Справа № 803/1385/14
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Справа № 803/1385/14

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Шаблій Л.П.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Камінь-Каширська ПМК-70» до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Камінь-Каширська ПМК-70» (далі ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70») (правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Камінь-Каширська ПМК-70» (далі ПрАТ «Камінь-Каширська ПМК-70»)) звернулося з адміністративним позовом до Камінь-Каширської міжрайонної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової адміністрації України (далі Камінь-Каширська МДПІ Волинської області ДПА України) (правонаступником якої є Ковельська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі Ковельська ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області)) про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20 березня 2008 року № у сумі 8 615 680 грн.

У заяві від 10 жовтня 2016 року позивач збільшив позовні вимоги, просив: визнати протиправними дії ОСОБА_4, внаслідок яких він засвідчував підписи на розписках про отримання готівкових коштів від представників вуличних кооперативів на придбання матеріалів для будівельно-монтажних робіт по газифікації сіл або окремих його вулиць печаткою ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70»; визнати нечинними розписки; визнати нечинним та скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20 березня 2008 року №.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2016 року відмовлено в прийнятті збільшення позовних вимог визнання протиправними дії ОСОБА_4, внаслідок яких він засвідчував підписи на розписках про отримання готівкових коштів від представників вуличних кооперативів на придбання матеріалів для будівельно-монтажних робіт по газифікації сіл або окремих його вулиць печаткою ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» та визнання нечинними розписки, оскільки їх не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведеною відповідачем перевіркою встановлено, що готівкові кошти на оплату будівельно-монтажних робіт по угодам, укладеним між позивачем та вуличними кооперативами, отримував головний інженер підприємства. Готівкові кошти в касі позивача не оприбутковувалися у встановленому порядку, оскільки за умовами контрактів поставка матеріалів покладалась на замовника (кооперативи), а підприємство виконувало лише підрядні роботи з матеріалів замовника.

Представник відповідача в поданому письмовому запереченні позов не визнала, мотивуючи тим, що за результатами перевірки ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» Камінь-Каширською МДПІ Волинської області ДПА України складено акт від 19 лютого 2008 року №58/23-01036690, яким зафіксовано порушення підприємством пунктів 2.6, 3.3, 4.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, а саме, встановлено неоприбуткування ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» у касу готівкових коштів у сумі 1 723 136 грн. Посилається на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні перевірки та вважає, що оскаржуване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій сформоване у відповідності до норм діючого законодавства і підстав для визнання його протиправним та скасування немає. Просила в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представники позивача, кожен зокрема, уточнені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, вважають, що відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20 березня 2008 року № у сумі 8 615 680 грн. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову, просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що в період з 28 грудня 2007 року по 12 лютого 2008 року посадовими особами Камінь-Каширської МДПІ Волинської області ДПА України (правонаступником якої є Ковельська ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області) було проведено виїзну планову перевірку ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» (правонаступником якого є ПрАТ «Камінь-Каширська ПМК-70») з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 жовтня 2005 року по 30 вересня 2007 року, за результатами якої складено акт від 19 лютого 2008 року №58/23-01036690.

Перевіркою, зокрема, встановлено порушення пунктів 2.6, 3.3, 4.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, а саме, встановлено неоприбуткування ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» у касу готівкових коштів у сумі 1 723 136 грн.

За наслідками перевірки Камінь-Каширською МДПІ Волинської області ДПА України прийняте рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20 березня 2008 року № у сумі 8 615 680 грн.

Не погодившись з винесеним рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20 березня 2008 року №, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, проте, скарги були відхилені, а оскаржуване рішення залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій стало невнесення до каси підприємства коштів, отриманих головним інженером ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» ОСОБА_4 від голів вуличних кооперативів для придбання матеріалів для будівництва газопроводів.

Однак, суд не погоджується з такими висновками Камінь-Каширської МДПІ Волинської області ДПА України, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно з пунктами 3.1, 3.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням платіжних карток, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів. Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Пунктами 4.2, 4.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні передбачено, що усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі. Записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день можуть не провадитися.

Судом встановлено, що основним видом діяльності ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» є газопровідні роботи. У періоді, що перевірявся позивачем здійснювались будівельно-монтажні роботи по прокладенню вуличних газопроводів в селах Волинської області. Зазначені роботи проводились згідно укладених договорів з вуличними кооперативами, предметом яких було будівництво газопроводів у селах згідно узгоджених кошторисів. Відповідно до умов даних договорів поставка матеріалів і обладнання на об'єкти покладались на замовників, тобто вуличні кооперативи, а здійснення підрядних робіт покладалось на підрядника ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70», контракти та розрахунки вартості будівництва по кожному з 11 об'єктів знаходяться в матеріалах справи.

Взаємовідносини сторін будувались на укладених договорах та розрахунках до них, що за своєю правовою природою є договорами підряду та кошторисами на виконання підрядних робіт. У розрахунках вартості будівництва виділено окремо вартість матеріалів кооперативів, їх кількість та ціна, а також вартість виконаних робіт, що відповідає вимогам глави 61 Цивільного кодексу України.

Згідно із бухгалтерськими документами та актами виконаних робіт (помісячна ф.3-КБ), довідками про вартість будівництва об'єктів, протоколами розгляду будівництва вуличних газопроводів, актами безоплатної передачі матеріалів, на позабалансовий рахунок ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» вуличними кооперативами фактично передавались для товариства матеріали з вартістю та відображались товариством на позабалансовому рахунку «022», а товариством передавалась по актах передачі вартість об'єктів будівництва включаючи вартість матеріалів замовника та вартість виконаних товариством робіт.

З постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 5 серпня 2008 року, винесеної старшим слідчим ОВСВПМ ДПА у Волинській області, слідує, що згідно із даними перевірки ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» не здійснювалось придбання матеріалів, які використовувались для проведення робіт по угодах з кооперативами. Розпоряджаючись отриманими від кооперативів коштами на придбання матеріалів для будівництва вуличних газопроводів, головний інженер ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» ОСОБА_4 діяв як фізична особа - посередник, за згодою кооперативів. 5 серпня 2008 року отримано матеріали ТзОВ «Ельпласт-Львів» (копії накладних, доручень, касових ордерів, акті звірки), які вказують, що труби, які ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» використовувало для прокладання вуличних газопроводів на виконання угод з сільськими кооперативами протягом 2006- 2007 років, були придбані на ТзОВ «Ельпласт-Львів» за готівкові кошти громадянином ОСОБА_4 як фізичною особою.

Таким чином, отримані в ході перевірки матеріали підтверджують той факт, що кошти на закупівлю матеріалів для прокладання вуличних газопроводів отримувались від замовників робіт (вуличних кооперативів) головним інженером ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» ОСОБА_4 як фізичною особою, після чого ним же, як фізичною особою, здійснювалось придбання матеріалів, які надавались на ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» для виконання робіт.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в акті перевірки від 19 лютого 2008 року №58/23-01036690 Камінь-Каширською МДПІ Волинської області ДПА України зроблено висновок про те, що ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» не було включено до валового доходу та не віднесено до податкового зобов'язання суми коштів отримані за виконання роботи по проведенню вуличних газопроводів та матеріалів, які були використані при будівництві даних газопроводів.

20 березня 2008 року на підставі акту перевірки від 19 лютого 2008 року №58/23-01036690 Камінь-Каширською МДПІ Волинської області ДПА України були винесені податкові повідомлення-рішення: №/0 по податку на прибуток приватних підприємств, в якому визначено податкове зобов'язання у сумі 534 511 грн. 50 коп., в тому числі, за основним платежем 356 341 грн. 00 коп. та штрафні (фінансові) санкції 178 170 грн. 50 коп.; №/0 по податку на додану вартість, в якому визначено податкове зобов'язання у сумі 440 385 грн. 00 коп., в тому числі, за основним платежем 293 590 грн. 00 коп., штрафні (фінансові) санкції 146 795 грн. 00 коп.

За результатами апеляційного узгодження податкових зобов'язань Камінь-Каширською МДПІ Волинської області ДПА України були винесені податкові повідомлення-рішення від 15 квітня 2008 року №/1, №/1 та від 16 вересня 2008 року №/3, №/3 на ті ж суми податків та штрафних (фінансових) санкцій.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Постановою господарського суду Волинської області від 26 грудня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2010 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 листопада 2013 року, встановлено, що розпоряджаючись отриманими від кооперативів коштами на придбання матеріалів для будівництва вуличних газопроводів, головний інженер ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» ОСОБА_4 діяв як фізична особа - посередник, за згодою кооперативів. З копій накладних, доручень, касових ордерів, актів звірок вбачається, що труби, що використовувалися ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» для прокладання вуличних газопроводів на виконання укладених з кооперативами угод протягом 2006-2007 років, були придбані у ТзОВ «Ельпласт-Львів» за готівкові кошти громадянином ОСОБА_4 як фізичною особою. Відтак, суд дійшов висновку, що придбання матеріалів здійснювалося за неналежні ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» кошти, а тому у нього не було підстав для включення вартості матеріалів при розрахунках за виконані роботи. Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 розписки складались з метою підтвердження факту одержання грошових коштів від кооперативів, а тому скріплення деяких із них печатками ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» не може вказувати на вчинення таких дій ОСОБА_4 від імені товариства та на обов'язок останнього їх оприбутковувати в касу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, отримавши кошти від замовників, надав їм розписки, які скріплював печатками. Також печатками були скріплені акти звірок. Однак, з урахуванням викладеного у постанові про відмову у порушенні кримінальної справи від 5 серпня 2008 року, постанові господарського суду Волинської області від 26 грудня 2008 року, ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2010 року, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 листопада 2013 року, суд вважає, що такі розписки та акти звірок самі по собі не можуть свідчити про належність позивачу коштів, отриманих ОСОБА_4 від замовників, а відтак про необхідність оприбутковувати їх у касі підприємства.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно із частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, відповідно до частини першої статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Статтею 239 Господарського кодексу України передбачено, що однією із адміністративно-господарських санкцій може біти адміністративно-господарський штраф, який стягується із господарюючого субєкта до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності.

З огляду на викладене, фінансові санкції у вигляді штрафів за порушення у сфері розрахункових операцій є адміністративно-господарськими санкціями у розумінні статті 238 Господарського кодексу України, а відтак повинні застосовуватися у межах строків, визначених статтею 250 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку про те, що при виявленні факту вчинення субєктом господарювання порушення норм у сфері розрахункових операцій контролюючий орган, приймаючи рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною першою статті 250 Господарського кодексу України.

Отже, застосування адміністративно-господарської санкції у вигляді штрафу за порушення Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні має здійснюватися у межах строків, встановлених статтею 250 Господарського кодексу України.

Враховуючи те, що застосований згідно із оскаржуваним рішенням від 20 березня 2008 року №, штраф є адміністративно-господарською санкцією, тому він мав би бути застосований у межах строків, визначених 250 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2014 року у справі №21-466а14, яка в силу частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

З наданого представником відповідача розрахунку штрафних санкцій за порушення вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні за матеріалами виїзної планової перевірки ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70», згідно акту від 19 лютого 2008 року № 58/23-01036690 вбачається, що контролюючим органом було нараховано штрафну санкцію за період з 2006 року по 18 грудня 2007 року у сумі 8 615 680 грн.

Таким чином, застосування до ВАТ «Камінь-Каширська ПМК-70» адміністративно-господарської санкції у вигляді штрафу за порушення норм регулювання обігу готівки у сумі 8 515 680 грн. є неправомірним.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії субєкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20 березня 2008 року №.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з наданих суду статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України повноважень, адміністративний позов підлягає до задоволення частково шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування рішення Камінь-Каширської МДПІ Волинської області ДПА України від 20 березня 2008 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині 8 515 680 грн., а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Господарського кодексу України, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Камінь-Каширської міжрайонної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової адміністрації України від 20 березня 2008 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині 8 515 680 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Постанова в повному обсязі складена 17 жовтня 2016 року.