Справа № 452/2305/16-а
Суддя: Казан І. С.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 452/2305/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 жовтня 2016 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Казана І.С.

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області у залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної Фіскальної Служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 від 31.08.2016 року №2801/20917/165 на нього накладено адміністративне стягнення в розмірі 8500грн. за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, відповідно до якої встановлено, що в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України, ОСОБА_1 12.09.2015 року о 17.25год. ввіз на митну територію України автомобіль марки «Mercedes-Benz E200» із державним реєстраційним номером RPRJ337, кузов №WDB1241201C206882, через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит», перевищивши термін перебування під митним контролем більше ніж на десять діб. ОСОБА_1 вважає, що вищевказана постанова постановлена без зясування фактичних обставин справи, оскільки не вивезення зазначеного автомобіля відбулося з незалежних від нього причин, а саме через протиправні дії його сусіда ОСОБА_3 та його спільників, про що було повідомлено службових осіб, але чомусь залишилося не врахованим під час складання протоколу та прийняття постанови; а тому просить її скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності відповідно до ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги і просив лише скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №2801/20917/16 від 31.08.2016 року.

Представник Львівської митниці ДФС України на виклик в суд не зявився; хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення; подав заперечення на позов ОСОБА_1 За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін із урахуванням особливостей, передбачених ст. 171-2 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з наступних підстав:

Судом установлено, що згідно постанови посадової особи Львівської митниці ДФС від 31.08.2016 року №2801/20917/16 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500грн.; яке полягало в тому, що ОСОБА_1 12.09.2015 року о 17.25год. ввіз на митну територію України автомобіль марки «Mercedes-Benz E200» із державним реєстраційним номером RPRJ337, кузов №WDB1241201C206882, через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит», перевищивши термін перебування під митним контролем більше ніж на десять діб; будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставини непереборної сили у відповідності до вимог ст. 460 МК України, ОСОБА_1 до митного контролю не надав; справи про порушення митних правил, передбачених ст. 470 МК України, розглядаються митними органами, що передбачено ч. 1 ст. 522 МК України

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України, встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно ч. 1 ст. 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Отже, пропуск ввезеного позивачем автомобіля здійснено у порядку, передбаченому нормами ч. 1 ст. 381 МК України - в митному режимі «транзит» на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту.

Згідно ч. 2 ст. 95 МК України до строків зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст.192 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 МК України у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобовязаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

У відповідності до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однаково відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, на підставі вищевказаного та наведених норм Закону суд приходить до висновку, що заступником начальника Львівської митниці було поспішно винесено постанову без дотриманням вимог МК України, КУпАП, зокрема щодо своєчасності, повноти, всебічності та обєктивності зясування обставин справи; у свою чергу позивачем представлено докази протиправності оскаржуваної постанови, що повністю спростовують позицію відповідача, про що ОСОБА_1 водночас було повідомлено посадову особу як при складенні протоколу про адміністративний проступок та під час розгляду заступником начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 і винесенням останнім постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Окрім наведеного суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обовязків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

У судовому засіданні безпосередньо ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зловживаючи його довірою, неправомірно оформили на нього як співвласника автомобіль марки «Mercedes-Benz E200» із державним реєстраційним номером RPRJ337, яким в подальшому незаконно заволоділи; доля даного автомобіля йому невідома; по даному кримінальному провадженню триває досудове розслідування і ОСОБА_1 визнаний потерпілим. Тому ОСОБА_1 був позбавлений можливості доставити вищевказаний автомобіль для вивезення його з території України в передбачений законом строк. Дане підтверджується витягом з кримінального провадження №0000835 від 09.07.2016 року, копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_1, а також останній суду представив відповідь Самбірського відділу поліції №10618/56/16-2016 від 07.10.2016р. як підтвердження, що на даний час у кримінальному провадженні №0000835 від 09.07.2016 року проводиться надалі досудове розслідування.

Розділом VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012р. №657, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012р. за №1669/21981, визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

У п. 2 розділу VIII Порядку надано розуміння термінів «документальне підтвердження» та «факт аварії чи дії обставин непереборної сили», а саме: документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно з п. 3 Порядку залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Разом з тим помилковою є позиція представника відповідача з покликанням на вимоги ст. 460 МК України, що ОСОБА_1 не подано підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили на момент складання протоколу, оскільки це спростовується поясненнями та підтверджуючими документами даними ОСОБА_1, чого посадовою особою заступником начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 при винесенні постанови в справі про порушення митних правил №2801/20917/16 від 31.08.2016 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України і накладення адміністративного стягнення ураховано не було жодним чином.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Виходячи з принципів адміністративного судочинства і, в тому числі верховенства права; відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, що судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України та згідно зі ст. 129 ч. 3 п. 9 Конституції України основною засадою судочинства є обовязковість рішень суду; ураховуючи вищенаведене, достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, безпосередні пояснення позивача та письмову позицію відповідача, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної Фіскальної Служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню повністю у межах заявленої ним позовної вимоги.

Керуючись ст. ст. 7, 70, 86, 158 163, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №2801/20917/16 від 31.08.2016 року заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 171-2 КАС України постанова є остаточною і оскарженню не підлягає (положення цієї норми Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 року №3-рп/2015).

Суддя