Справа № 425/2773/16-а
Суддя: Овчаренко О. Л.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016 Провадження №2-а/425/81/16

Справа №425/2773/16-а

місто Рубіжне Луганської області Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л.

при секретарі Гайворонській І.В.,

розглянувши в залі суду м.Рубіжне в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Костянтинова до інспектора СБДР Новоайдарського ВП ГУНПУ в Луганській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії інспектора СБДР Новоайдарського ВП ГУНПУ в Луганській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності незаконними; скасувати постанову відповідача серії БР №246471 від 29.08.2016 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на нього, ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спірною постановою відповідача його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, яке полягає в тому, що він 29.08.2016 року о 15 год 50 хв. в смт. Новоайдар на вул.Коваленко керував транспортним засобом ВАЗ-21063номерний знак НОМЕР_1 з різним малюнком шин на задній осі, чим порушив пункт 31.4.5 «д» ПДР України. Застосоване до нього адміністративне стягнення вважає незаконним, бо не вчиняв адміністративного порушення, за яке на нього спірною постановою відповідача було накладено адміністративне стягнення. Вважає, що спірна постанова не відповідає обставинам справи. Він дійсно 29.08.2016 року близько 15.00 години на належному йому автомобілі НОМЕР_2 повертався додому з міста Щастя в місто Рубіжне. Під час руху в смт. Новоайдар він звернув ліворуч з автодороги сполученням Щастя - Старобільськ на вулицю Коваленко, де через 100 метрів був зупинений інспектором, який після привітання та огляду його документів, заявив, що він допустив порушення ПДР у вигляді перетинання вузької суцільної лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. Вивсловлюючи своє непогодження, він, позивач зауважив інспектору, що суцільну лінію розмітки він не перетинав, а також те, що висловлювання інспектора є голослівним, оскільки відеофіксації проїзду ним перехрестя не здійснювалось, а з ним знаходився свідок пасажир ОСОБА_3, який міг підтвердити відсутність порушення ним проїзду перехрестя. Після цього інспектор на деякий час відійшов з його документами від його автомобіля, а потім повернувся і заявив, що на його автомобілі різний малюнок шин на задній осі і що це є порушенням ПДР України, за яке він складе постанову про накладання адміністративного стягнення. У постанові відповідача він розписався про її отримання та власноручно зробив запис, що з постановою не згоден. Протокол про адміністративне правопорушення інспектор не складав, відеофіксації його руху на перехресті не здійснювалось, пояснення від пасажира його автомобіля ОСОБА_3 не відбирались. Пізніше оглянувши постанову та прочитавши у ПДР України пункт, відповідно до якого було складено постанову, він помітив наступне, що зазначений інспектором у постанові пункт 31.4.5 «д» ПДР України передбачає, що на передній осі автобуса, який виконує міжміські перевезення, встановлено шини з відновленим проектором, а на інших осях - шини, відновлені за другим класом ремонту, тобто інспектором зазначено пункт ПДР України, за порушення якого можуть нести відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП виключно водії автобусів. В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує. Окрім того, в своїй заяві позивач також зазначив, що ознайомившись з фотографіями, наданими суду відповідачем разом із запереченням проти позову, не заперечує, що на одній з фото дійсно зображений автомобіль, яким він керував 29.08.20016р. Однак, він категорично заперечує проти того, що два колеса автомобіля, які зображені на другому фото, є колесами саме його автомобіля. Більше того, з фото №2 взагалі неможливо встановити, що ці колеса належать одному транспортному засобу, а не двом різним. Він стверджує, що 29.08.2016 року під час зупинки відповідачем автомобіля під його керуванням, на його автомобілі були встановлені колеса з титановими дисками, а не з простими залізними, як на фото. Зазначене підтверджується відеозаписом, який він зробив своїм телефоном, а потім записав на диск, який просить долучити до матеріалів справи. Відповідач інспектор СБДР Новоайдарського ВП ГУНПУ в Луганській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Надав суду заперечення, в яких зазначив, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 29.08.2016 року БР № 246471 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП за порушення вимог п.31.4.5 (г) ПДР України. Даним пунктом 31.4.5 (г) ПДР України встановлено, що не допускається шини різних розмірів або конструкцій, а також шини різних моделей з різним малюнком протекторів для легкових автомобілів. Враховуючи, що постанова по справі про адміністративне правовпоршення від 29.08.2016 року БР № 246471 складена у відповідності до вимог діючого законодавства України, підстави для її скасування відсутні, тому просить постанову серії БР № 246471 від 29.08.2016 року залишити без змін, а адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення. Справу розглянути в його відсутність. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи. Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи в межах заявлених вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою інспектора СБДР Новоайдарського ВП ГУНПУ в Луганській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №246471 від 29.08.2016 року відносно ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення за ч.1 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., в якій зазначено, що ОСОБА_1 29.08.2016 р. о 15 год. 50 хв. в смт. Новоайдар керував транспортним засобом ВАЗ-21063номерний знак НОМЕР_1 з різним малюнком шин на задній осі, чим порушив вимоги п.31.4.5 (д) ПДР України. Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Місце, час, факт керування транспортним засобом марки ВАЗ-21063номерний знак НОМЕР_1 позивачем не заперечується. При цьому суд зазначає, що з копії спірної постанови, яка надана позивачем, чітко вбачається, що ОСОБА_1 порушив саме п.31.4.5 (д) ПДР України, а не п.31.4.5 (г) ПДР України як вказує на це відповідач в письмових запереченнях проти позову.Відповідач ані оригінал, ані копію спірної постанови, завірену належним чином, суду не надав, хоча суд її витребовував ухвалою від 22.09.2016 року. Так, відповідно до п.31.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: п.31.4.5 «Колеса і шини» - на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів (підпункт г); - на передній осі автобуса, який виконує міжміські перевезення, встановлено шини з відновленим протектором, а на інших осях - шини, відновлені за другим класом ремонту (пункт д). Тобто зі змісту спірної постанови вбачається що відповідачем допущено помилку у зазначенні правової кваліфікації адміністративного правопорушення, а саме - замість пункту 31.4.5 (г) зазначено пункт 31.4.5 (д) Правил дорожнього руху України. Суд звертає увагу на те, що помилки чи технічні описки в правовій кваліфікації вчиненого особою діяння (в том числі адміністративного правопорушення) відповідно до вимог чинного законодавства України є недопустимими. Окрім того, позивач ОСОБА_1 під час розгляду відповідачем відносно нього справи про адміністративне правопорушення був не згоден з тим, що ним було порушено Правила дорожнього руху України, про що він зазначив в постанові серія БР №246471 від 29.08.2016 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в атоматичному режимі. (а.с.6). Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідачем до канцелярії суду разом за письмовими запереченнями проти позову було подано два аркуші, один з яких містить дві окремі фотографії, на кожній з яких зображено колеса автомобіля з різним малюнком протектора шин (а.с.14), а інший містить зображення автомобіля НОМЕР_3 (а.с.15). Позивач не заперечував проти того, що автомобіль, зображений на а.с.15 це автомобіль, яким він керував 29.08.2016 року, однак категорично заперечував проти того, що колеса автомобіля, які зображені на фото на а.с.14, є колесами, які були встановлені на його автомобілі, посилаючись на те, що на його автомобілі під час розгляду відносно нього відповідачем справи про адміністративне правопорушення, були встановлені колеса з титановими дисками, а не з залізними, що вбачається з наданого ним відео. Окрім того, позивач посилався на те, що з наданих відповідачем фото, які містяться на а.с.14, неможливо встановити, що ці колеса належать одному транспортному засобу. Суд погоджується з такими твердження позивача, оскільки дійсно з фотографій, наданих відповідачем, вбачається, що на одній з них зображений автомобіль НОМЕР_3 (а.с.15), яким керував ОСОБА_1 під час зупинення його відповідачем, на інших же фотографіях (а.с.14) зображені два колеса автомобіля з різним малюнком протектора шин. Однак, зазначені фотографії виконані таким чином, що з них взагалі неможливо встановити чи належать ці колеса одному і тому ж транспортному засобу, а тим більше транспортному засобу марки ВАЗ-21063номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 Також суд зазначає, що з наданого позивачем відеозапису (а.с.22), вбачається, що на ньому відображені події, які мали місце 29.08.2016 року саме під складення відносно позивача ОСОБА_1 спірної постанови, і на останніх хвилинах зазначеного відеозапису видно, що неподалік від службового автомобіля відповідача стоїть автомобіль марки марки ВАЗ-21063, на лівому боці якого розташовані колеса з «титановими» дисками, а не з такими, які зображені на фотографії, наданій відповідачем (а.с.14). Розташування автомобіля позивача на проїзній частині, зображене на фотографії, яка була надана відповідачем (а.с.15) узгоджується з розташуванням на проїзній частині автомобіля, який зафіксований на відео, наданому позивачем (а.с.22) Окрім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статями 283,284 КУпАП. У постанові потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. В спірній постанові відповідачем не наведено жодного доказу, на яких грунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема і матеріалів фотофіксації. Отже, з урахуванням наведеного вище надані відповідачем матерали фотофіксації суд не може визнати належним доказом на підтвердження скоєння адміністративного правопорушення, за вчинення якого відповідачем відносно позивача була складена спірна постанова. Також суд зазначає, що відповідач при винесенні постанови не звернув уваги на те, що відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у постанові серії БР №246471 від 29.08.2016 року відповідач не навів будь-якої оцінки поясненням та запереченням позивача. Разом з тим, відповідач не звернув уваги на заперечення позивача його вини на місці події, при цьому відповідач, як суб'єкт владних повноважень, мав можливість зібрати належні докази, які підтверджували б наявність складу правопорушення, зокрема, пояснення позивача, покази свідків, відеозапис тощо, та спростувати заперечення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні. Що стосується посилань позивача на те, що відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ч. 4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та порушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, складання працівниками органів та підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.121 КУпАП не є обов'язковим, навіть за наявності оспорювання допущеного правопорушення та адміністративного стягнення позивачем, тому твердження позивача про те, що відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення є безпідставними. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно частини 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, всупереч наведеним вище вимогам ч.2 ст.71 КАС України, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій. Належних та допустимих доказів на спростування тверджень позивача, а також на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, відповідач суду не надав, що позбавляє суд можливості зробити висновок про те, що суб'єкт владних повноважень діяв правомірно. Отже, враховуючи відсутність у справі належних та допустимих доказів щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП, в діях позивача ОСОБА_1, суд вважає, що дії відповідача щодо складання постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР №246471 від 29.08.2016 року є незаконними, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 71, 86, 128, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 Костянтинова до інспектора СБДР Новоайдарського ВП ГУНПУ в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії інспектора СБДР Новоайдарського ВП ГУНПУ в Луганській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №246471 від 29.08.2016 року незаконними. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №246471 від 29.08.2016 року, винесену інспектором СБДР Новоайдарського ВП ГУНПУ в Луганській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1, скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Овчаренко