Справа № 806/1066/16
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"11" жовтня 2016 р. Справа № 806/1066/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Єрикалової О.О.,

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" липня 2016 р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним і скасування наказу ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області №630 від 11.05.2016 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки".

Стягнуто з Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі Житомирська ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції не узгоджуються з приписами податкового законодавства в частині, що регулює порядок призначення перевірок.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 11.05.2016 року начальником Житомирської ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській області Луговським В.Г. винесено наказ № 630 на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 07.10.2015 року про призначення позапланової документальної перевірки по кримінальному провадженню №0000024 та відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 та ст.79 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2013 по 30.09.2015, тривалістю на п'ять робочих днів. Також, в наказі зазначено про те, що перевірка розпочнеться з 16.05.2016 року (а.с. 9).

Суд першої інстанції перевіряючи правомірність винесення вказаного наказу на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що його прийнято протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

У підпункті 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК, який був правовою підставою для проведення перевірки у цій справі (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), передбачено, що перевірка здійснюється за наявності такої обставини: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Згідно із п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Як встановлено судом, копію наказу про проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки позивач отримав 27.05.2016 року, тобто після проведення перевірки, оскільки згідно акту перевірки №2823/13-05/НОМЕР_1, перевірку проведено з 16.05.2016 по 20.05.2016, в свою чергу акт складено 27.05.2016 року.

Суд першої інстанції обгрунтовано відхилив твердження відповідача, що норма п.79.2 ст.79 ПК України не містить жодної вимоги про необхідність отримання платником податків наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце її проведення саме виключно до початку перевірки, оскільки право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Отже, незважаючи на проголошену підпунктом 79.3 статті 79 ПК України необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

Окрім того, зі змісту повідомлення від 11.05.2016 №433/Р/13-05 вбачається, що у зв"язку з проведення перевірки, починаючи з 16.05.2016 року, позивач повинен забезпечити надання усіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов"язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Однак, позивач був позбавлений вказаної можливості, а тому тлумачення, яке навів відповідач, не відповідає меті перевірки, змісту прав платника податків, допускає можливість недосягнення перевіркою її мети, невиконання платником податків обов'язку надати посадовим (службовим) особам органів податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постановах №21-425а14 від 27.01.2015 та №826/5689/13 від 09.02.2016, в яких суд дійшов висновків про те, що аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Також, є вірним посилання суду першої інстанції на те, що відповідно до п. 78.2 ст.78 ПК України контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Положеннями ст. 21 ПК України визначені обов'язки органів фіскальної служби, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Отже, органи фіскальної служби та їх посадові особи при прийнятті рішень, у тому числі, наказів про проведення позапланової перевірки, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України.

Введення в дію законодавцем абз.2 п.78.2 ст.78 ПК України спрямовано на реалізацію принципу правової визначеності між платником податку та органом фіскальної служби, який здійснює адміністрування та контроль за сплатою податків та зборів таким платником податків, що відповідає усталеній практиці Європейського суду з прав людини в частині, прогнозованості діяльності суб'єкта владних повноважень.

В ході розгляду справи судом встановлено, що питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 вже було предметом документальних планових виїзних перевірок ФОП ОСОБА_5, за наслідками якої складено акти перевірки від 10.11.2014 №7138/17-2/НОМЕР_1 та від 06.05.2016 №2243/13-05/НОМЕР_1 (а.с.14-56). Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Таким чином, предмет перевірки, яку було призначено оскаржуваним у даній справі наказом щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2015 та предмет перевірок, за наслідками якої складено акти перевірки від 10.11.2014 №7138/17-2/НОМЕР_1 та від 06.05.2016 №2243/13-05/НОМЕР_1 в частині періоду з 01.01.2013 по 31.12.2014 є тотожними, а відтак оскаржуваний наказ прийнятий всупереч положенням абз.2 п.78.2 ст.78 ПК України, а тому є вірними висновки суду першої інстанції про те, що він не відповідає критеріям правомірності рішень суб'єкта владних повноважень, які визначені ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції обгрунтовано відхилив посилання відповідача на те, що в ході перевірки, проведеної на підставі оскаржуваного наказу, дані періоди не перевірялись повторно, не спростовує того факту, що наказ був прийнятий з порушенням п. 78.2 ст.78 ПК України, оскільки позивачем оскаржується наказ, а не дії відповідача щодо проведення перевірки.

Окрім того, як встановлено судом, відповідачем вже приймався наказ №460 від 28.03.2016 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ ФОП ОСОБА_5 на підставі ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 07.10.2015 з тих же правових підстав та з тих же питань, але за період з 01.01.2014 по 30.09.2015 (а.с.69), а тому суд вірно не прийняв до уваги посилання відповідача на імперативність приписів норми п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України щодо обов'язку податкового органу призначити позапланову перевірку у випадку отримання судового рішення, та те що виконання такого обов'язку не передбачає дослідження податковим органом підстав її призначення слідчим, оцінювання правомірності та законності перевірки та зазначає, що особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені ст.79 ПК України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.

На підставі вищезазначеного, висновки суду щодо протиправності наказу №630 від 11.05.2016 року ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Суд першої інстанції при прийнятті зазначеного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" липня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "12" жовтня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 АДРЕСА_1,10030

3- відповідачу Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4 - представник позивача ОСОБА_4 АДРЕСА_2 - ,