Справа № 2а-9911/12/2670
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-9911/12/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

13 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Епель О.В.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства надзвичайних ситуацій України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства надзвичайних ситуацій України про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Міністерства надзвичайних ситуацій України та просила скасувати наказ Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи №18 від 10 травня 2011 року про звільнення її з посади заступника начальника управління міжнародного співробітництва - начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва, поновити її на раніше займаній посаді та стягнути заборгованість із заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Справа неодноразово переглядалась судами різних інстанцій.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 червня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 працювала на посаді заступника начальника управління міжнародного співробітництва - начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Указом Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09 грудня 2010 року №1085/2010 було утворено Міністерство надзвичайних ситуацій України шляхом реорганізації Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

На виконання вимог Указів Президента України від 09 грудня 2010 року №1085 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 24 грудня 2010 року №1199 «Деякі питання організації роботи міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», постанов Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2010 року №1128 «Деякі заходи щодо забезпечення виконання Указу Президента України від 9 грудня 2010 року № 1085», від 12 березня 2005 року №179 «Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій», від 17 січня 2011 року №20 «Про деякі питання упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади» було визначено граничну чисельність апарату Міністерства, про що відповідачем 01 березня 2011 року видано наказ №212, яким затверджено тимчасову структуру апарату Міністерства надзвичайних ситуацій України на 2011 рік.

Наказом МНС України від 10.05.2011 №16 «Про здійснення організаційно-штатних заходів у структурних підрозділах центрального апарату МНС» внесено зміни до штату Центрального апарату Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи та реорганізовано в Управління міжнародного співробітництва. В результаті зазначеної реорганізації відбулось скорочення чисельності державних службовців на 30%.

На підставі зазначеного наказу та відповідно до статті 49-2 КЗпП України позивача попереджено про можливе наступне вивільнення із займаної посади через 2 місяці.

Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10.05.2011 №18 ОСОБА_3 було звільнено з посади заступника начальника Управління-начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва Управління міжнародного співробітництва, у зв'язку із реорганізацією Міністерства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що виконуючи Указ Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09 грудня 2010 року №1085/2010 відповідачем поряд із скороченням штату працівників було суттєво змінено кваліфікаційні вимоги до працівників, що є дискримінаційним по відношенню до тих, хто мав переважне право на залишення на роботі та тривалий стаж роботи в Міністерстві. Тобто відповідачем надано перевагу молодим фахівцям перед працівниками, які сумлінно, кваліфіковано та з високою продуктивністю праці виконувала свої посадові обов'язки в інтересах держави. Крім того, на порушення вимог законодавства про працю позивачці не було запропоновано жодної іншої посади з метою працевлаштування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним, за наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Отже, перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов'язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов'язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Тому при застосуванні положень статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі слід враховувати в тому числі і наявність дисциплінарного стягнення.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка неодноразово була нагороджена грамотами за вагомий особистий внесок у вирішенні питань захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та наслідків Чорнобильської катастрофи, сумлінне виконання службових обов'язків; за значний особистий внесок у підготовку і проведення змагань пожежно-прикладного спорту; за зразкове виконання службових обов'язків та особистий внесок у справу захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; за сумлінне і високопрофесійне виконання службових обов'язків, активну участь у підготовці та проведенні міжнародного семінару-практикуму.

Апелянт зазначає обґрунтовуючи правомірність звільнення позивачки, що під час проведення атестації за 2008 рік позивачка була атестована на «задовільно», тоді як інші особи пройшли атестацію на «добре» та «відмінно».

Водночас, матеріали справи свідчать, що під час проходження атестацій за попередні три роки, за підсумками яких приймалось рішення про відповідність ОСОБА_3 займаній посаді, позивач мала позитивні характеристики безпосередніх керівників та була рекомендована як така, що відповідає займаній посаді.

Крім того, відповідач, приймаючи рішення про звільнення позивачки, не взяв до уваги ані численні підвищення кваліфікації ОСОБА_3 у сфері міжнародних відносин, ані здобуття освіти за напрямком «міжнародні відносини та питання безпеки» у міжнародному навчальному закладі ім. Маршала у Німеччині, ані виконання на займаній посаді складних відповідальних завдань та більшого обсягу робіт, в тому числі заміщення керівника управління міжнародних зв'язків у випадках його відсутності, ані перебування у кадровому резерві на заміщення посади начальника управління міжнародних зв'язків, ані стаж роботи на посаді.

Більше того, згідно штатного розпису на 2010 рік у штаті центрального апарату Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи перебувало 408 штатних одиниць, зокрема, було створено Управління міжнародного співробітництва, в якому була створена посада начальника управління.

При цьому, слід зазначити, що при звільненні позивачці не було запропоновано жодної посади, як у новоствореному міжнародному відділі, так і в інших відділах та структурних підрозділах, в порушення вимог чинного законодавства.

Водночас, згідно тимчасовому штатному розпису на 2011 рік у штаті апарату Міністерства надзвичайних ситуацій України перебувало 308 штатних одиниць. До структури апарату входило більше 60 структурних підрозділів та відділів, зокрема, департамент організаційно-контрольної роботи, контрольний відділ, відділ попереднього розгляду документів та аналітичного забезпечення керівництва Міністерства, відділ документального забезпечення, управління контрольно-ревізійної роботи, відділ комплектування служби цивільного захисту, департамент цивільного захисту, відділ моніторингу та експертизи надзвичайних ситуацій, департамент управління рятувальними силами, відділ організації пожежно-рятувальних робіт та пожежогасіння, департамент фінансового забезпечення та міжнародних відносин, відділ міжнародних відносин та інвестицій в якому передбачено наступні посади: начальник відділу, заступник начальника відділу, головний фахівець, головний спеціаліст, тощо.

Згідно штатного розпису на 2011 рік (уточненого) до апарату Міністерства надзвичайних ситуацій України входило 298 штатних одиниць, відповідно до якого було створено відділ міжнародних відносин, до якого входили: начальник відділу, головний фахівець, головний спеціаліст.

Згідно штатному розпису на 2012 рік штат апарату Міністерства надзвичайних ситуацій України склав 307 штатних одиниць, в якому було створено, зокрема, відділ міжнародних відносин до якого входили посади: начальник відділу, заступник начальника відділу, головний фахівець, головний спеціаліст.

Аналіз структури та кількісного складу штатних розписів за 2011, 2012 роки свідчить про скорочення кількості штатних одиниць в апараті Міністерства надзвичайних ситуацій України, проте поряд з цим, Відділ міжнародного співробітництва ліквідовано не було, а навпаки було розширено шляхом затвердження посад заступника начальника відділу, головного фахівця та головного спеціаліста, тоді як у штатному розписі на 2010 рік в Управлінні міжнародного співробітництва, в якому була наявна лише посада начальника управління.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10.05.2011 №18 в частині звільнення з займаної посади ОСОБА_3.

Стосовно вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнає його таким, що проведений із урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, якою затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Жодних заперечень щодо правильності такого розрахунку апеляційна скарга не містить, з огляду на що колегія суддів погоджується з правильністю такого розрахунку та наявністю підстав до стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міністерства надзвичайних ситуацій України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 червня 2016 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 18 жовтня 2016 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Епель О.В.

Мамчур Я.С