Справа № 2-а-5207/10/0270
Суддя: Чудак Олеся Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 р. Справа № 2-а-5207/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Чудак Олесі Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Задерей Ірина Василівна

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінбуд-Комплект"

до: Державної податкової інспекції у м. Вінниці

про: визнання рішення протиправним та його скасування

ВСТАНОВИВ :

17 грудня 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінбуд-Комплект» (ТОВ «Вінбуд-Комплект», Товариство) звернулося в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 23 листопада 2010 року №.

Зазначили, що працівниками ДПІ у м. Вінниці проведено перевірку за дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій складу-магазину, який розташований за адресою: вул. Київська, 136а, м. Вінниця, та належить Товариству.

За результатами перевірки складено акт від 15 листопада 2010 року №756/02/28/23/36886914 про порушення ними пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265 (Закон №265), а саме, не забезпечення щоденного друку фіскальних звітних чеків.

На підставі акта перевірки та згідно з пунктом 4 статті 17 вказаного Закону за виявлене порушення відповідачем застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 133280 грн. відповідно до рішення від 23 листопада 2010 року №.

Посилаючись на те, що зафіксовані в акті перевірки факти порушення не відповідають дійсності, так як ними роздруковувались службові чеки відповідно до технічних можливостей належним чином зареєстрованих реєстраторів розрахункових операцій (РРО), а відтак, відсутні підстави для застосовання штрафних (фінансових) санкцій, - просили визнати протиправним та скасувати вказане рішення.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року відкрито провадження і адміністративна справа призначена до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 (довіреність на а.с. 43) вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та докази, надані в матеріали справи.

Додатково пояснила, що розглядувана модифікація касових апаратів не передбачає функції друкування фіскального звітного чеку у випадку не проведення на ньому денних розрахункових операцій. Це також підтверджується підприємством, яке здійснює їх сервісне обслуговування. Більше того, модель касових апаратів ІКС-483 LT дозволена до застосування Державною податковою адміністрацією України, що підтверджується внесенням даних апаратів до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій.

Факт відсутності проведення касових операцій у визначені періоди не заперечується і перевіряючими, адже в акті перевірки не зазначено, що у періоди, коли не здійснювався друк фіскальних звітних чеків проводились касові операції. Таким чином, за відсутності здійснення за операційний день касових операцій фіскальний звітний чек не друкується. Дні, що відображені в акті перевірки були не робочими для касових апаратів.

За TOB «Вінбуд-Комплект» в ДПІ у м.Вінниці зареєстровано вісім реєстраторів розрахункових операцій. Товариство розраховувало на великий обсяг продаж, тому і зареєструвало багато касових апаратів. Але у зв'язку з кризовою ситуацією та низькою платоспроможністю населення великих обсягів продаж, як на то розраховувало Товариство, не відбувалось. Тому деякі касові апарати не працювали довгий час, оскільки в їх застосуванні не було потреби. Припинення роботи касових апаратів оформлялось наказами Товариства.

Представник ДПІ у м. Вінниці головний державний податковий інспектор юридичного відділу супроводження актуальних та резонансних справ у судах юридичного управління ОСОБА_2 (довіреність на а.с. 36) в судовому засіданні проти заявленого позову заперечив з тих підстав, що оскаржуване рішення прийняте ДПІ у м. Вінниці в межах наданих повноважень та відповідно до порушень, які виявлені в ході проведення перевірки і зафіксовані в акті. При цьому зазначив, що згідно відповіді незалежної фірми Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Радіо», яка обслуговує реєстратори розрахункових операцій на запит ДПІ у м. Вінниці вихідний №47197 від 11 листопада 2010 року чи можливе виконання фіскального звітного чека (Z-звіту) реєстратором розрахункових операцій ІКС - 483 LT у разі нездійснення результативних розрахункових операцій на протязі робочого дня, випливає, що реєстратор розрахункових операцій ІКС - 483 LT фіксує проходження фінансів, якщо фінансові операції не здійснювалися, то виконуються нульовий звітний чек без присвоєння номера. В порушення чинного законодавства та з недотриманням вказаних можливостей позивачем нульові звітні чеки не друкувались.

Суд вислухав пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, оцінив докази на підтвердження та спростування позовних вимог в сукупності та надав їм юридичну оцінку.

Зокрема, суд встановив, що на підставі направлень від 09 листопада 2010 року №1739/23, №1740/23 працівниками ДПІ у м. Вінниці, а саме, головними державними податковими ревізорами-інспекторами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 09 листопада 2009 року проведена планова перевірка господарської одиниці складу магазину, який розташований за адресою: вул. Київська, 136а, м. Вінниця та належить позивачу.

Перевірку проведено з відома і в присутності касира ОСОБА_5

За результатами перевірки складено акт від 15 листопада 2010 року №756/02/28/23/36886914, у якому встановлено порушення позивачем пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: не забезпечено щоденний друк фіскальних звітних чеків на реєстраторі розрахункових операцій ІКС 483 LT фіскальний № за робочі дні з 11 травня 2010 року по 08 листопада 2010 року; на реєстраторі розрахункових операцій ІКС 483 LT фіскальний № за робочі дні з 03 травня 2010 року по 08 листопада 2010 року; на реєстраторі розрахункових операцій ІКС 483 LT фіскальний № за робочі дні з 20 січня 2010 року по 07 травня 2010 року (а.с. 7-8).

З актом перевірки ознайомлена та один його примірник 15 листопада 2010 року отримала касир ОСОБА_5, про що свідчить підпис останньої на акті (на звороті а.с.8).

Крім того, з актом ознайомлена і директор Товариства ОСОБА_6, яка зазначила, що з висновками перевірки вона не погоджується. У письмових поясненнях вона вказала, що на Товаристві використовуються РРО типу ІКС 483 LT, які опломбовані та зареєстровані в Державній податковій адміністрації у Вінницькій області. У часових інтервалах, зафіксованих в акті перевірки, фінансові операції на РРО ІКС 483 LT фіскальний №, РРО ІКС 483 LT фіскальний №, РРО ІКС 483 LT фіскальний № не проводились у звязку з кризовими явищами та графіком змінності касирів. Оскільки конструкторсько-технологічною та програмною документацією виробника ІКС 483 LT при відсутності фінансових операцій друкування щоденного Z-звіту не передбачено, то за викладених обставин звіти не могли бути роздруковані по технічним причинам (а.с. 9).

Однак, розглянувши матеріали перевірки, письмові пояснення, додаткові докази ДПІ у м. Вінниці 23 листопада 2010 року прийнято рішення №, яким до ТОВ «Вінбуд-Комплект» застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 133280 грн.

Не погодившись з такими висновками та прийнятим рішенням, ТОВ «Вінбуд-Комплект» звернулося до суду про його скасування.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначаються Законом України «Про державну податкову службу України» від 04 грудня 1990 року №509, відповідно до якого ДПІ у м. Вінниці є органом державної податкової служби і субєктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції, що тягне за собою розгляд цього спору за правилами КАС України згідно із положеннями пункту 1 частин другої статті 17 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 статті 11 вказаного Закону (в редакції чинній на момент спірних відносин), органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Частиною першою статті 16 цього Закону визначено, що контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону, а відповідно до частини четвертої - планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Стосовно перевірок органами державної податкової служби суб'єктів господарювання щодо застосування ними реєстраторів розрахункових операцій слід зазначити, що згідно з пунктом 3.1 наказу Державної податкової адміністрації України від 27 травня 2008 року №355 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків» (Наказ ДПА України від 27 травня 2008 року №355), працівниками органів державної податкової служби здійснюються відповідно до щомісячних планів органу державної податкової служби планові перевірки щодо контролю за здійсненням, суб'єктами господарювання, розрахункових операцій в готівковій та/або безготівковій формі, а також операцій купівлі-продажу іноземної валюти та касових операцій, а також наявністю свідоцтва про державну реєстрацію, патентів і ліцензій та позапланові перевірки у випадках, передбачених законодавством, на підставі рішення керівника органу державної податкової служби.

Тобто, у межах повноважень, визначених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Наказом ДПА України від 27 травня 2008 року №355, органи державної податкової служби проводять планові перевірки згідно з затвердженими керівниками податкових органів планами-графіками і за наявності направлень на перевірку.

Як свідчать матеріали справи перевірка позивача проведена відповідно до плану-графіку та на підставі належним чином оформлених направлень від 09 листопада 2010 року №1739/23, №1740/23.

Що ж стосується встановлених в ході перевірки порушень, то слід зазначити, що згідно із пунктом 11 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу України», органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Зокрема, відповідно до статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за виявлені порушення до субєктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), відповідні органи державної податкової служби України мають право приймати рішення про застосування фінансових санкцій.

Основним нормативним документом який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій при цьому, є Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно з пунктом 1 статті 3 цього Закону, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Пункт 9 статті 3 Закону №265 передбачає, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

При цьому, статтею 2 Закону №265 передбачено, що фіскальний звітний чек - це документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

В сою чергу денним звітом є документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.

Як встановлено перевіряючими та не заперечується позивачем щоденні фіскальні звітні чеки ними не роздруковувались. Разом з тим, мало місце друкування Товариством та вклеювання до книги обліку розрахункових операцій службових чеків. Наведені обставини та застосування податковим органом фінансової санкції визначають предмет спору у даній адміністративній справі.

Так, за своєю суттю штрафна санкція, застосована ДПІ у м. Вінниці до позивача за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» відповідає визначенню адміністративно-господарської санкції, даному в статті 238 Господарського кодексу України (ГК України).

Згідно із статтею 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Стаття 239 ГК України у якості однієї із адміністративно-господарських санкцій визначає адміністративно-господарський штраф.

Статтею 241 ГК України визначено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується субєктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з субєкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Штрафи, що передбачені статтею 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є заходами майнового характеру, які спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків, що застосовуються органами державної податкової служби за порушення порядку проведення розрахункових операцій в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, тобто підпадають під законодавче визначення адміністративно-господарських санкцій та є такими за своєю юридичною суттю.

Відповідно до вимог статті 218 ГК України підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі для застосування адміністративно-господарських санкцій, є вчинене суб`єктом господарське правопорушення.

В силу частини другої цієї статті, учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

При цьому слід врахувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності пов`язане з необхідністю доведення порушення зобов`язання.

В розглядуваній ситуації вина суб`єкта господарювання у недотриманні вимог щодо не забезпечення щоденного друку на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків, може бути наявна лише в тому випадку, коли існувала об`єктивна можливість вжити всіх заходів для забезпечення такого друку.

Такі обставини судом не установлені.

Тобто, по-перше, частиною першою статті 13 Закону №265 визначено, що вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» від 18 лютого 2002 року №199 передбачає оснащення реєстраторів розрахункових операцій фіскальними блоками, які забезпечують безумовне виконання ними фіскальних функцій, містить вимоги до фіскального блока, фіскальної памяті збереження інформації, тощо. Пункт 2 цієї Постанови дає визначення поняття «фіскалізація» як перехід від нефіскального до фіскального режиму роботи реєстратора.

Розкриваючи ширше поняття «фіскалізації» та досліджуючи процес переходу від не фіскального до фіскального режиму роботи реєстратора слід виходити з нижче приведених термінів, визначених Законом №265:

- фіскальні функції це здатність реєстраторів розрахункових операцій забезпечувати одноразове занесення, довготермінове зберігання у фіскальній пам'яті, багаторазове зчитування і неможливість зміни підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій, виконаних в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо);

- фіскальна пам'ять - це запам'ятовуючий пристрій у складі реєстратора розрахункових операцій, призначений для одноразового занесення, зберігання і багаторазового зчитування підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій, яку неможливо змінити або знищити без пошкодження самого пристрою;

- фіскальний режим роботи - це режим роботи реєстратора розрахункових операцій, який забезпечує безумовне виконання ним фіскальних функцій;

- нефіскальний режим роботи - режим роботи реєстратора, в якому не забезпечується безумовне виконання ним фіскальних функцій;

- оперативна пам'ять - запам'ятовуючий пристрій у складі фіскального блока реєстратора, де зберігаються поточні дані, обчислені або занесені за допомогою програмного забезпечення цього реєстратора;

- службовий звіт - надрукований на друкувальному пристрої реєстратора звіт, що містить частковий або повний підсумок даних фіскальної інформації, а також інших даних, що зберігаються в оперативній пам'яті реєстратора.

Допитана в судовому засіданні як свідок головний інженер ТОВ «Майстер-Мережа, ЛТД» ОСОБА_7 пояснила, що при здійсненні розрахункових операцій протягом зміни, тобто від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту, дані заносяться до оперативної памяті. При роздрукуванні фіскального звітнього чеку в кінці дня, отримані данні із оперативної памяті заносяться до фіскальної памяті, там займають там свою «ячейку» та зберігаються постійно. При необхідності здійснити контроль, звітність, чи інше, інформація із фіскальної памяті може бути роздрукована у будь-який час. При чому, завдяки щоденним фіскальним звітним чекам та формуванні бази фіскальної памяті відповідно до них (за номерами), інформація роздруковуються станом на кожен день, та незалежно від показників сумується вцілому.

У випадку не роздрукування щоденного фіскального звітнього чеку, денна інформація до фіскальної памяті не заноситься, відтак, при необхідності отримання звітності загальна сума визначається із помилками, оскільки обліковуються пусті ячейки, які впливають на результат. Такий алгоритм пояснює необхідність роздрукування відповідних документів та оформлення загальних даних.

У даній же ситуації, як зазначила свідок, у звязку з відсутністю технічних можливостей РРО ТОВ «Вінбуд-Комплект» роздруковувались службові чеки. РККЕ ІКС 483 LТ є моделями старого зразка, але дозволені до використання на території України. Особливість цих апаратів та роздрукованих позивачем чеків полягає у їх конструюванні та відповідно виконанні функцій.

Зокрема, у випадку не здійснення розрахункових операцій протягом зміни роздруковується службовий документ, яким є службовий чек. На підставі чеку денна інформація до фіскальної памяті не заноситься, але автоматично враховується із нульовими показниками. Тобто, при роздрукуванні контролю, звітності, чи інше, враховується вся отримана фіскальною памятю інформація, але завдяки вказаним службовим документам без пустих «ячейок», а відтак, і без будь-яких помилок. За таких обставин, процес отримання і обробки інформації є непорушним, оскільки розрахункові операції не проводилися.

По-друге, суд вважає доведеним позивачем факт того, що розглядуванні РРО не містять технічних можливостей до роздрукування щоденниї фіскальних звітних чеків.

Так, згідно з довідкою Товариства «Ікс-Техно» від 03 листопада 2010 року №620, яке є виробником РРО ІКС 483 LT та ІКС-Е260Т, при відсутності розрахункових операцій зміна не відкривається. В свою чергу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування», зміна це період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту. А операції службового внесення та винесення не є розрахунковими. Таким чином, дані про зміну і номер звіту не можуть бути занесені до фіскальної пам`яті при виконанні денного звіту, тобто Z-звіт в таких випадках не виконується (а.с. 19).

Така ж інформація надана і ТОВ «Майстер-мережа, ЛТД», яке обслуговує ТОВ «Вінбуд-Комплект» по ремонту реєстраторів розрахункових операцій, що підтверджується витягами із паспортів роздів свідоцтва про приймання, свідоцтва про введення в експлуатацію та печатями про дату продажу (а.с. ).

Більше того, із наданої Командитним товариством «Радіо-ТС», яке займається технічним обслуговуванням, ремонтом, продажем РРО ІКС 483 LT, на запит ДПІ у м. Вінниці відповіді вбачається, що на РРО моделі ІКС 483 LT не можливе виконання нульового фіскального звітного чека без присвоєння номера, якщо фінансові операції не здійснювались на протязі робочого дня (а.с. ).

В межах зясування обставин у справі та підтвердження їх письмовими доказами, судом досліджено і паспорта реєстраторів контрольно-касових електронних «ІКС 483 LТ» (а.с. ).

Враховуючи вищевикладене, позивач не міг виконати нульові чеки без присвоєння номерів на РРО ІКС 483 LT фіскальний №, РРО ІКС 483 LT фіскальний №, РРО ІКС 483 LT фіскальний №, оскільки це не передбачено їх конструкторсько-технологічною та програмною документацією і відповідно не може бути підставою для притягнення до відповідальності, передбаченої пунктом 4 статті 17 цього Закону.

По-третє, у відповідності до статті 12 Закону №265, на території України у сферах, визначених цим Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті реєстратори розрахункових операцій вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року №1315 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2006 року №1773) визначається, що Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій (Державний реєстр) передбачає перелік моделей реєстраторів розрахункових операцій, їх модифікацій вітчизняного та іноземного виробництва, які відповідають вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, пройшли державну сертифікацію і дозволені для застосування під час здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

В ході судового засідання встановлено, що реєстратори розрахункових операцій типу ІКС 483 LT, які використовує у своїй діяльності позивач та які були предметом перевірки податковими інспекторами, сертифіковані відповідно до чинного законодавства.

Модель реєстратора розрахункових операцій згідно з пунктом 12 вказаного Положення, включається до Державного реєстру за поданням заявника, тобто виробника або постачальника відповідної моделі. Так, відповідно до реєстраційних посвідчень ДПІ у м. Вінниці здійснено реєстрацію та включено до Державного реєстру РРО типу ІКС 483 LT фіскальні №, №, №, №, №, №, №, №, що належать ТОВ «Вінбуд-Комплект» (а.с. 10-17).

Крім того, в матеріалах справи наявні свідоцтва про введення в експлуатацію вказаних РРО інспектором податкової адміністрації 06 травня 2008 року, 15 липня 2008 року, 17 червня 2008 року (а.с. ).

По-четверте, суд враховує тако ж і те, що прийнятими директором ТОВ «Вінбуд-Комплект» наказами №4/2-П від 20 січня 2010 року, №13/2/1-П від 03 травня 2010 року, №13/2/2-П від 10 травня 2010 року, №13/2/3 від 10 травня 2010 року припинено роботу РРО типу ІКС 483 LT фіскальні №, №, №, №, №, №, №, №, що свідчить про відсутність проведення будь-яких розрахункових операцій, відкриття чи закриття зміни (а.с. 20-23). У визначений перевіряючими в акті період здійснювалось лише роздрукування на цих реєстраторах службових чеків.

Таким чином, за викладених обставин, як зазначалось вище, необхідні елементи правопорушення, а саме, вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням і його наслідками судом не встановлені. Тобто, вина ТОВ «Вінбуд-Комплект» як умова відповідальності відсутня, оскільки порушення зобов`язання з їх сторони не доведено.

Позивачем добросовісно на виконання положень 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щоденно здійснювався друк службових чеків, які передбачені для розглянутих моделей реєстраторів у випадку не проведення розрахункових операцій протягом зміни. Тобто, у випадку, якщо позивачем використовуються такі моделі реєстратора розрахункових операцій, які технічно не дозволяють друк фіскальних звітних чеків, то вина такого субєкта господарювання за їх не роздрукування виключається. По суті ж фіскальні функції апаратами виконанні і порядок проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) дотримано.

Як вказувалось, відповідно до вимог частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Цей критерій вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Частиною другою статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечення відповідача щодо позову спростовується вищенаведеним обґрунтуванням та оцінюється судом критично, оскільки відповідач не довів правомірність свого рішення. З огляду на матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та підлягають задоволенню.

А отже, встановивши, що дії відповідача не відповідають вимогам до рішень субєктів владних повноважень, встановленим частиною третьою статті 2 КАС України, на думку суду, з метою захисту прав позивача від порушень з боку субєкта владних повноважень права ТОВ «Вінбуд-Комплект» потребують судового захисту шляхом скасування рішення від 23 листопада 2010 року №.

Оскільки ТОВ «Вінбуд-Комплект» при звернені до суду шляхом подання позовної заяви понесені витрати по сплаті судового збору, а також те, що ним позов до субєкта владних повноважень задоволено повністю, то згідно зі статтею 94 КАС України сплачене ним мито у розмірі 03 грн 40 коп. підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 11, 17, 69-72, 94, 122, 158-163, 186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Вінниці про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 23 листопада 2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вінбуд-Комплект витрати по сплаті судового збору в розмірі 03 грн 40 коп. відповідно до платіжного доручення №1724 від 16 грудня 2010 року.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чудак Олеся Миколаївна