Справа № 805/3141/16-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 р. Справа № 805/3141/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що ОСОБА_1 (Позивач 1) та ОСОБА_2 (Позивач 2) звернулись до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб № 30 від 26.08.2000 року, складеного виконкомом Української міської ради м. Селидове, а саме доповнення національність нареченої «українка» та нареченого «німець»; актового запису № 27 від 14.04.2003 року, складеного виконкомом Української міської ради м. Селидове, а саме доповнення національність батька «німець», матері «українка».

Підставою звернення із заявою про внесення змін до актових записів слугувало те, що позивачі бажали відновити етнічне походження свого роду, свою національну ідентичність та самобутність, підтвердити документально належність до певної етнічної групи з метою реалізації своїх прав, передбачених Конституцією та законами України. Водночас підтвердження націоналісті є необхідним для воззєднання з родичами, повернення на історичну Батьківщину, отримання іноземного громадянства та виїзд на постійне місце проживання за кордон.

Відповідно до висновку про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану, складеного начальником відділу реєстрації актів цивільного стану від 07.12.2015 року, в задоволенні клопотання позивачів про внесення змін до актових записів відмовлено у звязку з відсутністю на це підстав.

Не погоджуючись із зазначеним висновком позивачі звернулись до Селидівського міського суду Донецької області в порядку цивільного судочинства та просили суд встановити факт, що Позивач 1 за національністю «німець», Позивач 2 за національністю «українка» та внести відповідні доповнення до актових записів.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23 серпня 2016 року у відкритті провадження у справі було відмовлено та розяснено позивачам їх право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, позивачі звернулись із даним позовом до Донецького окружного адміністративного суду, просили зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області внести зміни до актового запису про шлюб № 30 від 26.08.2000 року, що складений виконкомом Української міської ради м. Селидове, а саме доповнити цей атів запис відомостями про національність нареченої «українка» та нареченого «німець»; внести зміни до актового запису про народження дитини № 27 від 14.04.2003 року, що складений виконкомом Української міської ради м. Селидове, а саме доповнити цей актовий запис відомостями про національність батька «німець», матері «українка».

Позивач 1 через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження без його участі.

Позивач 2 до судового засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, на підставі ст. 128 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження № 55 від 15.04.1976 року, складеного Українською м/р м. Селидове Донецької області, позивач 1 ОСОБА_1 народився 06 квітня 1976 року в м. Українськ, Донецької області. У графі «Мати» цього свідоцтва про народження вказана ОСОБА_3, дівоче прізвище ОСОБА_4, за національністю «німкеня».

У свідоцтві про народження № 1844 від 08.12.1951 року національність батька ОСОБА_4 (діда Позивача 1) значиться «німець».

Отже наданими доказами підтверджується, що ОСОБА_4 дід Позивача 1, за національністю був німцем, мати позивача 1 ОСОБА_3 за національністю також була німкою.

Службовою карткою з особової справи, заведеною в органах МВС на ОСОБА_1, також підтверджується його національність «німець».

З огляду на викладене, Позивач 1 є за національністю німцем та все своє життя ідентифікував себе за національною ознакою як німець.

Позивач 2 ОСОБА_2 (дівоче прізвище Ніконова) за національністю є «українкою», оскільки згідно свідоцтва про народження № 163 від 15.11.1975 року, у графах «Батько», «Мати» значиться «українець» та «українка» відповідно.

У свідоцтві про народження ОСОБА_5 у відомостях про батків, у графах національність стоїть прочерк. У свідоцтві про шлюб (актовий запис № 30 від 26 серпня 2000 року), у відомостях про нареченого та наречену у графах національність також стоять прочерки.

Суд вважає, що не внесення змін до актового запису про шлюб № 30 від 26.08.2000 року порушує право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на відновлення етнічного походження свого роду та особисті немайнові права, визначені Законом України «Про національні меншини»,виходячи з наступного.

Статтею 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» визначено, що до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст. 4 Закону «Про національні меншини в Україні» відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану (далі Закон) відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять держави) реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі - Правила).

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

За приписами п.п. 1.7 та 1.16 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Пунктом 2.16. Правил передбачено, що зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду (п. 2.16.7. Правил)

Відповідно до п. 2.22 Правил після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається для вручення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. На свідоцтві проставляється штамп Повторно. Свідоцтво про державну реєстрацію, подане заявником для внесення змін, анулюється та знищується у встановленому порядку.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану від 7.07.1995 року № 12 у разі відмови органом РАЦС внести зміни до актів громадянського стану, заяви з цього приводу підлягають розгляду в судовому порядку.

Пунктом 2.16.7. Правил передбачено, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області внести зміни до актового запису про шлюб № 30 від 26.08.2000 року, що складений виконкомом Української міської ради м. Селидове, а саме доповнити цей актовий запис відомостями про національність нареченої «українка» та нареченого «німець».

Внести зміни до актового запису про народження дитини № 27 від 14.04.2003 року, що складений виконкомом Української міської ради м. Селидове, а саме доповнити цей актовий запис відомостями про національність батька «німець», матері «українка».

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 КАС України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Тарасенко І.М.