Справа № 805/1076/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Галатіна О.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року справа №805/1076/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3Б, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016р. у справі № 805/1076/16-а (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зовнішпромресурси" до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.10.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зовнішпромресурси" (далі- позивач,підприємство) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області (далі відповідач, апелянт, інспекція) про скасування податкового повідомлення - рішення № від 23.10.2015 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Зовнішпромресурси» до Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення № від 23.10.2015 року задоволено у повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення рішення Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від № від 23.10.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 55740,00 грн., з яких 44592,00 грн. - сума основного платежу, 11148 грн. - сума штрафних (фінансових) санкцій.

При цьому, суд першої інстанції виходив з дослідження первинної документації, яка відповідає вимогам, установленим статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. В судовому засіданні встановлено та документально підтверджено реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «СК «Вардат Сервіс». Здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит позивача не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Не погодившись з прийнятим рішенням, інспекція подала апеляційну скаргу, в якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовлено у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ТОВ «Зовнішпромресурси» у квітні 2013 року включило до складу податкового кредиту з ПДВ 8394,76 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «СК Вардат Сервіс». Проте, Словянською ОДПІ від Ленінської ОДПІ у м.Луганську ГУ Міндоходів у Луганській області отримано акт від 26.03.2014 року №137/22-06/38088338 про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «СК Вардат Сервіс» з питань дотримання вимог діючого податкового законодавства щодо повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 08.02.2012 року по 28.02.2014 року та податку на прибуток за період з 08.02.202 року по 31.12.2013 року для вжиття заходів, відповідно до якого не підтверджено здійснення вказаним підприємством господарських операцій за період січня 2013 року по січень 2014 року. Тобто, відповідач вказує на відсутність реального вчинення даної господарської операції. Також, відповідач зазначає, що ТОВ «Зовнішпромресурси» не нарахувало податкові зобовязання з ПДВ за придбання бензину на заправку легкового автотранспорту в операціях, що не є господарською діяльністю платника. Так, позивачем на підтвердження використання пального у господарській діяльності під час проведення перевірки були надані подорожні листи службового легкового автомобілю, які не містять всіх обовязкових реквізитів. Крім того, позивачем при проведенні перевірки не надані диспетчерські журнали, в яких реєструються подорожні листи. На товаристві відсутній облік подорожніх листів, що підтверджується фактом їх видачі з різноманітними номерами. Таким чином, надані позивачем подорожні листи не підтверджують використання легкового транспорту у господарській діяльності ТОВ «Зовнішпромресурси». Інші документи, які б доводили безпосередній зв'язок таких витрат з господарськю діяльністю Товариства, до перевірки надані не були.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Представники позивача у судовому засіданні зазначили, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Дослідженими доказами було встановлено реальність господарських операцій з контрагентом, тому прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 є неправомірним. Просили залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає останні необґрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Зовнішпромресурси» (; 84122, Донецька обл., м. Словянськ, вул. Чубаря, б. 4, кімната 55) є юридичною особою, зареєстровано 02.10.2000 року Виконавчим комітетом Словянської міської ради Донецької області, як платник податків знаходиться на обліку у Словянській обєднаній державній податковій інспекції та є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ від 06.01.2004р. №100334740.

Згідно з п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1. ст. 75, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України відповідачем проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Зовнішпромресурси» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012р. по 31.12.2014р., та іншого законодавства за період з 01.10.2012р. по 31.12.2014р. з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та інших податків за період з 01.10.2012р. по 31.12.2014р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.05.2013 року по 31.12.2014р., за результатами якої складено відповідний акт №744/22-02/31045999 від 02.10.2015 року.

В ході перевірки відповідачем встановлено, зокрема, порушення ст. 44, п.138.2, пп. ст. 138, пп.. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139, п. 189.1 ст. 189, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

На підставі Акту планової виїзної перевірки ТОВ «Зовнішпромресурси» №№744/22-02/31045999 від 02.10.2015 року відповідачем прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 23.10.2015р. №, яким позивачеві у звязку із встановленням порушень п. 189.1 ст. 189, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 55740,00 грн., з яких 44592,00 грн. - сума основного платежу, 11148 грн. - сума штрафних (фінансових) санкцій.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку, проте скарги ТОВ «Зовнішпромресурси» рішеннями Головного управління ДФС у Донецькій області та ДФС України залишені без задоволення, а вказане податкове повідомлення-рішення без змін.

Спірним питанням у даній справі є обставина реальності господарських операцій позивача з ТОВ «СК Вардат Сервіс», використання товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності, та використання бензину у власній господарській діяльності, а також правомірність включення позивачем вказаних сум до складу податкового кредиту за жовтень 2012 року грудень 2014 року.

Колегія суддів зазначає, що статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

При вирішенні даної справи застосовуються норми Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин.

Розділ III Податкового кодексу України визначає платників податку на прибуток підприємств, обєкт оподаткування, порядок визначення обєкта оподаткування тощо.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що у лютому 2013 року на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.2013 року №12/02/13 позивачем придбано у власність бойлер БН-15 у кількості 1 щт. За ціною 12000 грн. з ПДВ.

01.04.2013 року між позивачем (замовник) та ТОВ «СК Вардат Сервіс» (підрядник) укладено договір підряду №04/4п, за яким підрядник бере на себе обовязок виконати визначену даним договором роботу по завданню замовника, а замовник зобовязується прийняти та оплатити її (п. 1.1 Договору). За п. 1.2 вказаного Договору предметом підряду є установка додаткової розширювальної ємності V=10см3 на АГНКС ТОВ «Зовнішпромресурси» за адресою: м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 21г. Обєкт, обсяг, характер та вартість робіт, передбачених в п. 1.2 даного Договору, визначається актами виконаних підрядних робіт, узгодженими сторонами та такими, що є невідємною частиною Договору та підставою для проведення взаємних розрахунків (п. 1.3). Вартість договору складає 50368,54 грн., в тому числі ПДВ 8394,76 грн. Оплата за виконання робіт здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок підрядника в національній валюті України, або шляхом передання простих векселів після виконання робіт та підписання акту виконаних підрядних робіт (п. 3.2). Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2013 року (п. 11.2 Договору) (т. 3 а.с. 167-169).

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі зазначив, що виконання умов укладеного між позивачем та ТОВ «СК Вардат Сервіс» договору підряду знайшло своє відображення в податковому та бухгалтерському обліку позивача, а саме: акті приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2013 року, податковій накладній №304 від 15.04.2013 року, копії яких наявні в матеріалах справи (т. 3, а.с. 187-193, 218).

Розрахунок між позивачем та ТОВ «СК Вардат Сервіс» за даним документом проведено у безготівковій формі та здійснено у повному обсязі, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №670 від 23.04.2013 року на суму 50368,54 грн. із відміткою банку про проведення платежу (т. 3 а.с. 173).

Відповідно до Акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 01.07.2013 року та інвентарної картки обліку основних засобів ТОВ «Зовнішпромресурси» розвантажувальну (розширювальну) ємність V=10 куб.м позивачем прийнято в експлуатацію (т. 3 а.с. 174-175).

Однак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до такого висновку без врахування всіх обставин справи.

Так, в акті Ленінської обєднаної державної податкової інспекції у м.Луганську Головного Управління мін доходів у Луганській області від 26.03.2014 № 137/22-06/38088338 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Вардат Сервіс» з питань дотримання вимог діючого податкового законодавства щодо повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 08.02.2012 по 31.12.2013 року, зазначено, що директор ТОВ «СК «Вардат Сервіс» з 01.12.2012року, ОСОБА_6 пояснив, що ніяких господарських договорів він не заключав, не підписував та прав на їх підписання нікому не надавав. ОСОБА_7 директор з лютого по грудень 2012 року також пояснила, що ніякої господарської діяльності ТОВ «СК «Вардат Сервіс» не вело.

Крім того, відповідно акту перевірки встановлено, що ТОВ «СК «Вардат Сервіс», ТОВ «Біпонт», ТОВ «Луксор Лтд», ТОВ «Фрідо Лайф» знаходяться за одною адресою, декларації з податку на прибутку постачальниками не декларуються.

В рішенні від 03 листопада 2015 № 21-4471а15 Верховний суд України зазначив, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Колегія суддів вважає, що відомості, які містяться в первинних бухгалтерських документах по взаємовідносинах ТОВ «Зовнішпромресурси» з «СК «Вардат Сервіс» є недостовірними та суперечливими, що підтверджено актами перевірок а саме поясненнями посадових осіб «СК «Вардат Сервіс», тому при таких обставинах висновок податкового органу щодо завищення суми 8395 податкового кредиту з податку на додану вартість по підприємству ТОВ «СК Вардат Сервіс» є правомірним. Штраф по зазначеній сумі становить 8395*25/100=2098,75грн.

Щодо, формування податкового кредиту у звязку з використанням транспортних засобів в господарській діяльності, колегія суддів зазначає, що відповідно договорів оренди транспортного засобу від 24.12.2010 року №01/12-11, від 01.01.2013 року №1/01-13, від 12.08.2014 року б/н, від 15.06.2012 року підприємство позивача використовує транспортні засоби у власній господарській діяльності (т.2 а.с. 43-44, 47-48, 50, 52).

За договорами постачання від 01.04.2011 року №43/77, від 2.01.2013 року №38/77, договорів купівлі-продажу нафтопродуктів від 03.01.2012 року №01481/12-СТ, від 01.01.2013 року №00827/13-СТ, від 03.01.2013 року №01919/14-СТ ТОВ «Зовнішпромресурси» у період, що перевірявся, отримувало від ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «Авіас», ТОВ «Параллель М ЛТД» бензин, дизельне пальне та газ (т. 2 а.с. 55-249, т. 2 а.с. 1-36).

Зазначені обставини не є спірними між сторонами.

Згідно наказів директора ТОВ «Зовнішпромресурси» від 03.01.2012 року №2, від 03.01.2013 року №4, від 08.01.2014 року №8 витрати, повязані з утриманням експлуатацією, придбанням ПММ та забезпеченням діяльності легкового автомобілю, вирішено відносити до адміністративних затрат, направлених на обслуговування та управління підприємством та вважати повязаними з веденням господарської діяльності підприємства (т. 1 а.с. 129-131).

Відповідно до наявних в матеріалах справи актів списання товарів та подорожних листів службового легкового автомобілю за період жовтень 2012 року грудень 2014 року підприємством здійснено списання бензину на забезпеченням діяльності легкових автомобілів позивача (т. 3 а.с. 37-166, т. 4 а.с. 1-235, т. 5 а.с. 1-247, т. 6 а.с. 1-220, т. 7 а.с. 1-209).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п.16.1.2 п. 16.1 ст.16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового Кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання,чи документ, що свідчить про суми доходу,нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У відповідності до вимог п.185.1. ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 188.1. ст.188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

За приписами п.189.1 ст.189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Колегія суддів звертає увагу податкового органу на те, що наявними в матеріалах справи вищезазначеними первинним документами підтверджено здійснення господарської операції по використанню товарно-матеріальних цінностей (паливно-мастильних матеріалів) у власній господарській діяльності.

Щодо посилань апелянта на непідтвердження використання ПММ у власній господарській діяльності позивача через порушення норм Інструкції про порядок заповнення подорожнього листа службового легкового автомобіля та обліку транспортної роботи, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 17.02.1998 року №74, суд вважає необґрунтованим, оскільки наказом Державної служби статистики України від 19.03.2013 року №95 вказана Інструкція визнана такою, що втратила чинність.

Крім того, колегія суддів наголошує, що певні недоліки у заповненні подорожних листів не можуть слугувати підтвердженням відсутності використання ПММ в господарській діяльності позивача.

При таких обставинах колегія суддів погоджується з висновком податкового органу щодо безпідставності формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «СК «Вардат Сервіс» на суму 8395 грн. та погоджується з застосуванням штрафу у розмірі 2098,75грн., в частині формування податкового кредиту по використанню паливно-мастильних матеріалів у розмірі 36197 грн. колегія суддів прийшла до висновку до його правильного формування позивачем, тому й застосування штрафу у розмірі 9049,25грн., є безпідставним.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Податкове повідомлення рішення підлягає скасуванню в частині збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 36197грн., та штрафних санкцій на суму 9049,25грн.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Пунктом 3 частини 1 статті 202 КАС України передбачено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Також відповідно статті 94 КАС України необхідно перерозподілити судовий збір, тому, відповідно до задоволених позовних вимог з податкового органу необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1118,57грн.

Повний текст ухвали складений 13 жовтня 2016року.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 р. у справі № 805/1076/16-а- задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 р. у справі № 805/1076/16-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Зовнішпромресурси» до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення № від 23.10.2015 року - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від № від 23.10.2015 року, в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 45246,25 грн., з яких 36197 грн. - сума основного платежу, 9049,25 грн. - сума штрафних (фінансових) санкцій.

В решті податкове повідомлення - рішення Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від № від 23.10.2015 року залишити без змін.

Стягнути зі Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зовнішпромресурси» судовий збір у розмірі 1118,57грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк до 5 днів.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів після його складення в повному обсязі.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_8