Справа № 639/6783/16-а
Суддя: Труханович В. В.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №639/6783/16-а
Провадження №2-а/639/198/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2016 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, в якому просила суд визнати протиправним рішення відповідача про відмову в проведенні перерахунку пенсії від заробітної плати, та зобовязати відповідача провести їй перерахунок пенсії з 01.12.2015 року у зв'язку із підвищенням зарплати державних службовців згідно ПКМУ від 09.12.2015 №1013 на підставі довідки №02-26/5176 від 12.08.2016 року із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у розмірі 90%.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з січня 1996 року отримує пенсію державного службовця за віком згідно з Законом України «Про державну службу» у розмірі 90% від заробітної плати.

Позивач звернулась до УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням з 01.12.2015 року заробітної плати державним службовцям на підставі довідки про заробітну плату від 12.08.2016 року.

Рішенням УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова від 26.08.2016 року позивачу було відмовлено в проведені перерахунку пенсії, з посиланням на постанову КМУ від 02.02.2015 №213 та п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року.

Позивач вважає дане рішення незаконним, у зв'язку з чим і була змушена звернутися до суду з даним позовом.

17 жовтня 2016 року від представника УПФУв Жовтневому районі м. Харкова надішли письмові заперечення в яких представник просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що постановою КМУ від 09.12.2015 р. №1013 було внесено зміни до постанови КМУ від 31.05.2000 р. №865 та виключено п. 4, яким передбачалось право пенсіонерів на перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. Таким чином, поточна редакція ПКМУ від 31.05.2000 №865 не містить норми щодо проведення перерахунку пенсії у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати. Крім того вказано, що п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Крім того вказано, що 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII, статтею 90 якого передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Таким чином, на думку представника, з 01.06.2015 року пенсії не призначаються та не перераховуються відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Позивачв судовому засіданні заявлений позов підтримала просила суд його задовольнити.

Представник відповідачаОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав суду письмові заперечення, просив суд відмовити в його задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова з січня 1996 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», призначену в розмірі 90% від заробітної плати. (а.с. 9-11)

12 серпня 2016 року позивачем було отримано Довідку Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям №02-26/5176. (а.с. 11)

Відповідно до вказаної Довідки заробітна плата ОСОБА_1 за посадою начальника управління УПСЗН Жовтневої районної у місті Харкові ради з 01.12.2015 року становить 5 905,11 грн., з яких: 1 885 грн. посадовий оклад; 80 грн. надбавка за ранг; 589,50 грн. надбавка за вислугу років; 1 277,25 грн. надбавка за високі досягнення у праці; 2 073,36 грн. премія. На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

З матеріалів справи вбачається, що 22.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії від заробітної плати, призначеної згідно з Законом України «Про державну службу» на підставі вказаної вище Довідки.

Рішенням комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова від 26.08.2016 року протокол №33 позивачу було відмовлено у такому перерахунку, та зазначено, що постановою КМУ від 09.12.2015 р. №1013 було внесено зміни до постанови КМУ від 31.05.2000 р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», та виключено п. 4, яким передбачалось право на здійснення перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати. Також вказано, що п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». (а.с. 9)

Позивач, вважаючи дану відмову незаконною, та такою що порушує її права, звернулась до суду з вимогою про визнання рішення протиправним та зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Розглядаючи дану справу суд виходить із принципів верховенства права, законності та дії закону у часі, які встановлені ст. 8 та ст. 9 КАС України й ст. 58 Конституції України відповідно.

Зміст зазначених принципів полягає у наступному: (1) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави(ч. 1 ст. 8 КАС України); (2) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України й застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України (ч. 1 ст. 9 КАС України); (3) у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу (ч. 4 ст. 9 КАС України).

Таким чином, під час розгляду даної справи застосуванню підлягають положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII та інших нормативно-правових актів, що деталізують питання пенсійного забезпечення державних службовців в редакції станом на січень 1996року (момент виходу на пенсію).

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII (в редакції станом на січень 1996року) передбачено, що пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Право позивача на перерахунок раніше призначених пенсій у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям виникло у позивача з 04.02.2003 року, моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» №432-IV від 16.01.2003 р.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції станом на 04.02.2003 р.) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Зазначене положення Закону було деталізовано шляхом прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2003 р. №581 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 р. №865».

Так, постанову КМУ №865 від 31.05.2000 року було доповнено пунктами 4 та 5, відповідно до яких: у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N432-IV (432-15) «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 пенсія була призначена після набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723-XII, то вона має право на перерахунок раніше призначеної пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України. При цьому, заробітна плата для перерахунку пенсії визначається на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

09 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набула чинності 15.12.2015 р., та згідно п. 6 застосовується з 01.12.2015.

Пунктом 3 вказаної постанови встановлено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців (крім військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), розміри яких затверджено: додатками 1 - 37, 43 1, 43 2, 48 - 55 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Станом на 1 грудня постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865, якою визначено порядок обчислення розміру заробітної плати для призначення та перерахунку пенсії, не скасована та не втратила чинності. Зміни відбулися 15 грудня 2015 року у зв'язку зі змінами, внесеними постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013, якою скасовано п.4 постанови КМУ від 31 травня 2000 року № 865. Зазначені зміни набрали чинності після публікації постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 в офіційному виданні - «Урядовий кур'єр» 15 грудня 2015 року № 234.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2015 року, текст статті 37-1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Одночасно, в пункті 16 Закону №76-VІІІ зобов'язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом: забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

На час виникнення права на перерахунок пенсії (01.12.2015) постанова Кабінету Міністрів України, у відповідності до Закону №76-VІІІ, яка б обумовлювала умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям, відсутня. Залишився чинним п. 4 постанови КМУ №865.

Суд вважає, що при вирішення питання щодо визначення розміру пенсії при перерахунку у відсотках від заробітної плати має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії - 90%, а тому внесені Законом №76 -VIII від 28.12.2014 року зміни до ст. 37 Закону №3723-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Представниквідповідача в письмових запереченнях заперечував проти позовних вимог посилаючись на постанову КМУ від 09.12.2015 р. №1013 та п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, яким передбачено, що з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», у звязку з чим з 01.06.2015 року пенсії не призначаються та не перераховуються відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII. Крім того вказано, що 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII, статтею 90 якого передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зазначені доводи представника відповідача суд відхиляє з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. за № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Між тим, пенсія позивачу призначена ще у 1996році, тобто до набрання чинності вказаним Законом, а тому застосування до спірних правовідносин положень п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. за № 213-VIII є порушенням принципу дії закону у часі.

Стосовно посилань представника відповідача на положення ст. 90 Закону України«Про державну службу» №889-VIII суд зазначає наступне.

В постанові вище встановлено, що позивачу призначена пенсія з січня 1996 року, а право на перерахунок пенсії виникло з 01.12.2015 року.

Станом на момент виникнення права на перерахунок пенсії була чинною редакція ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

У постанові вище також вказано, що на момент виникнення права на перерахунок пенсії була чинною постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865, пунктами 4 та 5 якої передбачено право особи, пенсія якій призначена відповідно до Закону №3723-ХІІ, на перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України.

Отже, ОСОБА_1 набула право на перерахунок пенсії з 01.12.2015 року у відповідності до чинного, на той час, законодавства.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, статтею 90 якого передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Однак, положення Закону №889-VIII не можуть застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки позивач набула право на отримання пенсії з січня 1996 року а право на перерахунок пенсії з 01.12.2015 року, тобто до набрання чинності вказаним законом.

Суд також вказує, що момент звернення позивача із відповідною заявою до органів Пенсійного фонду України жодним чином не впливає на існування самого права особи на перерахунок пенсії, яке вона набула 01.12.2015 року.

Таке право не може бути втрачене у зв'язку із прийняттям нових законів, чи внесенням змін до існуючих.

Момент звернення з заявою про перерахунок пенсії має значення лише для визначення строку з якого проводиться перерахунок, та не є підставою для застосування іншого законодавства, ніж те, що було чинне на момент виникнення такого права.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За таких обставин посилання представника відповідача на постанову КМУ від 09.12.2015 р. №1013, п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, та ст. 90 Закону України «Про державну службу» №889-VIII, є безпідставними, оскільки всі наведені нормативно-правові акти регулюють правовідносини, що виникли після набрання ними чинності, та, як встановлено судом, право ОСОБА_1 на призначення пенсії та її перерахунок виникло раніше.

Крім того, вирішуючи питання про застосування до спірних правовідносин законодавства України суд виходить з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі і Законом України «Про державну службу». Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Аналізуючи категорію «звуження змісту прав і свобод», Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого рішення від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: «Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні "показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики (абз. 5,6 пункту 4)».

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.09.2005 року №5-рп/2005 роз'яснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України. Так, Конституційний Суд України вважає, що «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя ). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому Конституційний Суд України зазначив, що «загальновизнаним є правили, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена».

У зв'язку із цим Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Враховуючи вищезазначене, а також положення законодавства, які регулюють спірні правовідносини, позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям з 01.12.2015 року з моменту звернення до органів Пенсійного фонду з відповідною заявою.

Скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Таким чином, суд виходить з неправомірності дій УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова щодо застосування до спірних правовідносин постанови КМУ від 09.12.2015 р. №1013, положень п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. за № 213-VIII, та ст. 90 Закон України «Про державну службу» №889-VIII, оскільки їх положення стосуються питань пенсійного забезпечення осіб, пенсія яким призначена до набрання вказаними актами законної сили, а не перерахунку раніше призначеної пенсії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.12.2015 року у зв'язку з наступним.

Здійснення особою права на перерахунок раніше призначеної пенсії можливе лише після звернення до органів пенсійного фонду з відповідною заявою.

Згідно ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як встановлено з матеріалів справи, із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки від 12.08.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова 22.08.2016 р., а тому перерахунок пенсії позивача за зазначеною довідкою необхідно провести з 01.09.2016 р.

Представник відповідача в письмових запереченнях також зазначивпро пропуск строку звернення до суду позовом.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже, оскільки позивачу стало відомо про порушення її прав 26.08.2016 року (дата відмови у проведенні перерахунку), суд розглядає позовні вимоги з 26.02.2016 року, тобто в межах шестимісячного строку, а вимоги поза межами строку підлягають залишенню без розгляду.

Підсумовуючи викладене суд знаходить частково обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 26.02.2016 року, у зв'язку з чим вважає за необхідне визнати рішення УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова про відмову в здійсненні перерахунку пенсії від 26.08.2016 року протиправним та зобовязати відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця на підставі Довідки про заробітну плату №02-26/5176 від 12.08.2016 р., із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 1996 році, починаючи з 01.09.2016 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з урахуванням проведених виплат, а позовні вимоги з 01.12.2015 року по 25.02.2016 року підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у звязку з тим, що було ухвалено постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, тобто на її користь, то витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Харкова.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 2, 6, 8, 9, 11, 12, 17-19, 71, 72, 99, 122, 128, 130, 158 КАС України, ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України, ст. 33, 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. №865, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії за період з 01.12.2015 р. по 25.02.2016 р. залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії з 26.02.2016 р. задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова протокол №33 від 26.08.2016 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця з 01 вересня 2016року на підставі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII (в редакції станом на 04.02.2003року), відповідно до Довідки Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям №02-26/5176 від 12.08.2016 року, виходячи з розміру пенсії 90 відсотків заробітної плати, у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», з урахуванням проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий В.В. Труханович

Повний текст постанови виготовлено 18.10.2016 року.