Справа № 127/14466/16-а
Суддя: Іщук Т. П.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/527/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Пєскову Є.Д.,

за участі позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій відповідача протиправними, зобовязання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії. Свої вимоги мотивував тим, що позивач з 17.07.2006 року отримує пенсію на пільгових умовах згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У звязку із досягненням пенсійного віку 11.03.2016 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести розрахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередні роки. Листом від 31.03.2016 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком та її обрахунку у спосіб, який просить позивач, оскільки пенсія за віком ОСОБА_1 уже призначена із зниженням пенсійного віку, перерахунок пенсії після призначення (перерахунку) пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (перерахунку) пенсії, а отже застосовувати показник середньої заробітної плати за три попередні роки немає підстав. Позивач не погоджується з рішенням відповідача та вважає, що Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачена пенсія за віком на пільгових умовах, а тому у даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом та вважає, що існують підстави для отримання пенсії із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. За викладених обставин просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначені пенсії по віку із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу по Україні за три календарних роки, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити пенсію з 11.03.2016 року, а постанову допустити до негайного виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2016 року відкрите скорочене провадження по даній справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2016 року, відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України, справа призначена до розгляду за загальними правилами адміністративного судочинства України.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову з підстав, викладених у запереченні, вказуючи, що позивачеві призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Дана пенсія відноситься до пенсії за віком, оскільки для певних осіб, а саме тих, які працювали на роботах зі шкідливими умовами праці за Списком №2, передбачено пільги у її призначенні, а саме зменшення пенсійного віку. Закони України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» містять вичерпний перелік видів пенсії. Пенсія призначена з урахуванням інших статей пенсійного законодавства, що передбачають певні пільги у її призначенні, зокрема ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відносяться до пенсії за віком, а така пенсія позивачеві уже призначена, то його повторна заява про призначення пенсії не може бути взята до уваги. Також зазначила, що відповідно до чинного законодавства особа, яка досягла пенсійного віку має право на переведення з одного виду пенсії на інший, однак при переведенні з одного виду пенсії на інший може враховуватись заробітна плата за періоди страхового стажу, але із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії. Застосування ж середнього заробітку за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням пенсії з одного виду на інший, передбачено законодавством тільки при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у разі, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менше як 24 місяці страхового стажу. Зазначає також, що, заперечуючи щодо позову, відповідач у запереченні вказує також, що заява ОСОБА_1 не відповідає Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1, є неналежно оформленою, може бути прийнята до розгляду при належному її оформленні та подачі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 17.07.2006 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2), призначену відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку, як працівник, який працював на роботах із шкідливими і важким умовами праці.

У звязку із досягненням пенсійного віку 12.03.2016 року (дата направлення заяви) звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013-2015 роки.

Листом від 31.03.2016 року №609/06-33-3/02-2 Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці відмовило у призначенні пенсії та повідомило позивача, що він вже отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення. Перерахунок пенсії після призначення (перерахунку) пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (перерахунку) пенсії, тому застосування показника середньої заробітної плати за три роки є безпідставним.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи слідує, що спір між сторонами виник с приводу порядку призначення пенсії та обрахунку середньої заробітної плати, розмір якої в свою чергу впливає на розмір пенсійного забезпечення позивача. Позивач вважає, що у даному випадку має місце призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» вперше, оскільки призначається за іншим законом, аніж призначена йому раніше та має бути призначена з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Відповідач, в свою чергу, стверджує, що позивач уже отримує пенсію за віком, оскільки і пенсія, яка уже йому призначена, і пенсія, яку він просить йому призначити на загальних умовах, відноситься до одного і того ж виду пенсій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Такою нормою, зокрема є п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до якої на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за цим законом) розмір пенсії за віком визначається за формулою:П = Зп * Кс, де:П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше. Оскільки пенсія за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначатиметься вперше, то для обрахунку її розміру, а саме заробітної плати необхідної для обчислення пенсії, яка є її складовою частиною, слід застосовувати положення ч. 2 ст. 40 цього Закону та брати до уваги саме середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у призначенні пенсії, вона є протиправною, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Зважаючи, що право позивача при призначені пенсії є порушеним, воно підлягає захисту шляхом зобовязання відповідача з 12.03.2016 року (дата направлення заяви відповідачу) нарахувати позивачу пенсію за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач 12.03.2016 року звернувся до відповідача із заявою, встановленої форми, про що свідчать матеріали справи, а тому посилання відповідача щодо неналежно оформленої заяви, суд не бере до уваги. Крім того, як слідує із відмови відповідача від 31.03.2016 року, вказана обставина, про що зазначає відповідач в своїх запереченнях, не була предметом відмови.

Щодо зобовязання відповідача виплачувати пенсію, то суд вважає таку вимогу передчасною, оскільки судом не встановлено неправомірних дій чи бездіяльності відповідача щодо цього.

Щодо допуску постанови до негайного виконання, то суд звертає увагу, що відповідно до п.1 абз. 1, п.1 абз. 2 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць, також негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження. Ч.2 ст. 256 КАС України передбачено, що суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернути постанову до негайного виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених п.п.1, 2 ч.1 ст. 256 КАС України.

Як вбачається, суд, розглянувши спір, ухвалив рішення зобовязального характеру, а тому на нього не поширюються правила ч. 2. ст. 256 КАС України, оскільки не визначена сума боргу, що підлягає стягненню.

На підставі викладеного, керуючись Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 5-11, 69-72, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним дії управління Пенсійного фонду України в місті Вінниця щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Вінниця нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 12 березня 2016 року згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

В решті вимог відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, апеляційна скарга може бути поданая протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: