Справа № 2-а-4288/10/0270
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2010-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 р. Справа № 2-а-4288/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Альчука Максима Петровича,

при секретарі судового засідання: Колодійчук Олександр Вікторович

за участю представників сторін:

позивача : не зявився

відповідача : ОСОБА_1 - представник за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2

до: управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області

про: визнання дій протиправними та зобовязання нарахувати та виплатити грошову допомогу

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Погребищенсткому районі Вінницької області про визнання протиправними дій та про зобовязання нарахувати та виплатити грошову допомогу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач починаючи з січня 1974 року по квітень 2010 року працювала на різних посадах державного службовця в органах державної виконавчої влади, про що свідчать записи її трудової книжки. 16.04.2010 року позивача звільнено із займаної посади на підставі частини 1 пункту 2 статті 40 КЗпП України, тобто, за станом здоровя та виходом на пенсію, що відображено в трудовій книжці. На звернення позивача до керівництва управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області щодо виплати їй грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів, що передбачено статтею 37 Закону України "Про державну службу", відповідач листом №63/06-46/08 від 18.05.2010 року безпідставно відмовив у виплаті позивачу вказаної грошової допомоги. Підставами відмови слугувало те, що пункт 2 статті 40 КЗпП України не передбачає виходу на пенсію, а тому державному службовцю не виплачується передбачена статтею 37 Закону України "Про державну службу" грошова допомога у розмірі 10 місячних окладів.

Позивач в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Разом із поданою позовною заявою нею заявлено клопотання про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на письмові заперечення № 513/06-47/09 від 15.11.2010 року окремо зазначивши, що обовязковою умовою для виплати допомоги, передбаченої статтею 37 Закону України "Про державну службу", є звільнення працівника з посади державного службовця у звязку з виходом на пенсію. Враховуючи той факт, що підставою для звільнення за пунктом 2 статті 40 КЗпП України не є вихід на пенсію, державному службовцю не виплачується передбачена статтею 37 Закону України "Про державну службу" грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів та не може бути присвоєно черговий ранг поза межами відповідної категорії посад (стаття 26 названого Закону). З огляду на вказане управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районні Вінницької області вважає свої дії правомірними та вчиненими в межах чинного законодавства, а отже, будь-яких прав, свобод та інтересів позивача не порушено, з огляду на що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані докази та матеріали справи, в судовому засіданні встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_2 починаючи з 02.01.1974 року працювала на посадах державного службовця в органах державної виконавчої влади, що підтверджується копією її трудової книжки (а.с. 7-9). Її стаж роботи на державній службі становить 36 років 3 місяці 16 днів.

Відповідно до наказу управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі від 16.04.2010 року, ОСОБА_2 звільнено з роботи у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя, який перешкоджає виконанню службових обовязків на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України.

Судом зясовано, що на момент звільнення позивач досягла віку, який гарантував їй достроковий вихід на пенсію, відповідно до статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

Заявою від 11.05.2010 року позивач звернулась до відповідача з проханням виплатити їй грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів (а.с. 10).

Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області листом від 18.05.2010 року № 63/06-46/08 повідомило позивача, що законні підстави для виплати грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів відсутні (а.с. 11).

Зокрема, згідно з твердженнями представника відповідача, грошова допомога у розмірі 10 посадових окладів виплачується при розірванні трудового договору у звязку з виходом на пенсію державного службовця. Оскільки позивач була звільнена на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у разі виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя, у відповідача не було законних підстав для виплати позивачеві зазначеної грошової допомоги. Натомість, на підставі статті 44 КЗпП України позивачу має виплачуватися вихідна допомога у розмірі не менше середньомісячного заробітку.

Вважаючи зазначені дії відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів у звязку з виходом на пенсію протиправними, позивач оскаржила їх в судовому порядку, звернувшись з даним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду.

Проаналізувавши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" (у редакції чинній станом на момент звільнення позивача), особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в звязку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоровя, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії.

Оскільки в преамбулі Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" зазначено, що він гарантує ветеранам праці та громадянам похилого віку рівні з іншими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для повноцінного способу життя, а також у звязку з тим, що зазначений закон не встановлює обмежень для громадян похилого віку в залежності від посад, які вони займали до виходу на пенсію, суд дійшов висновку, що норма, викладена у статті 21 зазначеного закону, повинна застосовуватися також у разі призначення пенсій відповідно до Закону України "Про державну службу".

Згідно з частиною 2 статті 37 Закону України "Про державну службу", на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ч. 13 статті 37 Закону України "Про державну службу", державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Крім того, у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" зазначено, що при припиненні трудового договору вихідна допомога виплачується у випадках і розмірі, передбачених як статтею 44 КЗпП України, так і іншими нормами закону. Так, зокрема, при звільненні державного службовця у звязку з досягненням граничного віку перебування на державній службі вихідна допомога виплачується йому не за статтею 44 КЗпП, а згідно зі статтею 37 Закону "Про державну службу".

З огляду на вищевказане, суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що у нього не було законних підстав для виплати позивачу грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів, через звільнення останнього за пунктом 2 статті 40 КЗпП України.

Посилання відповідача на те, що підставою для звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України не є вихід на пенсію, суд також вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України "Про державну службу", крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі: 1) порушення умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону); 2) недотримання повязаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтею 16 цього Закону; 3) досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби (стаття 23 цього Закону); 4) відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону); 5) виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі (стаття 12 цього Закону); 6) відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону; 7) неподання або подання державним службовцем неправдивих відомостей щодо його доходів, передбачених статтею 13 цього Закону.

З наведеного слідує, що виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів законодавець повязує насамперед з виходом державного службовця на пенсію, а не з підставами припинення трудового договору. Натомість, ані положеннями ст. 36 Кодексу законів про працю України ані статті 30 Закону України "Про державну службу" не встановлено такої самостійної підстави для припинення укладеного з державним службовцем трудового договору, як вихід особи на пенсію.

Як встановлено судом, після припинення трудових правовідносин між сторонами у звязку з виявленою невідповідністю позивача займаній посаді внаслідок стану здоровя, який перешкоджає виконанню службових обовязків, останній звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області із заявою про призначення йому пенсії державного службовця, а в подальшому - про виплату йому грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, в якій зазначив про вихід на пенсію згідно Закону України "Про державну службу".

Таким чином, оскільки позивач за своїм віком, страховим стажем та стажем державної служби набула права на достроковий вихід на пенсію відповідно до статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", та реалізувала це право, припинивши з відповідачем трудові відносини, відповідач зобовязаний був виплатити їй грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів у відповідності до частини 13 статті 37 Закону України "Про державну службу".

Слід також зауважити, що використання особою такої додаткової соціальної гарантії з боку держави, як достроковий вихід на пенсію за певних умов не може бути підставою для позбавлення її соціальних гарантій, установлених іншими законами, зокрема, права на встановлену статтею 37 Закону України "Про державну службу" грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів у разі виходу на пенсію.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані сторонами докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені вище критерії відповідачем не дотримані.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Доказів які б спростовували вищевикладене відповідачем не надано, правомірність своїх дій відмови у виплаті позивачеві грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів не доведено, у звязку з чим позовні вимоги визнання протиправними дій відповідача та зобовязання виплатити позивачу грошову допомогу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області щодо невиплати грошової допомоги ОСОБА_2 при звільненні.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області виплатити ОСОБА_2 допомогу в розмірі 10 посадових окладів.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 03.12.10

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

Копія вірна

Суддя:

Секретар:

29.11.2010