Справа № 489/4182/16-а
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/4182/16-а
Номер провадження 2-а/489/254/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інгульського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про визнання незаконною та скасування постанови, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України, про скасування постанови та компенсацію моральної шкоди. До участі у справі в якості співвідповідача було залучено Інгульський відділ Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17.04.2016 р. інспектором УПП м. Миколаєва відносно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. В подальшому позивач оскаржив вказану постанову, звернувшись до суду з адміністративним позовом про її скасування. 06.05.2016 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва винесено Ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до УПП м. Миколаєва та призначено справу до розгляду. Разом з тим 02.06.2016 р. позивач отримав Постанову Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього штрафу в сумі 510 грн. 00 коп. за вищезазначеною постановою УПП м. Миколаєва. При цьому позивач листом від 02.06.2016 р. повідомив відділ ДВС про оскарження ним виконавчого документа та розгляд вказаної адміністративної справи в суді. Однак державним виконавцем 09.08.2016 р. було винесено постанову про накладення арешту на все майно позивача та заборону його відчуження на підставі невиконання позивачем у встановлений державним виконавцем строк постанови поліцейського. На переконання позивача такі дії державного виконавця є неправомірними, оскільки на теперішній час вказана адміністративна справа перебуває на розгляді в суді та виконавче провадження згідно вимог діючого законодавства повинно бути зупинено державним виконавцем на час її розгляду. Крім того позивач зазначає, що в звязку з вищевказаними неправомірними діями державного виконавця йому завдано моральної шкоди, яка виражається у душевних переживаннях та стражданнях внаслідок арешту його майна та неможливості розпоряджатися власним майном, яку позивач оцінює в 5 000 грн. 00 коп.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову від 09.08.2016 р. у ВП № 51194786 Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, а також стягнути з Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області на його користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав частково. Не підтримав в частині скасування Постанови, оскільки вона на час розгляду справи вже скасована, проте просив визнати її незаконною та стягнути моральну шкоду через незаконність дій державного виконавця в розмірі, визначеному на розсуд суду.

Представник Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

17.04.2016 р. інспектором Управління патрульної поліції м. Миколаєва було винесено Постанову серії ПС3 № 065148 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Вказану постанову позивачем було оскаржено до Ленінського районного суду м. Миколаєва 26.04.2016 р.

06.05.2016 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесено Ухвалу, відповідно до якої відкрито провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Миколаєва про оскарження вказаної Постанови серії ПС3 № 065148 та 28.09.2016 розглянуто справу.

Разом з тим 24.05.2016 р. державним виконавцем Ленінського (Інгульського) відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ в Миколаївській області було відкрито виконавче провадження з виконання Постанови № 065148, винесеної 17.04.2016 р. Патрульною поліцією м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. та направлено вказану постанову боржнику для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У відповідності до ст. ст. 25, 26 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання.

02.06.2016 р. позивачем було отримано копію вищевказаної Постанови державного виконавця та направлено листа до Ленінського (Інгульського) ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ в Миколаївській області з повідомленням про розгляд адміністративної справи в Ленінському районному суді м. Миколаєва щодо оскарження ним Постанови серії ПС3 № 065148 від 17.04.2016 р.

З матеріалів справи вбачається, що лист позивача 06.06.2016 р. було вручено представнику відповідача.

Однак 09.08.2016 р. державним виконавцем Інгульського відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ в Миколаївській області було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно позивача та заборонено здійснювати відчуження будь-якого його майна. Державним виконавцем 11.08.2016 р. було направлено вказану постанову боржнику.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що виконавче провадження з виконання Постанови серії ПС3 № 065148 від 17.04.2016 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає обовязковому зупиненню у разі прийняття судом до розгляду скарги на дану постанову.

Згідно положень ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно і кошти боржника; звертатися до суду з поданням про розшук боржника; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів та інші.

Між тим відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно Довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 12.10.2016 року оскаржувана Постанова була скасована 03.10.2016 року та зупинено виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані докази в сукупності суд вважає, що державним виконавцем Інгульського відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ в Миколаївській області Постанову від 09.08.2016 р. про арешт майна боржника ОСОБА_1 було винесено з порушенням положень ЗУ «Про виконавче провадження». Так ОСОБА_1 належним чином повідомив державного виконавця про оскарження ним постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, однак державний виконавець всупереч положень ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» не зупинив виконавче провадження.

За таких обставин вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконною постанови державного виконавця від 09.08.2016 р. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення компенсації моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Враховуючи характер та тривалість порушення прав позивача, відсутність негативних наслідків та доказів щодо негативного впливу на стан здоровя чи обсяг майна позивача, суд вважає, що саме встановлення факту порушення його права є достатньою компенсацією завданої ОСОБА_1 моральної шкоди.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 99, 102, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інгульського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про скасування постанови та компенсацію моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконною Постанову Інгульського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області від 09.08.2016 р. у ВП № 51194786 про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони його відчуження.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення або отримання її копії.

Суддя: Н.С.Тихонова