Справа № 815/2457/16
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2457/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левчук О.А.

за участю секретаря Тишкової Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеські області про визнання дій неправомірними та зобовязання винити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним адміністративним позовом та просить визнати дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (НОМЕР_1) заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29 травня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області () зробити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перерахунок заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та виплатити її в повному обсязі з урахуванням вимог щодо розміру посадового окладу не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом 1,3 для посади, яка відповідає 5 категорії посад державних службовців, а також усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо).

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 15 листопада 2004 року по 01 лютого 2016 року працював в Комінтернівському районному суді Одеської області на посаді помічника судді, тобто був державним службовцем та обіймав посаду яка відноситься до 5 категорії.

26 жовтня 2014 року набрав чинності ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII в частині внесення змін до статті 144 ЗУ Про судоустрій та статус суддів», яким визначено що: розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада котрого віднесена до шостої категорії посад державних службовців установлюється , у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Таким чином, починаючи з 26.10.2014 по 31.12.2015 року він повинен був отримувати заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, а саме не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівників апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, проте з відомостей щодо оплати заробітної плати вбачається, що у жовтні-грудні 2014 року оклад позивача був визначений у сумі мінімальної заробітної плати у розмірі 1218 гривень, та в подальшому такий перерахунок ні в 2015, ані в 2016 роках не здійснювався.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечувала з підстав викладених в письмових запереченнях. В обґрунтування своєї правової позиції зазначила, що що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання Кабінетом Міністрів України та фінансової можливості Державного бюджету України здійснювати перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 євгеновича, та виплачувати її у вищому розмірі. З огляду на те, що у період з 01.04.2015р. по 01.09.2015р. Кабінетом Міністрів України не змінювалися посадові оклади працівників апаратів місцевих судів, то Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області діяло на підставі, в межах і в спосіб, передбачені чинним законодавством України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, з 15.11.2004 року по 01.02.2016 рік працював на посаді помічника судді Комінтернівського районного суду Одеської області (а.с. 8).

В період з січня 2014 року по серпень 2015 року заробітна плата позивача нараховувалась, виходячи з посадового окладу у розмірі 1 218, 00 грн., з вересня 2015 року по грудень 2015 року 2 756,00 грн., а з січня 2016 року по лютий 2016 року 5 512,00 грн., що включала в себе доплату за ранг, надбавку за вислугу років, премію та індексацію доходів (а.с. 9-12).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

26 жовтня 2014року набрав чинності Закон України Про прокуратуру №1697-VII від 14.10.2014р., яким внесено зміни до статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів №2453-VІ від 07.07.2010р., зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом 2 підпункту 1, та абзацом 3 підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону України Про прокуратуру Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України Про судоустрій і статус суддів.

З 28 березня 2015року Законом України Про забезпечення права на справедливий суд №192-VIII від 12.02.2015р. затверджено нову редакцію Закону України Про судоустрій і статус суддів, статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України Про забезпечення права на справедливий суд Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин 7, 8 статті 33 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993року №3723-ХІІ, (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною 2 статті 8 Закону України Про оплату праці від 24 березня 1995 року №108/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону України Про оплату праці).

За правилами статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів (у редакції до 28 березня 2015року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

Аналогічні правила закріплені у статтях 145,146 Закону України Про судоустрій і статус суддів у редакції з 28 березня 2015року.

З 1 січня 2015року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік від 28 грудня 2014 року №80-VIII визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015року установлено, що норми і положення Закону України Про судоустрій і статус суддів застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена Постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006року №268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, зокрема, Додаток 47, якої залишався незмінним до 9 вересня 2015року.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що Кабінетом Міністрів України, покладені на нього абзацом 2 підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону України Про прокуратуру, та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України Про забезпечення права на справедливий суд обов'язки щодо приведення нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк, не виконано.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що оскільки з 26 жовтня 2014року по 02 лютого 2016 року Кабінетом Міністрів України зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006року № 268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, не внесено, а Законами України від 16 січня 2014року № 719-VII Про Державний бюджет України на 2014рік та № 80-VIII Про Державний бюджет України на 2015рік видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів, частини 1 статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів (у редакції з 28 березня 2015року), не передбачено, відповідно Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати ОСОБА_1 поза межами видатків державного бюджету на оплату праці у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у Постановах від 13.07.2016р. по справі № 21-1488а16, від 12.07.2016р. по справі № 21-1726а16, від 13.07.2016р. по справі № 21-1888а16.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, судом встановлено, що у спірних правовідносинах з позивачем відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

За таких обставин, розглянувши справу в межах позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд дійшов до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеські області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчнити певні дії є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеські області про визнання дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (НОМЕР_1) заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29 травня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); зобовязання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області () зробити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перерахунок заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та виплатити її в повному обсязі з урахуванням вимог щодо розміру посадового окладу не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом 1,3 для посади, яка відповідає 5 категорії посад державних службовців, а також усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо), в повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 10 жовтня 2016 року.

Суддя О.А. Левчук

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеські області про визнання дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (НОМЕР_1) заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29 травня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); зобовязання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області () зробити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перерахунок заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та виплатити її в повному обсязі з урахуванням вимог щодо розміру посадового окладу не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом 1,3 для посади, яка відповідає 5 категорії посад державних службовців, а також усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо), в повному обсязі.

10 жовтня 2016 року.