Справа № 826/27719/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 жовтня 2016 року № 826/27719/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Кофко Агрі Ресорсіз Україна"
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.07.2015 № 005742206, № 6, №

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нобл Ресорсіз Україна" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.09.2015 № .

У судовому засіданні 02.06.2016 позивачем подано заяву про зміну найменування та місцезнаходження юридичної особи, а саме, замінити Товариство з обмеженою відповідальністю "Нобл Ресорсіз Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кофко Агрі Ресорсіз Україна".

У судовому засіданні 17.05.2016 були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку статті 141 Кодексу адміністративного судочинства України були приведені до присяги, зі змістом статей 384, 385 Кримінального кодексу України був ознайомлені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

Податкові зобов'язання позивачу нараховані за результатами документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Воздес" за період з 01.01.2012 по 23.03.2015. Підставою нарахування податкових зобов'язань став висновок податкового органу про те, що договори, укладені між позивачем та ТОВ "Воздес" не спричиняють реального настання правових наслідків.

Позивач, не погоджуючись з такими висновками податкового органу зазначає, що у період, який перевірявся, дійсно мав господарські правовідносини з ТОВ "Воздес" , які мали реальний характер та за якими було отримано послуги використані позивачем у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, надали додаткові усні пояснення та просили суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Доводи відповідача викладені в письмових запереченнях аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті перевірки № 45/28-10-10-5/35919521 від 27.08.2015 інших доводів, крім зазначених у вказаному акті перевірки відповідачем наведено не було.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Міжрегіональним Головним управлінням ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Нобл Ресорсіз Україна" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Воздес" за період з 01.01.2012 по 23.03.2015.

За результатами перевірки складено акт № 45/28-10-10-5/35919521 від 27.08.2015, яким встановлено порушення пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до неправомірного віднесення до складу валових витрат в 2014 році витрат пов'язаних з придбанням товарів у ТОВ "Воздес", які не спричиняють реального настання правових наслідків, в результаті чого ТОВ "Нобл Ресорсіз Україна" було завищено витрати на суму 3 759 363,00 грн.

14.09.2015 на підставі вказаного акту прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на 3 759 363,00 грн.

Податкове повідомлення - рішення № від 14.09.2015 було оскаржено в адміністративному порядку та за результатами оскарження рішенням Державної фіскальної служби України №24947/6/99-99-10-01-04-25 від 23.11.2015 податкове повідомлення - рішення залишено без змін, а скарга без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нобл Ресорсіз Україна" не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням № від 14.09.2015, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України принципами адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Суть офіційного з'ясування всіх обставин у справі визначена в частинах четвертій та п'ятій статті 11 цього Кодексу, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи зобов'язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

При розгляді справи судом було перевірено чи мали операції між позивачем та ТОВ "Воздес" реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем отриманих товарів.

При цьому, суд виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції. Також, судом було зобов'язано позивача та відповідача надати всі наявні докази на обґрунтування їх правових позицій.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що позивач, у період, який перевірявся податковим органом, мав правовідносини з ТОВ "Воздес" за договорами поставки №22764 від 21.07.2014, №22765 від 21.07.2014, №22905 від 24.07.2014, №23512 від 15.08.2014, №23621 від 19.08.2014, №23655 від 21.08.2014, №23656 від 21.08.2014, №23657 від 21.08.2014, №23752 від 26.08.2014, №23785 від 28.08.2014, №23945 від 03.09.2014.

На підтвердження товару за вказаними договорами, а саме, української пшениці 5 класу групи А врожаю 2014 року позивачем надано суду копії відповідних договорів, видаткових накладних, рахунків - фактур та складських квитанцій, а на підтвердження здійснення оплати - дебетових повідомлень та банківської виписки.

Також позивачем надано суду копії договорів складського зберігання зерна укладених № 1 від 12.06.2014 укладеного з ТОВ "Белгравія" та №07-П/ЗБ/2014 від 07.07.2014 укладеного з ТОВ "Токмак-Агро".

Отриманий від ТОВ "Воздес" товар був використаний позивачем у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями контракту № 51462/5223368 від 16.07.2014, повідомлення - експертного висновку ДП "Держзовнішінформ" № 998 від 12.09.2014, митних декларацій повідомлень про перетин кордону, інвойсів, здаточних актів.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_3, торгівельний представник позивача у Запорізькій області, ОСОБА_4 торгівельний представник відповідача у Херсонській області, підтвердили факт існування фінансово - господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ "Воздес", а також факт перевірки наявності в останнього всіх необхідних документів для здійснення поставки пшениці. ОСОБА_4 також зазначив про те, що він особисто спілкувався з директором ТОВ "Воздес" ОСОБА_5

Відповідачем доказів, які б спростовували пояснення позивача та наданні ним докази суду не надано. Зокрема, відповідачем не надано доказів того, що ТОВ "Воздес" не відобразило у своїй податковій звітності операції з позивачем, а також, що ним не було сплачено податок на додану вартість з вказаних операцій. Відтак, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ "Воздес".

Відповідно до частини четвертої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із частиною четвертою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Відтак, посилання відповідача на матеріали кримінального провадження № 0000854 від 27.11.2014, а саме, постанови від 09.02.2015 та від 23.03.2015 про призначення документальної позапланової перевірки старшого слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області підполковника міліції Ісланкіна С.М. та матеріали отримані листом №8/ек- від 08.04.2015 від старшого слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області підполковника міліції Ісланкіна С.М. : постанову від 05.03.2015 про призначення перевірки TOB «Воздес» (код за ), повідомлення № 22643 від 16.12.2014 про відсутність юридичної особи (TOB «Воздес») за місцезнаходженням, протокол допиту свідка від 29.11.2014, копію паспорту ОСОБА_5, постанову від 29.11.2014 про відібрання зразків для проведення експертизи, протокол від 29.11.2014 отримання зразків для експертизи, висновок експерта №62/04-11 від 06.04.2015, протокол від 24.12.2014 тимчасового доступу до речей і документів та інші матеріали, судом приймається критично, оскільки вказані в постанові відомості та обставини, встановлені в ході досудового слідства, повинні бути підтверджені виключно судовим рішенням, винесеним в порядку Кримінального процесуального кодексу України з перевіркою і підтвердженням їх відповідності фактам та вимогам процесуального законодавства, однак такого рішення суду надано не було.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.04.2016 було доручено Дніпропетровському окружному адміністративному суду провести допит, в якості свідка, ОСОБА_7 та відповідно до ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2016 у справі № 1сд-16/804/2397/16 судом вжито всі залежні від нього заходи для виконання судового доручення Окружного адміністративного суду міста Києва, однак допитати ОСОБА_7 у якості свідка не виявилось можливим.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що інших доказів та обґрунтувань, крім зазначених, на підтвердження відсутності у позивача прав на формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за фінансово - господарськими відносинами з ТОВ "Воздес" за договорами поставки № 22764 від 21.07.2014, № 22765 від 21.07.2014, №22905 від 24.07.2014, № 23512 від 15.08.2014, № 23621 від 19.08.2014, № 23655 від 21.08.2014, № 23656 від 21.08.2014, № 23657 від 21.08.2014, № 23752 від 26.08.2014, № 23785 від 28.08.2014, № 23945 від 03.09.2014 суду не надано та не зазначено про причини неможливості їх надання, суд дійшов висновку про те, що господарські операції між позивачем та ТОВ "Воздес" за вказаними договорами мали реальний товарний характер.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, встановлено, що витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Реальність та товарність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Воздес" за договорами поставки № 22764 від 21.07.2014, № 22765 від 21.07.2014, №22905 від 24.07.2014, № 23512 від 15.08.2014, № 23621 від 19.08.2014, № 23655 від 21.08.2014, № 23656 від 21.08.2014, № 23657 від 21.08.2014, № 23752 від 26.08.2014, № 23785 від 28.08.2014, № 23945 від 03.09.2014 в ході судового розгляду справи судом було встановлено, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що у позивача було право на формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування по операціях з ТОВ "Воздес" за вказаними договорами.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "Булвес" АД проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки для отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників № від 14.09.2015.

3.Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (03058, м. Київ, вул. Леванєвського, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кофко Агрі Ресорсіз Україна" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця буд. 32-Б, оф. 1019, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 56390,44 грн. (п'ятдесят шість тисяч триста дев'яносто грн. 44 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов