Справа № 826/15711/15
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
12 жовтня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кобаля М.І.,
суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.
при секретарі: Хмарській К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, третя особа: Міжнародна Антикорупційна Ліга, Міністерство оборони України про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі Відповідач) у якому просив:
- визнати протиправними дії Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, як утворена Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, щодо передання заяви про надання статусу учасника бойових дій від 01.11.2014 року та доданих до неї документів на розгляд Відомчої комісії Міністерства оборони України;
- зобов`язати Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, яка утворена Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, розглянути по суті заяву про надання статусу учасника бойових дій від 01.11.2014 року.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2016 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши представників сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.05.2014 ОСОБА_1 був мобілізований до Збройних Сил України Дніпродзержинським ОМВК Дніпропетровської області на підставі Указу Президента №454/2014 від 06.05.2014 та направлений для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 .
Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 №37 від 27.06.2014 позивач був направлений для виконання бойових завдань в зону АТО в Донецьку область (а.с.18).
26.08.2014 разом з управлінням батальйону та іншими військовослужбовцями, що перебували в базовому таборі в/ч НОМЕР_1 в Старобешевському районі Донецької області, ОСОБА_1 вийшов з оточення в м. Гуляйполе.
У вересні 2014 у зв`язку з різким погіршенням самопочуття, вибув на лікування до ВМКЦ Південного регіону. Згідно свідоцтва про хворобу ВЛК ВМКЦ Південного регіону №873 від 19.09.2014, позивач визнаний обмежено придатним до військової служби (а.с.21).
На підставі п. 240 Положення «Про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України», ОСОБА_1 було подано рапорт на ім`я командира в/ч пп НОМЕР_1 з проханням клопотати перед вищестоящим командуванням щодо визначення подальшого проходження служби, зокрема: або звільнити з лав Збройних Сил України, або перевести для подальшого проходження військової служби в один з військкоматів міста Києва за місцем проживання.
Оскільки, командиром в/ч НОМЕР_1 , на розгляд Відомчої комісії Міністерства оборони України не подавались документи щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій, 01.11.2014 року ОСОБА_1 , самостійно звернувся до вищевказаної комісії, надавши ті документи, що в нього були, для вирішення питання про надання статусу учасника бойових дій.
Листом №226/1/5019 від 02.12.2014 Міністерство оборони України (в особі відомчої комісії) (далі по тексту Міноборони) повідомило ОСОБА_1 , що останнім були подані не в повному обсязі документи, необхідні для розгляду питання про надання статусу учасника бойових дій, а тому питання про надання статусу учасника бойових дій не виносилось на розгляд відомчої комісії Міністерства оборони України та відповідно подані документи не були направлені в міжвідомчу комісію для вирішення питання про надання чи ненадання позивачу статусу учасника бойових дій (а.с.24).
Не погоджуючись з вищезазначеними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що одноголосне рішення Міжвідомчої комісії відправити матеріали позивача до відомчої комісії Міноборони було законним та таким, що відповідало вимогам статті 19 Конституції України.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до п. 19 ч.1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (діюча редакція на момент виникнення спірних правовідносин) учасниками бойових дій визнавались військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 N413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі по тексту Порядок) (діюча редакція на момент виникнення спірних правовідносин від 20.08.2014).
Пунктом 4 Порядку визначені підстави для надання статусу учасника бойових дій, а саме: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).
Так, п.5 Порядку передбачено, що Рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі по тексту - міжвідомча комісія), яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції із включенням до її складу фахівців Міноборони, МВС, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань. До складу міжвідомчої комісії можуть включатися фахівці інших державних органів та представники громадських організацій.
Пунктом 6 Порядку визначено, що для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення зобов`язані подати на розгляд комісій, утворених у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах (далі - комісія), у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, в складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.
Комісії вивчають документи і подають їх на розгляд міжвідомчої комісії, а в разі відсутності підстав, які підтверджуються документами, повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), установ, закладів з метою подальшого доопрацювання.
Рішення щодо утворення комісій та положення про них затверджуються відповідними міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади та іншими державними органами.
Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісією, і в разі потреби заслуховує пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків, представників державних органів та в місячний строк з дня надходження документів приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісію.
Пунктом 8 Порядку визначено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.11.2014 після закінчення виконання бойового завдання в зоні проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 , керуючись п. 8 Порядку, звернувся до Відомчої комісії Міноборони із заявою про розгляд документів для надання останньому статусу учасника бойових дій.
Відповідно абз.2 п.6 Порядку, на момент розгляду Міністерством оборони заяви ОСОБА_1 , відомчі комісії вивчають документи і подають їх на розгляд міжвідомчої комісії, а в разі відсутності підстав, які підтверджуються документами, повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), установ, закладів з метою подальшого доопрацювання.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що правові положення Порядку вказують на те, що призначення відомчих комісій полягало не лише в тому, щоб направляти всі поспіль отримані документи до Міжвідомчої комісії для прийняття рішення про надання статусу учасника бойових дій, а в тому, щоб перед прийняттям рішення по суті спочатку вивчити отримані документи, перевірити наявність всіх необхідних документів, і тільки після встановлення відомчою комісією факту, що документи відповідають чинному законодавству - прийняти рішення про направлення їх до Міжвідомчої комісії.
Тобто, відомчі комісії були наділені дискреційними повноваженнями, які полягали у можливості вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених Порядком.
02.12.2014 вивчивши документи ОСОБА_1 , відомча комісія Міноборони у зв`язку з відсутністю необхідних документів прийняла рішення про повернення їх на доопрацювання.
Не погодившись з вищезазначеним рішенням відомчої комісії Міноборони, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив, зокрема, зобов`язати Міноборони (в особі відомчої комісії) подати на розгляд Міжвідомчої комісії заяву останнього для прийняття рішення щодо надання йому статусу учасника бойових дій.
Постановою від 23.04.2015 Київський апеляційний адміністративний суд у справі № 826/20594/14 зобов`язав Міноборони (в особі відомчої комісії) подати на розгляд Міжвідомчої комісії заяву ОСОБА_1 для прийняття рішення щодо надання йому статусу учасника бойових дій (а.с.25-27).
На виконання вказаної постанови суду, Міноборони листом від 25.05.2015 №226/9/3733 надіслало документи позивача Міжвідомчій комісії, які отримані останньою 12.06.2015 (а.с.57).
Відповідно до Порядку Міжвідомча комісія приймає рішення у місячний строк з дня надходження документів.
Так, 04.06.2015 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України №425, яка внесла зміни в Порядок та обмежила повноваження Міжвідомчої комісії.
З моменту набрання чинності цією постановою міжвідомча комісія має право розглядати лише документи, які надійшли від відомчих комісій та в яких вбачаються спірні питання, та потребують міжвідомчого врегулювання.
На засіданні 25.06.2015 Міжвідомча комісія розглянула лист Міноборони від 25.05.2015 № 226/9/3733 та одноголосно прийняла рішення - відправити матеріали ОСОБА_1 до відомчої комісії Міноборони у зв`язку з відсутністю спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.
Таким чином, під час розгляду заяви ОСОБА_1 25.06.2015 Міжвідомча комісія керувалась законодавчими нормами, які діяли на момент розгляду відповідної заяви.
Разом з тим, обов`язок вивчення документів покладено на відомчу комісію Міноборони відповідно до абз.9 п. 8 Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 08 квітня 2009 р. №158. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 травня 2009 р. за № 428/16444.
На підставі вивчення відомчою комісією документів остання приймає протокольне рішення, що вони фактично відповідають чинному законодавству та клопоче перед Міжвідомчою комісією про надання статусу учасника бойових дій.
Таким чином, рішення відомчої комісії є основним документом, на якому ґрунтується остаточне рішення міжвідомчої комісії при наданні статусу учасника бойових дій.
Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що не заслуговують на увагу суду доводи апелянта, що спірні правовідносини між останнім та ОСОБА_2 комісією виникли з моменту подання заяви від 01.11.2014, оскільки відомча комісія Міноборони є самостійним колегіальним органом, кінцевим результатом якої є прийняття рішення (повернути документи на доопрацювання або наслати до Міжвідомчою комісією), при цьому Міжвідомча комісія не наділена правами втручатися в цей процес.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що заява ОСОБА_1 адресована відомчій комісії Міноборони, а тому у Міжвідомчої комісії не виникає по відношенню до позивача жодних обов`язків, як у суб`єкта владних повноважень.
Аналіз вищезазначених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції прийти до висновку, що одноголосне рішення Міжвідомчої комісії відправити матеріали позивача до відомчої комісії Міноборони було законним та таким, що відповідало вимогам чинного на той момент законодавства України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2016 року без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.
Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.