Справа № 2а-7439/11/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2011-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 жовтня 2011 року (в порядку письмового провадження) № 2а-7439/11/2670

За позовомОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26
доМіністерства аграрної політики та продовольства України
Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет споруКиївська міська рада
Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет споруДержавне підприємство НДВ агрокомбінат
Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет споруГоловне управління комунальної власності міста Києва
про зобов'язання прийняти рішення про передачу сімейного гуртожитку у власність територіальної громади

Головуючий суддя: Кротюк О.В.

Судді: Винокуров К.С.

Костенко Д.А.

Секретар судового засідання: Шевченко Я.В.

Обставини справи:

Позивачі звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України за участю Київської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору та Державного підприємства НДВ агрокомбінат в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору про зобов'язання прийняти рішення про передачу сімейного гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у власність територіальної громади міста Києва у строк, визначений Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Відповідач проти позову заперечив, з тих підстав, що для прийняття рішення по суті необхідно наявність згоди підприємства, відповідних рад, згода трудового колективу у разі будівництва гуртожитку за кошти підприємства. Проте вказані документи до відповідача не надходили.

Третя особа Державне підприємств «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця», Київська міська рада проти позову заперечили з підстав викладених письмово та залучених до матеріалів справи.

Третя особа Головне управління комунальної власності міста Києва в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про своє відношення до позову суд не повідомила.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

позивачами було направлено колективний інформаційний запит до Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі - Міністерство) від 29 березня 2011 року. За наслідком розгляду вказаного звернення Міністерством надана відповідь, що для вирішення питання передачі гуртожитку з балансу державного підприємства «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»(Далі -третя особа) у власність територіальної громади міста Києва згідно з положеннями ст. 4-1 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" (№ 147/98-ВР від 03.03.1998, далі - Закон про передачу) та прийняття рішення по суті необхідно наявність згоди підприємства, відповідних рад, згода трудового колективу у разі будівництва гуртожитку за кошти підприємства. Оскільки вказані документи до Міністерства не надходили, то правових підстав для прийняття відповідного рішення немає.

Позивачі не погоджуються з вказаною позицією, оскільки згідно з положеннями п.2. ч. 1. ст. 3 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" (№ 500-VI від 04.09.2008, далі -Закон) встановлено, що передача гуртожитків у власність територіальних громад відповідно до цього Закону має бути здійснена протягом трьох років з дня його прийняття.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з абзацом першим, третім статті 1 Закону сфера його дії поширюється на громадян, які на законних підставах тривалий час (не менше п'яти років) зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, та не мають іншого власного житла. Сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної чи комунальної власності, та гуртожитки, які перебувають у повному господарському віданні чи в оперативному управлінні підприємств, установ, організацій з управління житловим фондом незалежно від форми власності, крім гуртожитків, що знаходяться на балансі військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України та Міністерства внутрішніх справ України.

Як вбачається з довідки Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий комбінат «Пуща-Водиця»№ 1075 від 16 серпня 2011 року та відзиву на позов від 16 серпня 2011 року № 1078 гуртожиток по АДРЕСА_1 (далі - Гуртожиток) знаходиться на балансі третьої особи на праві повного господарського відання. Вказана обставина сторонами не заперечується.

Тому, в силу викладеного, суд вбачає, що норми Закону поширюються на Гуртожиток.

Згідно статті 2 Закону напрями забезпечення реалізації права на житло мешканців гуртожитків становлять:

· або приватизація житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом),

· або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України "Про житловий фонд соціального призначення"),

· або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім'ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України).

Згідно з нормами частини 1 статті 3 Закону:

· всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад у визначений цим Законом строк;

· передача гуртожитків у власність територіальних громад відповідно до цього Закону має бути здійснена протягом трьох років з дня його прийняття;

· передача гуртожитків згідно із цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону;

· рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд.

Згідно з п.1. ч.1. ст. 5 Закону передача та прийняття гуртожитків, що є об'єктами державної власності, у власність територіальних громад здійснюється відповідно до Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Таким чином, з вказаного судом вбачається, що передача та прийняття гуртожитків здійснюється в порядку та у відповідності до положень Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності". При цьому до вказаного механізму встановлюється особливості, визначені Законом.

Згідно з абз. 6 ч.1. ст.. 2 Закону про передачу об'єктами передачі згідно з цим Законом є, зокрема, житловий фонд та інші об'єкти соціальної інфраструктури (далі - об'єкти соціальної інфраструктури), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Статтею 3 Закону про передачу передбачено, що ініціатива щодо передачі об'єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування.

Передача об'єктів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій - щодо об'єктів, визначених у абзацах четвертому та шостому частини першої статті 2 цього Закону (ч.1. ст..4 Закону про передачу).

Статтею 4-1 закону про передачу встановлено особливості передачі об'єктів соціальної інфраструктури.

Так, згідно з вказаною нормою встановлено, що передача об'єктів соціальної інфраструктури здійснюється у порядку, встановленому цим Законом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Ініціатива щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність може виходити відповідно від органів, визначених статтею 3 цього Закону, підприємств, а також господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації). Рішення щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад. Пропозиції щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури, які належать підприємствам, погоджуються з цими підприємствами, а щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури, споруджених за рахунок коштів підприємств, - також з трудовими колективами цих підприємств. Пропозиція вважається погодженою з трудовим колективом підприємства за наявності рішення загальних зборів трудового колективу, прийнятого більшістю голосів від числа працівників підприємства. Пропозиції щодо передачі у комунальну власність об'єктів соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), не потребують погодження з такими підприємствами та їх трудовими колективами.

Таким чином, аналізуючи норми п.3. ч.1.ст.3, п.1.ч.1.ст.5 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", які за своїм змістом є бланкетними, суд дійшов висновку, що порядок передачі гуртожитків згідно вимог Закону передбачений Законом "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", а саме -ст..4-1.

Вказана стаття висуває вимоги до суб'єктного складу ініціаторів вирішення вказаного питання, передбачає наявність згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, на прийняття вказаного майна у власність територіальних громад, згоди підприємства тат його трудового колективу.

Враховуючи той факт, що передача гуртожитків згідно із Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону, то суд, аналізуючи норми останнього, не встановив наявність у ньому жодних особливостей, згідно з яких вказана у статті 4-1 Закону про передачу процедура та умови не застосовуються суб'єктом владних повноважень, окрім статті 14.

Так, згідно з положеннями статті 14 Закону яка має назву «Особливості передачі гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад»визначається, що ті гуртожитки, які знаходяться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних, комунальних підприємств, установ, організацій (крім тих, що створено органами державної влади, органами місцевого самоврядування для утримання житлового фонду) можуть підлягати передачі у власність відповідних територіальних громад згідно з цим Законом. Проте згідно з частиною 4 вказаної статті, передача таких гуртожитків здійснюється на компенсаційній основі відповідно до порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Інших особливостей згідно положень п.3. ч.1.ст.3, п.1.ч.1.ст.5 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", останнім не передбачено.

Міністерство є залежним від прийняття власного рішення згідно з нормами закону від інших осіб визначених ст..4-1 Закону про передача, оскільки на це додатково вказує положення ч.1.ст.8 Закону у відповідності до якої визначено, що у разі, коли такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність територіальних громад, то громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право подальшого проживання в таких гуртожитках до розв'язання їх житлової проблеми.

За таких умов, аналізуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що для передачі гуртожитків територіальній громаді у власність повинно бути дотримано вимоги ст.. 4-1 Закону про передачу. Наявність дотримання таких вимог надасть підстави Міністерству прийняти відповідне рішення.

Оскільки, як вбачається судом з листа Міністерства від 22.04.2001 року № 37-11-3-16/6354, вимоги пункту 4-1 Закону про передачу не витримано, зворотнє позивачами не спростовано, то правових підстав для прийняття останнім відповідного рішення не було. А тому, на думку суду, вказані обставини виключають як бездіяльність відповідача, так і задоволення позовних вимог в цілому.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідач в силу положень частини 2 статті 71 КАС України спростував покликання позивача.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати позивача не відшкодовуються.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Головуючий суддя О.В. Кротюк

Судді К.С.Винокуров

Д.А.Костенко