Справа № 149/1543/16-а
Суддя: Олійник І. В.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 149/1543/16-а
Номер провадження 2-а/149/29/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2016 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Хмільницькому районі Вінницької області та, починаючи з 2003 року, отримує пенсію за віком та одночасно працює до теперішнього часу на посаді редактора міськрайонної газети «Життєві обрії».

З 1 квітня 2015 року відповідачем припинено виплату позивачу пенсії за віком, у зв'язку зі змінами в законодавстві, зокрема прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, яким внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає неправомірним припинення йому виплати пенсії, зазначає, що він не є державним службовцем і на нього не поширюється дія Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року та Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, а тому відсутні підстави для припинення виплати пенсії.

Враховуючи викладене, позивач просить зобовязати відповідача відновити з 01.06.2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В судовому засіданні позивач підтримав позов, з наведених в ньому підстав. Також додав, що неодноразово звертався до відповідача з вимогою про поновлення виплати пенсії, однак листами йому було відмовлено. Проте, з 01.05.2016 року виплату пенсії йому відновили.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, підтримав подані письмові заперечення та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду оскільки позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом. Також представником відповідача надано для огляду матеріали пенсійної справи № 128101.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали пенсійної справи № 128101 та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позову, враховуючи наступне.

Позивач є працюючим пенсіонером за віком, і з 01.12.2003 року отримує пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України у Хмільницькому районі Вінницької області на підставі Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів». На час призначення йому пенсії за віком він працював і на даний час працює головним редактором міськрайонної газети «Життєві обрії». 23.09.1997 року був прийнятий Закон України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», яким заробітна плата керівника редакції прирівняна до заробітної плати заступника керівника органу державної влади і відповідно, пенсійне забезпечення прирівняно до державного службовця. Тому при призначенні пенсії позивачу застосовані норми, методика та порядок нарахування пенсії як державному службовцю у відповідності до Закону України «Про державну службу», що узгоджується із ст.16 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та Постановою КМУ від 15.03.1999 № 377 «Порядок оплати праці журналістів державних і комунальних засобів масової інформації», якою посадові оклади журналістів визначаються згідно з переліком посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про державну службу» (далі Закон) державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно ст.2 вказаного Закону, посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Відповідно до трудової книжки на ім'я ОСОБА_1, зокрема запису № 23, від 06.09.1996 р., останнього зборами трудового колективу обрано редактором міськрайонної газети «Життєві обрії» (а.с.16). Зазначена інформація також підтверджується витягом з наказу № 14 від 09.09.1996 р. (а.с. 27).

Також згідно Статуту газети «Життєві обрії» не вбачається, що газета є державним органом, а навпаки є юридичною особою, яка має круглу печатку та самостійний баланс (а.с. 28-37).

Як вбачається зі змісту ст. 14 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», заробітна плата журналістів регулюється законодавством України з урахуванням специфічних рис та умов журналістської діяльності, визначених статтею 12 цього Закону. До заробітної плати журналіста включаються посадовий оклад, встановлені нормативними актами надбавки, доплати, авторський гонорар, премії. Журналісти державних та комунальних засобів масової інформації отримують надбавки, користуються пільгами, передбаченими для державних службовців відповідних категорій посад.

Заробітна плата керівника редакції друкованого засобу масової інформації, керівника телерадіоорганізації не може бути нижчою від заробітної плати заступника керівника органу державної влади, який є засновником (співзасновником) цього засобу масової інформації.

Відповідно до ст. 16 вищезазначеного Закону, пенсійне забезпечення працівників засобів масової інформації здійснюється відповідно до принципів та норм, встановлених пенсійним законодавством України. При нарахуванні пенсії журналісту державного або комунального засобу масової інформації застосовуються норми, методика та порядок нарахування пенсії державному службовцю.

Аналізуючи законодавство, що регулює оплату праці та пенсійне забезпечення працівників засобів масової інформації (журналістів), суд дійшов висновку, що на позивача не розповсюджується дія ст. 37 в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», оскільки позивач не є державним службовцем, а пенсія йому призначена у відповідності до ст.16 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», а не «Про державну службу» із застосуванням норми, методики та порядку нарахування пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу».

Те, що посадовий оклад позивача прирівнюється до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування не означає, що він є державним службовцем, а означає, що його заробітна плата та пенсія не може бути нижчою за вказаних посадових осіб державної служби чи органу місцевого самоврядування, тому пенсія і призначається у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Так, станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач ОСОБА_1, дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", Про прокуратуру", Про судоустрій і статус суддів", Про статус народного депутата України", Про Кабінет Міністрів України", Про судову експертизу", Про Національний банк України", Про службу в органах місцевого самоврядування", Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 ст. 54 Закону № 1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Разом з тим, позивач за захистом свого права звернувся до суду 23.06.2016 року, а відповідач наполягає на застосуванні строків визначених в ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи дану норму закону, оскільки пенсія є періодичним платежем та виплачується щомісячно, про позивач про порушення свого права повинен був дізнатись в травні 2015 року.

З даним позовом до суду позивач звернувся 23.06.2016 року, а тому його порушене право підлягає відновленню з 23.12.2015 року (з урахуванням позовних вимог та строку звернення позивача до суду, приписів ст.99 КАС України) та по 30.04.2016 року, оскільки як встановлено з пенсійної справи виплату пенсії позивачу було відновлено з 01.05.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Отже, враховуючи положення ст. 94 КАС України, суд присуджує на користь позивача витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 18, 99, 100, 158, 159, 161, 162, 163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.06.2015 року до 22.12.2015 року залишити без розгляду.

Зобов'язати Хмільницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 23.12.2015 року по 31.04.2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області сплачений судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду, через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області, протягом 10 днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя І.В. Олійник