Справа № 2а-9025/11/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2011-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2011 року № 2а-9025/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кротюка О.В. , розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 - громадянина Сирійської Арабської Республіки
до Управління міграційної служби в м.Києві
про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, оформленого у повідомленні № 127 від 28.12.2010 .

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 з позовом до Управління Міграційної служби в місті Києві про скасування рішення про відмову в оформлені документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, викладеному в повідомленні № 127 від 28.12.2010 року та зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо оформлення документів з приводу питання надання статусу біженця.

Представник відповідача усно заперечив проти позовних вимог, з підстав, викладених у оскаржуваному рішенні та матеріалів особової справи позивача.

Оскільки предстаник відповідача, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання 22.09.11 не прибув, заяв клопотань не подавав, судом в порядку ч.6 ст. 128 КАС України за наслідком заслуховування пояснень позивача та його предстаника ухвалено про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 звернувся до Управління міграційної служби в місті Києві з заявою про надання статусу біженця від 08.12.2010.

За наслідком розгляду вказаної заяви Управлінням міграційної служби в місті Києві юуло надіслано повідомлення № 127 від 28.12.2010 року про відмову в оформлені документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця на підставі абзацу 6 статті 12 Закону України "Про біженців" № 2557-III від 21.06.2001 (далі - Закон).

У відповідності до положень вказаної норми Закону рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо надання статусу біженця приймаються за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, передбачені абзацом другим статті 1 цього Закону, а також коли заяви носять характер зловживання, тобто якщо заявник з метою набуття статусу біженця видає себе за іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким було відмовлено у наданні статусу біженця у зв'язку з відсутністю умов, передбачених для набуття статусу біженця абзацом другим статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

Згідно з положеннями абзацу 2 ст.1 Закону біженець -це особа, яка не є громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Згідно пояснень позивача наданих суду в судовому засіданні, судом було встановлено наступне.

Релігія позивача є Єзіді. Позивач був закоханий у дівчину, яка за своїм віросповіданням є мусульманкою, тобто іншою релігією ніж яку сповідує позивач. Бажаючи одружитися з вказаною дівчиною позивач декілька разів намагався отримати на це дозвіл батьків дівчини. Проте вони були категорично проти цього (одруження з позивачем). За тиждень до весілля вказаної дівчини з іншим чоловіком, вказана дівчина і позивач таємно залишили місце свого перебування та переїхали до іншого міста. Проживши близько тижня в іншому місті дівчина і позивач повернулися назад. Позивач пояснив суду, що оскільки він вже перебував з дівчиною (в інтимних стосунках), то вказане діяння йому дозволить отримати згоду батьків дівчини на їх одруження з позивачем. Проте за результатом вдіяного позивач дізнався, що його дівчину жорстоко побили за це. А її брати оголосили бажання вбити позивача. Після цього він був змушаний покинути місто. Пізніше позивач дізнався, що до його батьків приходили поліцейські з приводу його розшуку. Як встановив згодом батько позивача у поліцейському відділку, останній рошукується з приводу вчинення діяння яке переслідується за законом - так званий «злочин проти честі».

Позивач особисто пояснив суду, що дійсно за наявними традиціями в Сирійської Арабській Республіці не дозволяється чоловіку перебувати з жінкою до шлюбу у інтимних стосунках. Про цю традицію йому біло відомо. Також позивач пояснив, що дійсно в країні його перебування законом встановлена відповідальність за перебування з жінкою до шлюбу у близьких (інтимних) відносинах. Проте про вказане (щодо закону) позивач дізнався лише після вчиненого. Оскільки за це діяння його могли затримати поліція, а по виходу його з місяця затримання / ув'язнення його могли очікувати родичі дівчини, з якою він перебував у інтимних стосунках, та вбити його, він вирішив виїхати із країни.

Суд не приймає до уваги покликання представника позивача на наявність кримінальної відповідальності за злочини «проти честі»(а.с.17) покликаючись на доповідь Амністі Інтернешіонал 2010, оскільки вказане у останній стосується лише прав жінок з огляду на їх нерівноправне соціальне положення у суспільстві, а не чоловіків.

Згідно з положеннями абзацу 2 ст.1 Закону біженець -це особа, яка не є громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Як випливає з наданих суду пояснень позивача та матеріалів особової справи, судом встановлено, що побоювання позивача стати жертвою переслідувань не стосуються питань раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань. Такі загрози пов'язані з порушенням позивачем традицій та закону в Сирійської Арабській Республіці щодо заборони перебування з жінкою у інтимних стосунках до шлюбу, наслідком чого може бути ув'язнення, а по виходу з місця затримання/ув'язнення може бути підданий смерті родичами його дівчини.

Таким чином, оцінюючи оскаржуване рішення, матеріали справи, пояснення сторін, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, оскільки оскаржуване рішення відповідає вимогам ч.3.ст. КАС України, а позивач не відповідає вимогам абзацу 2 ст.1 Закону.

Відповідач в силу положень частини 2 статті 71 КАС України спростував покликання позивача і довів відповідність оскаржуваного рішення вимогам ч.3. ст..2 КАС України.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати позивача не відшкодовуються.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк