Справа № 604/695/16-а
Суддя: Сташків Н. Б.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/695/16-а
Провадження № 2-а/604/36/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Сташківа Н.Б.

за участі

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Підволочиську Тернопільської області в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 патрульної поліції м. Тернополя, Інспектора поліції батальйону патрульної поліції ОСОБА_2 патрульної поліції м. Тернополя ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 патрульної поліції м. Тернополя, Інспектора поліції батальйону патрульної поліції ОСОБА_2 патрульної поліції м. Тернополя ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що 16 липня 2016 року інспектором патрульної поліції батальйону УПП м. Тернополя ДППНП України було винесено постанову серії ДР № 085773 про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він на належному йому транспортному засобі марки KIA Magentik н.з. ВО 8484 АВ під час руху користувався засобом звязку, тримаючи його у руці, чим порушив п. 2.9. д ПДР. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи із того, що працівниками поліції не взято до уваги той факт, що свій телефон взяв у руку після повної зупинки транспортного засобу з метою фіксації дій працівників поліції. Разом із тим, враховуючи, що він оспорював сам факт правопорушення як і суму накладеного грошового стягнення, вважає, що в силу ст. 258, ст. 283 КпАП України, працівник поліції мав би скласти протокол, а справу розглянути за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, а не на місці зупинки транспортного засобу. Вказане б відповідало рішенню Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5 рп /2015, котрим витлумачено норму щодо розгляду адміністративного правопорушення за місцем його вчинення Вказані порушення позбавили його можливості скористатись у повній мірі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а тому вважає, що дана постанова прийнята без всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, у звязку з чим просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце судового розгляду справи не зявився, хоча подав суду клопотання, у якому просить справу розглядати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Крім того у вказаній заяві пояснив, що дійсно 16 липня 2016 року у м. Тернополі по вул. Живова був зупинений працівниками поліції за те, що під час руху заднім ходом належного йому транспортного засобу, користувався засобами звязку. Переконавшись у безпечності руху заднім ходом, що це не створить аварійної ситуації іншим учасникам дорожнього руху з метою пропустити транспортний засіб що здійснював виїзд та з метою паркування власного автомобіля на його мобільний телефон надійшов дзвінок, після чого він взяв в руки телефон, щоб вимкнути його, а в подальшому після повної зупинки мав на меті фіксації дій працівників патрульної служби, однак усі його доводи працівникам поліції залишились поза увагою. Разом із тим при накладенні адмінстягнення в порушення вимог ст. 280 КпАП України, особа, що виносила постанову не зясувала, чи є обставини, що обтяжують та помякшують покарання, чи заподіяно його діями комусь шкоду, не зясовано ні матеріального доходу, ні можливість сплати ним штрафу, те що вперше притягується до відповідальності, вік, а також інших обставин, що визначені вказаною статтею і могли б послужити підставою для застосування більш мякого покарання ніж передбачено санкцією даної статті. У звязку з викладеним вважає, що хоча і формально у його діях містяться ознаки адмінпорушення, передбачені ч.2 ст. 122 КпАП України, однак просить звільнити його від відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Представник відповідача та інспектор поліції батальйону патрульної поліції УПП м. Тернополя, будучи належним чином повідомленими про день, час дату розгляду справи в судове засідання не зявились, однак представник Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Тернополі подали заперечення, у яких заявлені позивачем позовні вимоги не визнають, позаяк вважають, що відповідно до вимог ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих у автоматичному режимі. Протоколи не складаються і у інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформляється на місці вчинення правопорушення, а тому посилання позивача на те, що працівник поліції зобовязаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення у разі оспорення самого факту є безпідставним. Крім того є безпідставним і посилання на рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, яким визначено поняття розгляду справ «за місцем вчинення правопорушення», яким визначає адміністративно-територіальну одиницю на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, а не за місцем знаходженням конкретного органу поліції, як на це посилається позивач. Крім того позивача по справі було ознайомлено з правом, порядком та строками оскарження постанови, а також розяснено положення ст. ст. 307, 308 КУпАП, та розяснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в порядку ст. 268 КУпАП, а тому вважають, що поліцейським при складанні адміністративних матеріалів на позивача, дотримано вимог чинного законодавства і підстав для його скасування немає.

Враховуючи те, що від позивача та представника відповідача поступили заяви, у яких вони виклали свої доводи, а також клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає, що справу слід вирішити у відсутності сторін в порядку письмового провадження (ч.4 ст. 122 КАСУ) за наявними у справі матеріалами.

Суд, ознайомившись із позовними вимогами позивача та доповненнями до них, доводами представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх повній сукупності, вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, виходячи із наступних міркувань :

Постановою серії ДР № 085773 від 16 липня 2016 року інспектора роти батальйону УПП у м. Тернополі ДПП, рядової поліції ОСОБА_3, ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що 16 липня 2016 року об 10 год. 26 хв. у м. Тернополі по вул. Живова, 38 водій під час руху транспортного засобу користувався засобом звязку, тримаючи його у руці, чим порушив вимоги п.2.9 (д) ПДР України.

Відповідно до п.2.9 (д) ПДР України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами внесеними постановою КМ України № 1029 від 26 вересня 2011 року (надалі ПДР України), водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх в руці ( за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 ст. 122 КпАП України серед іншого встановлена адміністративна відповідальність за користування під час руху засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП України. Зокрема у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів на які послався правопорушник чи висловлення останніх доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, яві використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

На підставі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Серед доказів, що надіслані до суду представником управління патрульної поліції у м. Тернополі являється відео із нагрудної камери № 00063 від 16 липня 2016 року, з перегляду котрої вбачається, що при зупинці транспортного засобу поліцейським, ОСОБА_1 не заперечував проти інкримінованого адміністративного правопорушення, стверджував, що воно не являється суттєвим та вибачався. Крім того ОСОБА_1 і у поданій заяві не заперечив сам факт тримання у руці мобільного телефону під час руху. Свої дії пояснив тим, що коли він здійснював рух заднім ходом, пролунав дзвінок і він вимушений був інтуїтивно взяв у руки телефон щоб вибити.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 16 липня 2016 року об 10.26 год. по вул. Живова, 38 у м. Тернополі під час керування належним йому транспортним засобом марки KIA Magentik н.з. ВО 8484 АВ користувався засобом звязку, тримаючи його у руці, чим порушив вимоги п. 2.9 (д) ПДР України.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, приходжу до переконання про наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, а саме користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятків водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Разом із тим, відповідно до вимог ст.. 280 КпАП України, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак в порушення вищевказаної норми закону інспектор батальйону УПП м. Тернополя ОСОБА_3 не зясувала даних обставин та передчасно винесла постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та наклала на нього грошове стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Зокрема інспектором при накладенні стягнення не взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 визнав вину у вчиненому правопорушенні, вибачався за вчинене, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, взагалі не враховано будь-яких обставин що помякшують чи обтяжують відповідальність особи, характеризуючи даних з місця проживання, не зясовано його матеріальний стан, стан здоровя та можливість сплати штрафу, осіб що перебувають на його утриманні, чи було заподіяно його діями майнову шкоду, якщо так то кому саме, а також інших обставин, котрі б послужили підставою для ухвалення справедливого та законного рішення при вирішенні питання про накладення адмінстягнення.

Разом із тим, як убачається із наданого управлінням патрульної поліції м. Тернополя відеозапису нагрудної камери - інспектор поліції ОСОБА_4, зясувавши особу порушника, а саме те, що ОСОБА_1 являється пенсіонером ОВС відразу озвучила йому суму штрафу в розмірі 425 гривень, хоча попередньо зобовязана була вчинити увесь комплекс послідовних дій, а у подальшому, при винесені постанови з урахуванням як усіх доводів як порушника, так і вимог, що передбачені ст. 280 КпАП України, прийняти законне і справедливе рішення, визначивши суму штрафу. Вказане є грубим та неприпустимим недотриманням вимог КпАП України та рішень ЄСПЛ, оскільки порушує безпосереднє право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Вказане може свідчити про її упереджене ставлення до правопорушника та необєктивність і необґрунтованість при прийнятті рішення у виді накладення розміру штрафу.

Також, у відповідності до вимог ст. 280 КпАП України суд бере до уваги особу правопорушника, його вік, характер вчиненого правопорушення, те, що воно не посягає на громадський порядок, власність, права чи свободи громадян, те що в судовому засіданні не здобуто, а представниками поліції не надано будь-яких доказів, що порушені порушником ОСОБА_1 вимоги Закону потягли чи могли потягнути негативні наслідки, те що дане порушення не могло бути суб»єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди, враховуючи також його майновий стан, осіб, що перебувають на утриманні, характеризуючих даних особу порушника, вважаю, що скоєне ОСОБА_1 правопорушення є малозначним, а тому його слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, що повністю відповідатиме вимогам ст. 22 КпАП України.

Разом із тим суд не бере до уваги доводи позивача про те, що він оспорював сам факт правопорушення як і суму накладеного грошового стягнення, тому працівник поліції мав би скласти протокол, а справу розглянути за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, а не на місці зупинки транспортного засобу, оскільки вказане спростовується матеріалами адміністративної справи, вимогами ч.4 ст. 258 КпАП України, яка чітко надає право виносити постанови на місці вчинення правопорушення, а також рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, яким визначено поняття розгляду справ «за місцем вчинення правопорушення», та визначає адміністративно-територіальну одиницю на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, а не місце знаходженням конкретного органу поліції, тому вказані доводи позивача суд до уваги не бере.

Згідно ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних та встановлених у судовому засіданні обставин суд вважає, що постанову серії ДР № 085773, від 16 липня 2016 року винесену інспектором патрульної поліції батальйону УПП м. Тернополя ДППНП України рядового поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід скасувати, адміністративну справу відносно нього закрити, обмежившись усним зауваженням.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 9, 10, 11, 69, 71, 112, 158, 159, 160, 171, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 22, 251, 258, 268, 277, 279, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 085773, від 16 липня 2016 року винесену інспектором патрульної поліції батальйону УПП м. Тернополя ДППНП України рядового поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити, звільнивши його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

В задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним дії інспектора патрульної поліції батальйону рядового поліції кучер Т.М. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано до апеляційного адміністративного суду Львівської області через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом 10-ти днів з дня отримання копі постанови.

Суддя