Справа № 817/1629/15
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" жовтня 2016 р. Справа № '817/1629/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Єрикалової О.О.,

представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Плюс" та Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "11" квітня 2016 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Плюс" до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 році Товариство з обмеженою відповідальністю-фірма "Гарант Плюс" звернулося до суду з вказаним позовом та просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.01.2015 №, №, № та №.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що висновки податкового органу щодо заниження підприємством доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування у зв'язку з не відображенням у складі доходу вартості скляної пляшки при реалізації пива не узгоджуються з первинними документами, дослідженими під час перевірки та без урахуванням того, що відносини ТОВ-фірми "Гарант Плюс" та кінцевого споживача опосередковуються ст. ст.685 та 698 ЦК України.

Також, позивач вважає безпідставними висновки податкового органу з приводу того, що віднесення до витрат вартості по списанню паливно-мастильних матеріалів, маркетингових послуг та страхуванню, не підтверджені документально, оскільки всі первинні документи, які не були взяті до уваги, оформлені належним чином та акт перевірки не містить жодних зауважень щодо оформлення первинних бухгалтерських документів на підставі яких сформовано податковий кредит.

Так само, позивач посилався на те, що висновки податкового органу щодо порушення вимог п. 2.11, п.3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України, а саме проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 2809,57 грн., видачу готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів на загальну суму 16743,59 грн. Оскільки, всі підтверджуючі документи про сплату коштів додані до звітних документів у повному обсязі та відповідно до вимог чинного законодавства.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області від 16.01.2015 року № в частині збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 377079 грн. за основним платежем та 94270 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області від 16.01.2015 року №.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі TOB-фірма "Гарант Плюс", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нову - про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Суд посилався в рішенні на обставини, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

В апеляційній скарзі Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області з посиланням на порушення судом першої інстанції, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову. Як на підставу для скасування, апелянт посилається на те, що поза увагою суду залишилася обставина з приводу того, що у господарських договорах укладених позивачем з контрагентами-постачальниками (виробниками пива) не відображені умови переходу чи не переходу права власності на товар (продукцію), також не передбачено можливість реалізації позивачем пива своїм покупцям у тарі постачальника, яка після звільнення повинна бути повернута, і не може бути замінена на подібну. Також, апелянт вважає, що судом не враховано, що з наданих до перевірки видаткових накладних встановлено, що позивачем не включається у дохід вартість тари.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області не підлягає задоволенню, в той час як апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю-фірма "Гарант Плюс" підлягає задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю-фірма "Гарант Плюс" зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Рівненської міської ради 24.11.1994, про що до Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - запис №0002856; взяте на облік як платник податків ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області 17.07.1997; є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва №24886996 від 06.10.1997.

За результатами виїзної перевірки ТОВ-фірми "Гарант Плюс" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, уповноваженими особами Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області складено акт №19/17-16-22-01/22562218 від 29.12.2014, відповідно до висновків якого встановлено порушення:

1) п.14.1.56 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.135.1, п.135.2. ст.135, п.137.1 ст.137, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1, ст.139, п.п.140.1.6 п.140.6 ст.140, п.146.12 ст.146 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток у розмірі 584 776 грн., в т.ч. за 2012 рік в розмірі 464 734 грн.; за 2013 рік в розмірі 120 042 грн.;

2) п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України занижено податкові зобов'язання, що призвело до заниження податку на додану вартість у сумі 359 124 грн. в т.ч.: за січень 2012 року у розмірі 39 847 грн., за лютий 2012 року у розмірі 25 419 грн., за березень 2012 року у розмірі 54 444 грн., за червень 2012 року у розмірі 82 538 грн., за липень 2012 року у розмірі 28 942 грн., за серпень 2012 року у розмірі 39 611 грн., за вересень 2012 року у розмірі 22 817 грн., за жовтень 2012 року у розмірі 25 125 грн., за листопад 2012 року у розмірі 26 507 грн., за грудень 2012 року у розмірі 13 874 грн.;

3) п.9 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995 (в редакції Закону України № 1776-ІІІ від 01.06.2000), із змінами та доповненнями - за невиконання щоденного друку фіскальних звітних чеків (всього 4 випадки);

4) вимог п.2.11, п.3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320, а саме проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 2809,57 грн.; видачу коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів на загальну суму 16743,59 грн.;

5) пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, пп.163.1.2 п.163.1 ст.163, пп.164.2.11, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.4 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті платникам податків доходів за період, що перевірявся в сумі 766,95грн., в т.ч. за 2012 рік - 300,18 грн., за 2013 рік - 466,77 грн.;

6) п.51.1 ст.51, пп."б" п.176.2 ст.176 розділу IV Податкового кодексу України, п.1.1, п.1.2, п.3.2, п.3.3., п.3.4, п.3.5, п.3.7, п.3.8 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 №1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 за №46/18784, а саме: подання податкових рахунків за формою 1 ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями за 1 кв.-4 кв. 2012 року, 1 кв.-4 кв. 2013 року.

Заперечення ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" на акт перевірки залишені без задоволення, а висновки акту без змін.

16 січня 2015 Державною податковою інспекцією у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області на підставі акта перевірки №19/17-16-22-01/22562218 від 29.12.2014 прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ , яким ТОВ-фірмі "Гарант Плюс" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" на 730 970,00 грн., в тому числі за основним платежем на 584776,00 грн. та за штрафними фінансовими санкціями на 146194,00 грн.;

№ , яким ТОВ-фірмі "Гарант Плюс" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" на 448905,00 грн., в тому числі за основним платежем на 359124,00 грн. та за штрафними фінансовими санкціями на 89781,00 грн.;

№ , яким ТОВ-фірмі "Гарант Плюс" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" на 1848,70 грн., в тому числі за основним платежем на 766,95 грн. та за штрафними фінансовими санкціями на 1081,75 грн.;

№ , яким до ТОВ-фірми "Гарант Плюс" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 6995,47 грн.

За результатами адміністративного оскарження, податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Суд першої інстанції перевіряючи правомірність винесення податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2015 дійшов висновку, що висновки податкового органу щодо заниження TOB-фірмою "Гарант Плюс" у періоді з 01.01.2012 по 31.12.2013 доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування за рахунок не відображення вартості скляної пляшки при реалізації пива у складі доходу, не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з приписами п.135.1. ст. 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті.

Відповідно до пп.135.4.1 п.135.4 ст.135 Податкового кодексу України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає: дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо).

Відповідно до пп.14.1.202 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Відповідно до пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Як убачається з акту перевірки, TOB-фірма "Гарант Плюс" за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 здійснювало діяльність з гуртово-роздрібної торгівлі пива у скляних та пластикових пляшках, слабоалкогольних (безалкогольних) напоїв та продуктів харчування (бакалія).

Перевіркою відображених у рядку 02 Декларацій "дохід від операційної діяльності (доходи від реалізації товарів (робіт, послуг)" показників за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 у загальній сумі 58 026 612 грн. встановлено, що на формування показника мало вплив проведення операцій з реалізації безалкогольних (слабоалкогольних) напоїв, пива у пляшках (скляні, пластикові) та продуктів харчування (бакалія).

Проведеною перевіркою відображених показників за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 у загальні сумі 58 026 612 грн. проведено на підставі документів (додаток 4 до акта перевірки) та встановлено заниження задекларованих TOB-фірмою "Гарант Плюс" показників у рядку 02 Декларацій "дохід від операційної діяльності (доходи від реалізації товарів (робіт, послуг)" у розмірі 1 795 618 грн. втому числі: за І кв. 2012 року у розмірі 598 549 грн., за півріччя 2012 року у розмірі 437 063 грн., за три квартали 2012 року у розмірі 432 476 грн., за 2012 рік у розмірі 327 530 грн.

TOB-фірмою "Гарант Плюс" у період з 01.01.2012 по 31.12.2013 занижено доходи, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування за рахунок не відображення вартості скляної пляшки при реалізації пива у складі доходу.

Питома вага реалізації кінцевому споживачу становить 99 % від загального обсягу реалізації.

За даними акту перевірки, основними постачальниками пива для позивача є ПАТ "Оболонь" (код за , м.Київ, Центральний офіс, обліковий стан - 0 "платник податків за основним місцем обліку"), ДП ПАТ "Оболонь" "Пивоварня Зіберта" (код за , Фастівське відділення Васильківської ОДПІ, обліковий стан - 0 "платник податків за основним місцем обліку"), ДП ПАТ "Оболонь" "Красилівське", (код за , Красилівська ОДПІ, обліковий стан - 0 "платник податків за основним місцем обліку") та ВАТ "Рівень" (код за , ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області, обліковий стан - 0 "платник податків за основним місцем обліку").

Податковий орган, в акті перевірки посилався на те, що умови переходу чи не переходу права власності на товар (продукцію) у договорах заключних TOB фірмою "Гарант плюс" з виробниками пива не відображені, також не передбачено можливість реалізації TOB фірмою "Гарант плюс" пива своїм покупцям у тарі постачальника, яка після звільнення повинна бути повернута, і не може бути замінена та її подібну. Так як, скляна пляшка є упаковкою то така тара і товар становить єдине ціле. TOB фірма "Гарант плюс" при здійсненні підприємницької діяльність, зобов'язаний передати покупцям товар у тарі та (або) в упаковці, що відповідають вимогам, встановленим актами цивільного законодавства.

Згідно посилань податкового органу, TOB фірма "Гарант плюс" отримавши товар у зворотній тарі (пиво у скляних пляшках) не отримавши на таку тару право власності, не має права продавати в ній товар своїм покупцям, адже скляна пляшка з-під пива є зворотною тарою. При здійсненні продажу пива у скляних пляшках до покупців переходить право власності і на саму скляну пляшку, тобто в момент продажу, який засвідчується відповідними перинними документами - видаткова (товарна) накладна.

TOB фірмою "Гарант Плюс" вартість тари (пляшки) відображеної у видаткових накладних не відображалась у складі доходів.

Бухгалтерські проводки: Дт 361.2 Кт 284 на суму 1441,50 грн. - списання (передача) покупцям тару; Дт 902 Кт 281 на суму 3097,40 грн. - собівартість реалізації пива (рідина); Дт 702 Кт 902 на суму 3097,40 грн. - відображено дохід від реалізації пива без вартості тари; Дт 791 Кт 702 - фінансовий результат.

Датою переходу права власності до покупців TOB фірми "Гарант Плюс" є дата оформлення первинного документу - видаткової накладної на реалізацію товару (пиво у скляних пляшках).

У зв»язку з викладеним, податковий орган дійшов висновку, що в порушення п. 14.1.56 п.14.1 ст.14, п. 135,1., п.135.2. ст. 135, п.137.1 ст. 137 Податкового кодексу України TOB фірмою "Гарант Плюс" занижено дохід, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2012 рік у розмірі 1 795 618 грн. в тому числі: за І кв. 2012 року на суму 598 549 грн., за II кв. 2012 року на суму 437 063 грн., за ІII кв. 2012 року на суму 432 476 грн., за ІV кв. 2012 року на суму 327 530 грн.

Також, дане порушення, вплинуло на формування податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Суд першої інстанції, обгрунтовано не погодився з вказаними висновками, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 01.03.2012 між ПАТ "Оболонь" (Продавець) та ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №15, відповідно до якого Продавець зобов'язаний виготовляти і продавати продукцію на умовах DDP склад Покупця, а Покупець - зобов'язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного Договору, повертати тару в строк та на умовах передбачених даним Договором.

Відповідно до розділу ІІ Договору №15 заставна ціна на пляшки, ящики, піддони, кеги та балони (надалі по тексту тара або зворотна тара) вказується в товарно-транспортних накладних. При зміні заставної ціни та тару Продавець здійснює переоцінку залишків заставної тари за власною ініціативою та без повідомлення Покупця.

Пляшка є зворотною (п.3 розділу ІІ).

Повернення тари здійснюється при завезенні продукції або Покупцем самостійно. Прийняття тари за кількістю і якістю проводиться відповідно інструкціям і діючим нормативним актам про порядок приймання, сортування, збереження і транспортування скляних пляшок та пластмасових ящиків за кількістю і якістю. Прийманню підлягають тільки ті типи скляних пляшок, пластикових ящиків, піддонів, бутлів, балонів і кег, що використовуються Продавцем. Не приймається Тара, що не використовується ПАТ "Оболонь" (тара інших виробників), пересортована тара, тара яка має види пошкоджень, що робить її непридатною, нова тара, тара, що має надщерблення та партії тари, що містять недовкладення склопляшки. Не приймаються нові пластмасові ящики, що їх не виробляв Продавець. Вся зворотна тара повинна бути повернена покупцем продавцю в термін не більше 30 діб з дня отримання продукції.

Згідно з розділом ІІІ Договору №15 продукція відпускається Продавцем за вільно відпускними цінами, які зазначаються в товарно-транспортних накладних. Доставка продукції Покупцю та повернення тари від Покупця здійснюється за рахунок Продавця. Відвантаження продукції проводиться на підставі попередньої оплати. Розрахунковим документом за повернену тару і кегу є ТТН на перевезення (повернення) зворотної тари з відміткою тарного цеху Продавця. У випадку порушення Покупцем термінів оплати продукції або повернення тари, Продавець має право за власною ініціативою зарахувати кошти з присвоєного індивідуального коду Покупця на відшкодування вартості неповерненої тари з урахуванням ПДВ на все, а також на покриття штрафів та пені, які нараховуються Покупцю згідно з договором. При цьому Продавець зобов'язується виписати податкову накладну на тару.

Розділом V Договору №15 визначено, що у випадку, якщо в результаті проведених перевірок зворотної тари (скло пляшки, ящиків та піддонів) у відповідності до п.5 даного договору, рівень неякісної тари перевищує 1% від загальної кількості тари, що була повернена Покупцем, Покупець зобов'язаних сплатити на користь Продавця штраф у розмірі 1000 грн. за кожен такий випадок, при цьому вартість неякісної тари не зараховується на індивідуальний цифровий код Покупця. Під неякісною тарою в даному абзаці слід розуміти брудну, ламану або биту тару, закорковану скло пляшку, тару, що має суттєві механічні пошкодження, тару, що не використовується ПАТ "Оболонь", пересортовану тару, нову тару.

01.04.2012 між ПАТ "Оболонь" (Продавець) та ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" (Покупець) укладено Додаткову угоду №1 до Договору купівлі-продажу №15 від 01.03.2012, якою пункт 3 розділу ІІ Договору №15 від 01.03.2012 (пляшка є зворотною тарою) виключено.

Пунктом 13 Додаткової угоди №1 Продавець також може здійснювати продаж продукції Покупцю разом зі скло пляшкою, в такому випадку в товаросупровідних документах на продаж продукції (товаротранспортних та товарних накладних) пляшка окремо не виділяється, і включається до вартості продукції.

Відповідно до п.14 Додаткової угоди №1 у випадку, якщо продукція в скло пляшці певного виду (0.5 NRW, 0,5 ВКП, 0,5 ВКП темна, 0,33 фігурна, 0,5 преміум та/або ін.) була Продана Покупцю у відповідності до п.13 розділу ІІ "Тара" даного Договору, Покупець зобов'язаний в термін до 30 календарних днів з дати такої події здійснити продаж Продавцю використаної скло пляшки відповідного виду за ціною 0,36 грн. за 1 пляшку (в т.ч. ПДВ) в кількості, що є не меншою ніж 95% від кількості одиниць в склопляшці, що була продана Покупцю у відповідності до п.13 даного Договору.

01.03.2013 між ПАТ "Оболонь" (Продавець) та ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №29, відповідно до якого Продавець зобов'язаний виготовляти і продавати продукцію на умовах DDP склад Покупця, а Покупець - зобов'язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного Договору, повертати тару в строк та на умовах передбачених даним Договором.

Згідно з умовами даного Договору пляшка не є зворотною тарою, що підтверджується даними акта перевірки.

З матеріалів справи встановлено, що 01.03.2012 між ДП ПАТ "Оболонь" "Пивоварня Зіберта" (Продавець) та ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №1423, відповідно до якого Продавець зобов'язаний виготовляти і продавати продукцію на умовах DDP склад Покупця, а Покупець - зобов'язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного Договору, повертати тару в строк та на умовах передбачених даним Договором.

Відповідно до розділу ІІ Договору №1423 заставна ціна на пляшки, ящики, піддони, кеги та балони (надалі по тексту тара або зворотна тара) вказується в товарно-транспортних накладних. При зміні заставної ціни та тару Продавець здійснює переоцінку залишків заставної тари за власною ініціативою та без повідомлення Покупця.

Пляшка є зворотною (п.3 розділу ІІ).

Повернення тари здійснюється при завезенні продукції або Покупцем самостійно. Прийняття тари за кількістю і якістю проводиться відповідно інструкціям і діючим нормативним актам про порядок приймання, сортування, збереження і транспортування скляних пляшок та пластмасових ящиків за кількістю і якістю. Прийманню підлягають тільки ті типи скляних пляшок, пластикових ящиків, піддонів, бутлів, балонів і кег, що використовуються Продавцем. Не приймається Тара, що не використовується ПАТ "Оболонь" (тара інших виробників), пересортована тара, тара яка має види пошкоджень, що робить її непридатною, нова тара, тара, що має надщерблення та партії тари, що містять недовкладення склопляшки. Не приймаються нові пластмасові ящики, що їх не виробляв Продавець. Вся зворотна тара повинна бути повернена покупцем продавцю в термін не більше 30 діб з дня отримання продукції.

Згідно з розділом ІІІ Договору №1423 продукція відпускається Продавцем за вільно відпускними цінами, які зазначаються в товарно-транспортних накладних. Доставка продукції Покупцю та повернення тари від Покупця здійснюється за рахунок Продавця. Відвантаження продукції проводиться на підставі попередньої оплати. Розрахунковим документом за повернену тару і кегу є ТТН на перевезення (повернення) зворотної тари з відміткою тарного цеху Продавця. У випадку порушення Покупцем термінів оплати продукції або повернення тари, Продавець має право за власною ініціативою зарахувати кошти з присвоєного індивідуального коду Покупця на відшкодування вартості неповерненої тари з урахуванням ПДВ на все, а також на покриття штрафів та пені, які нараховуються Покупцю згідно з договором. При цьому Продавець зобов'язується виписати податкову накладну на тару.

01.04.2012 між ДП ПАТ "Оболонь" "Пивоварня Зіберта" (Продавець) та ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" (Покупець) укладено Додаткову угоду №1 до Договору купівлі-продажу №1423 від 01.03.2012, якою пункт 3 розділу ІІ Договору №15 від 01.03.2012 (пляшка є зворотною тарою) виключено.

Пунктом 13 Додаткової угоди №1 Продавець також може здійснювати продаж продукції Покупцю разом зі скло пляшкою, в такому випадку в товаросупровідних документах на продаж продукції (товаротранспортних та товарних накладних) пляшка окремо не виділяється, і включається до вартості продукції.

Відповідно до п.14 Додаткової угоди №1 у випадку, якщо продукція в скло пляшці певного виду (0.5 NRW, 0,5 ВКП, 0,5 ВКП темна, 0,33 фігурна, 0,5 преміум та/або ін.) була Продана Покупцю у відповідності до п.13 розділу ІІ "Тара" даного Договору, Покупець зобов'язаний в термін до 30 календарних днів з дати такої події здійснити продаж Продавцю використаної скло пляшки відповідного виду за ціною 0,36 грн. за 1 пляшку (в т.ч. ПДВ) в кількості, що є не меншою ніж 95% від кількості одиниць в склопляшці, що була продана Покупцю у відповідності до п.13 даного Договору.

01.03.2013 між ДП ПАТ "Оболонь" "Пивоварня Зіберта" (Продавець) та ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №1510, відповідно до якого Продавець зобов'язаний виготовляти і продавати продукцію на умовах DDP склад Покупця, а Покупець - зобов'язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного Договору, повертати тару в строк та на умовах передбачених даним Договором.

Згідно з умовами даного Договору пляшка не є зворотною тарою, що підтверджується даними акта перевірки.

01.03.2012 між ДП ПАТ "Оболонь" "Красилівське" (Продавець) та ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №221, відповідно до якого Продавець зобов'язаний виготовляти і продавати продукцію на умовах DDP склад Покупця, а Покупець - зобов'язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного Договору, повертати тару в строк та на умовах передбачених даним Договором.

Відповідно до розділу ІІ Договору №1423 заставна ціна на пляшки, ящики, піддони, кеги та балони (надалі по тексту тара або зворотна тара) вказується в товарно-транспортних накладних. При зміні заставної ціни та тару Продавець здійснює переоцінку залишків заставної тари за власною ініціативою та без повідомлення Покупця.

Пляшка є незворотною (п.3 розділу ІІ).

01.03.2013 між ДП ПАТ "Оболонь" "Красилівське" (Продавець) та ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №560/КП, відповідно до якого Продавець зобов'язаний виготовляти і продавати продукцію на умовах DDP склад Покупця, а Покупець - зобов'язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного Договору, повертати тару в строк та на умовах передбачених даним Договором.

Згідно з умовами даного Договору пляшка не є зворотною тарою, що підтверджується даними акта перевірки.

З матеріалів справи встановлено, що 01.02.2011 між ВАТ "Рівень" (Постачальник) та ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" (Дистриб'ютор) укладено договір дистрибуції №15/2011, відповідно до якого Постачальник зобов'язується виготовити та поставити продукцію (пиво пляшкове, пиво ємкісне, вода). Поставка пива Дистриб'ютору здійснюється з метою оптової торгівлі в м. Рівне та Рівненській області. Товар передається Дистриб'ютору в слідкуючій тарі:

а) пляшка скляна ємкістю 0,5л., як тара зворотна та покупна;

б) ящик поліетиленовий для пляшок 0,5л., як тара зворотна;

в) бочка-кег - зворотна.

Відповідно до п.4.8 Договору №15/2011 перехід права власності та ризиків на продукцію відбувається в момент передачі її (продукції) Дистриб'ютору з моменту підписання сторонами видаткових накладних (товарно-транспортних накладних), що засвідчує факт отримання продукції Покупцем.

Відпуск пива проводиться при умові 100% передоплати або оплати по факту отримання продукції на складі продавця якщо інше не передбачене додатком 4 до даного договору. Розрахунки за тару ведуться шляхом взаємозаліку (п.5.1 та п.5.2 Договору №15/2011).

Як встановлено судом, на виконання умов вищезазначених господарських договорів для ТОВ-фірми "Гарант-Плюс" поставлено продукцію, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні доказами: видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, їх наявність та оформлення відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Вказані господарські операції відображені позивачем у податковій звітності з податку на прибуток та з податку на додану вартість та сума ПДВ включена до складу податкового кредиту відповідного періоду.

За отриману від виробників продукцію TOB-фірма "Гарант Плюс" перераховано грошові кошти через розрахунковий рахунок, про що зазначено безпосередньо в акті перевірки та сторонами не заперечується.

Вирішуючи даний адміністративний спір в частині заниження доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування за 2012 рік на 1795618,00 грн., у зв'язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 377079,00 грн., суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, оскільки вартість скляної пляшки та кегів не включається до вартості продукції, при купівлі пива в скляних пляшках та кегах, право власності на скляну пляшку та кегі не переходить ні до позивача, ні до кінцевого споживача, судом вірно зазначено, що скляна пляшка та кегі повертаються кінцевим споживачем позивачу при купівлі, а позивачем - постачальнику в тій же кількості, то має місце не перехід права власності на саму скляну пляшку, а продаж товару з поверненням кінцевим споживачем зворотної тари - скляної пляшки та кегів під час купівлі чи наступної купівлі продукції, що не може бути підставою для збільшення розміру доходу від операційної діяльності в розумінні п.135.4 статті 135 Податкового кодексу України.

Так само, під час розгляду справи встановлено, що право власності на пляшку та кегі до позивача від Постачальників не переходить, отже пивна скляна пляшка та кегі, які надійшли від контрагентів до ТОВ-фірми "Гарант Плюс" з товаром, обліковувались на рахунку "284 "Склад 1". Зі складу товар відвантажувався за накладними юридичним особам та/або фізичним особам - підприємцям, фізичним особам, з якими у підприємства-позивача укладені відповідні господарські угоди на поставку товару, так і без їх укладання. Такі особи самостійно, або під час наступної поставки товару позивачем повертали пляшки та кегі ТОВ-фірмі "Гарант Плюс" за відповідними накладними та безпосередньо в магазин позивача при купівлі пива.

Під час надходження зворотної тари на склад позивача від покупців на основі прибуткових накладних формувалась бухгалтерська проводка Дт 284 "Склад 1" та Кт 631.2 "Назва постачальника" - в розрізі кожного виду зворотної тари та покупця, кількісно і сумарно. При поверненні порожньої тари до Постачальника на основі товарно-транспортних накладних позивач робив бухгалтерську проводку Дт 631.2 "Назва постачальника" та Кт 284 "Тарний склад".

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що для здійснення роздрібної торгівлі товар із складу переміщується в магазин за адресою м. Рівне, вул. Млинівська 20. При переміщенні товару зі складу до магазину складалася накладна на внутрішнє переміщення товару, а порожня пляшка з магазину на склад.

Реалізація пива в скляних пляшках кінцевому споживачу здійснювалася за готівку, передача товару та розрахунок виконувались одночасно в магазині ТОВ-фірми "Гарант Плюс", на виконання вимог мт.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95- ВР від 06.07.1995 видавався касовий чек, в якому зазначалось про продаж пива без вартості скляної пляшки, при цьому компенсація вартості пляшки споживачем не передбачена, а первинні документи під час роздрібної купівлі-продажу на пляшку не складаються з огляду на те, що передача пляшки споживачу не є господарською операцією, а через небажання споживача неможливо навіть ідентифікувати особу такого споживача для складання документів. Під час продажу товару кожного споживача повідомляють про необхідність повернення пляшки, або надання її під час наступної купівлі товару.

Незважаючи на те, що письмових зобов'язань щодо повернення пляшки перед ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" споживач не має, а повернення пляшки споживачем є обов'язковою передумовою продажу такому споживачу товару, склався звичай ділового обороту, коли споживачі одночасно з придбанням пива повертають скляну порожню пляшку, адже споживач не зацікавлений накопичувати у себе порожні пляшки. При поверненні пляшки споживачами складаються накладні на внутрішнє переміщення, далі пляшка, повернута споживачами через магазин, надходять на склад ТОВ-фірми "Гарант Плюс" (обліковуються на рахунку товариства), а після повертаються за накладними одночасно з доставкою товару Постачальникам.

Висновки відповідача про перехід права власності на саму скляну пляшку у власність документально або іншим шляхом не підтверджуються, оскільки позивач ніяким чином не передає, а споживач не набуває права власності на скляну пляшку та кегі, товаром, який споживач оплатив та на який набув право власності споживач є тільки пиво. Під час знаходження скляної пляшки та кегів в розпорядженні споживача скляна пляшка та кегі залишаються власністю Постачальників, отже здійснення позивачем передачі товару в тарі (в скляній пляшці та кегах) споживачам, прийом зворотної тари (скляної пляшки та кегів) від споживачів та повернення зворотної тари (скляної пляшки та кегів) Постачальникам не викликає зміни в структурі активів та зобов'язань позивача, такі операції з тарою є допоміжною діяльністю позивача, яка забезпечує реалізацію товару.

Окрім того, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, відповідно до оборотно-сальдових відомостей та актів звірки взаємних розрахунків в тому числі по тарі за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 прострочена заборгованість по зворотній тарі позивача перед контрагентами відсутня. Також, враховуючи специфіку підприємницької діяльності позивача, товар у зворотній тарі, придбаний позивачем у контрагентів, продавався іншим господарюючим суб'єктам також на умовах повернення тари.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що доводи податкового органу про порушення ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" п.14.1.56 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.135.1, п.135.2. ст.135, п.137.1 ст.137, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1, ст.139, п.п.140.1.6 п.140.6 ст.140, п.146.12 ст.146 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток у розмірі 377079,00 грн., не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, а відтак збільшення податкового зобов'язання та застосування штрафних (фінансових) санкцій за його заниження, обгрунтовано визнано судом безпідставним.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов вірних висновків, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2015 в частині збільшення позивачу податкового зобов'язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" на 377079,00 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 94270,00 грн. суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення.

Так само, є вірними висновки суду першої інстанції щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2015.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 TOB-фірмою "Гарант Плюс" задекларовано всього податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 11 736 038 грн.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 контролюючим органом встановлено їх заниження на загальну суму 359 124 грн. в т.ч. за: січень 2012 року у розмірі 39 847 грн., лютий 2012 року у розмірі 25 419 грн., березень 2012 року у розмірі 54 444 грн., квітень 2012 року у розмірі 23498 грн., травень 2012 року у розмірі 33 980 грн., червень 2012 року у розмірі 29 935 грн., липень 2012 року у розмірі 33 440 грн., серпень 2012 року у розмірі 30 238 грн., вересень 2012 року у розмірі 22 817 грн., жовтень 2012 року у розмірі 25 125 грн., листопад 2012 року у розмірі 26 507 грн., грудень 2012 року у розмірі 13 874 грн.

Підставою для висновку про заниження позивачем податку на додану вартість на 359 124 грн. слугував висновок фіскального органу щодо не відображення TOB-фірмою "Гарант Плюс" у періоді з 01.01.2012 по 31.12.2013 вартості скляної пляшки при реалізації пива у складі доходу.

Проте, як встановлено судом, вказаний висновок ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області не знайшов свого підтвердження при дослідженні обставин по винесенню податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2015.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування судового рішення у названій частині відсутні.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо завищення ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" витрати за рахунок віднесення до витрат вартості по списанню паливо-мастильних матеріалів (ПММ), маркетингових послуг та страхуванню.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов у зв»язку з не підтвердженням документально зазначених витрат, а саме, суд першої інстанції виходив з того, що з досліджених в ході судового розгляду справи подорожніх листів легкових (типова форма №3 затверджена Наказом Державного комітету статистики України від 17.02.1998 №74) та вантажних автомобілів (типова форма №2-ТН затверджена наказом Мінтрансу України від 19.12.1995 №488/346) судом встановлено, що вони не відповідають вимогам первинного документу, а саме відсутня інформація, щодо фактичного використання ПММ, факту доставки до покупця, відміток про втримання товару покупцями іншої інформації обов'язкової для заповнення.

У подорожніх листах службового легкового автомобіля не заповнено графи: коди, таблиця "І завдання водієві": час прибуття та час вибуття, підпис бухгалтера та підпис особи, що користувалась автомобілем. На звороті листів у таблиці "IV. Результати роботи автомобіля" витрати пального за нормою не зазначено (гр.13), графи 16, 17, 18 не заповнено. У "особистих відмітках" інформація відсутня.

У подорожніх листах вантажних автомобілів не зазначено номер службового посвідчення водія, у таблиці "завдання водієві" не заповнено час прибуття (гр.15), вибуття (гр.16), кількість годин (гр.17), кількість їздок із вантажем (гр.21), відстань, км (гр.22); перевозки, ттн. (гр.23). На звороті подорожних листів у таблиці "послідовність виконання завдання" заповнено лише графи 30 та 31 - маршрут руху, решта граф не заповнено, а саме норма їздок (гр.24), номера прикладених ттн і талонів замовника (гр.25), відпрацьовано годин (26), перевезено тонн (гр.27), виконано, ттн. (гр.28), підпис та печатка вантажовідправника (гр.29), також відсутня інформація про прийом (передачу) товару. У таблиці "Результати роботи автомобіля" від руки записано у графі 33 "витрати пального у літрах фактично" та у графі 40 "загальний пробіг автомобіля, км.", решта граф не заповнено, а саме: витрати пального у літрах за нормою (гр.,32), час в наряді, годин всього в т.ч. автомобіля (гр.34-гр.38), кількість їздок з вантажем (гр.39), пробіг, км. Загальний в т.ч. з вантажем (гр.41-гр.43), перевезено, виконано, зарплата (гр.44-гр.49). Також, у подорожніх листах відсутня печатка покупця - замовника товару по місцю доставки.

Відсутність вище перерахованого, на думку податкового органу та суду першої інстанції, унеможливлює підтвердити проставлений кілометраж, достовірність даних по списанню паливо-мастильних матеріалів в межах господарської діяльності підприємства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Згідно п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Cписання фактично витраченого пального і мастильних матеріалів для транспортних засобів ведеться на підставі подорожніх листів згідно з фактичною вартістю витраченого пального і мастильних матеріалів з врахуванням норм витрат, затверджених наказом Мінтрансу України від 10.02.98 N 43. Форму подорожнього листа вантажного автомобіля затверджено спільним наказом Мінтрансу України та Мінстату України від 29.12.95 р. № 488/346.

Типова форма подорожного листа легкового автомобіля (ф №3) втратила чинність відповідно до наказу Державної служби статистики від 19.03.13р. №95, а тому посилання податкового органу на те, що підприємством заповнені подорожні листи без дотримання зазначеної типової форми є безпідставними.

Отже, суб'єкти господарювання можуть застосовувати самостійно виготовлені бланки подорожніх листів, які мають містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм відповідно до п.2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 від 24.05.95р.

Зокрема, обов'язкові реквізити, що встановлені для первинних документів підпунктом 2.4 п.2 Положення №88, а саме: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата та місце складання,, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Документ може бути підписаний особисто, із застосуванням факсиміле, штампу, символу або іншим механічним чи електронним способом посвідчення ( пункт 2.5 вказаного Положення №88).

З огляду копій зазначених подорожніх листів вбачається, що вони містять усі відомості, передбачені зазначеним Положенням.

Крім цього, на підтвердження факту здійснення перевезення вантажів до покупців позивача позивачем надавалися відповідні договори, накладні, податкові накладні, платіжні доручення про оплату товарів, а тому твердження відповідача, що позивачем віднесено до складу витрат витрати по списанню паливно- мастильних матеріалів, які не підтверджено документально, а надані документи не розкривають змісту та обсягу господарських операцій, а відтак не можуть слугувати підставою для відображення у податковому обліку не відповідають фактичним обставинам справи.

Також, слід зазначити, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік господарських операцій будується на принципі превалювання сутності над формою - операції повинні обліковуватись до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

У бухгалтерському обліку списання паливо-мастильних матеріалів відображено бухгалтерським записом Дт 93 Кт 203. На основі вищеописаних документів, що мають назву "подорожний лист" ТОВ-фірма "Гарант Плюс" щомісячно оформляла звіти по виду палива в розрізі автомобілів, суми по яких відображено на рахунку 203 "паливо", що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, з наданих позивачем доказів вбачається, що фактичні господарські операції по перевезенню товарно-матеріальних цінностей до покупців проводились, економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту досягнута, а тому посилання податкового органу на те, що понесені витрати на паливно -мастильні матеріали не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, що містять відомості про господарську операцію не відповідають фактичним обставинам справи.

Також, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що надані ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" до суду документи щодо маркетингових послуг не підтверджують факту надання вказаних послуг ТОВ "Край-2" та не підтверджують зв'язок понесених витрат із господарською діяльністю платника податку. Позивачем не доведено зв'язок маркетингових послуг з господарською діяльністю та не надано жодного первинного документу стосовно визначення місця їх надання, не вказано, на яку кількість продукції були надані послуги. Акти приймання-передачі виконаних робіт не містять обов'язкового реквізиту, а саме в них не зазначено зміст та обсяг господарської операції.

Згідно з пп.14.1.108 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та після продажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

З матеріалів справи вбачається, що з метою стимулювання збуту та розширення ринків збуту товару (ТМ «Оболонь», ТМ «Зіберт», ТМ «Хайк», ТМ «Десант», ТМ «Живчик», ТМ «Прозора» та інші) у мережах торгових закладів, що працюють під торговою маркою «Край» ТОВ-фірма «Гарант Плюс» видано наказ №01/06/166 від 01.06.2011 року про проведення рекламних та маркетингових заходів.

В свою чергу, на виконання даного наказу, 01.06.2011 року між ТОВ "Край-2" (Сторона 1) та ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" (Сторона 2) укладено договір про надання маркетингових послуг №596р/2011 відповідно до якого Сторона 1 зобов'язується проводити маркетингові заходи з метою стимулювання збуту продукції виробництва Сторони 2 в мережі торгівельних закладів Сторони 1. Під продукціє Сторони 2 в даному договорі розуміється продукція виробництва ПАТ "Оболонь" та його корпоративних підприємствах.

За змістом п.3 Договору, загальна сума договору складає 43750грн. включаючи ПДВ. Оплата вартості послуг «Сторона 2» здійснює не пізніше 14 календарних днів після підписання актів виконаних робіт із зазначенням певного порядку, який передбачає як конкретні суми так і дати проведення розрахунків.

Відповідно до підпункту 3.3. Договору оплата послуг «Стороною 2» здійснюється на підставі підписаного Сторонами акту завдання- наданих послуг, який «Сторона 1» надає до 5 числа кожного місяця, наступного за звітним періодом.

Підпунктом 5.1. Договору, усі додатки до даного Договору є його невід»ємною частиною.

Зокрема, додатками до вказаного договору визначено перелік торгівельних закладів, які використовують торгові марки, порядок розміщення продукції «Сторони 2» в торговельних закладах «Сторони 1» та асортиментний ряд.

З огляду на вищезазначене, сторони вказаним договором дійшли усіх суттєвих умов, порядку здійснення маркетингових послуг, їх місце та кількість, ціна та порядок розрахунків, а тому посилання податкового органу на те, що позивачем не доведено зв'язок маркетингових послуг з господарською діяльністю та не надано жодного первинного документу стосовно визначення місця їх надання, не вказано, на яку кількість продукції були надані послуги.

Також, колегія суддів не погоджується з твердженням відповідача та суду першої інстанції про те, що надані ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" до суду документи щодо маркетингових послуг не підтверджують факту надання вказаних послуг ТОВ "Край-2" та не підтверджують зв'язок понесених витрат із господарською діяльністю платника податку, оскільки основними видами діяльності ТОВ-фірма "Гарант Плюс" в період, що перевірявся була оптова та роздрібна торгівля пивом та напоями виробництва ПАТ «Оболонь» та його корпоративних підприємств.

Відсутність в актах приймання-передачі виконаних робіт зміст та обсяг господарської операції не свідчить про те, що вказані послуги не надавалися, оскільки договором про надання маркетингових послуг та додатками до них чітко визначено які саме маркетингові послуги мають надаватися та в який строк.

На підтвердження виконання умов даного договору позивачем надано акти прийому-передачі виконаних робіт. У бухгалтерському обліку вказані операції проведено записом Дт93 Кт 985.2.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що проведення маркетингових досліджень здійснювалось в рамках господарської діяльності позивача, що підтверджується його аналізом та відповідною спеціалізацією, оскільки позивач здійснює оптову та роздрібну торгівлю пивом та напоями виробництва ПАТ «Оболонь» та його корпоративних підприємств. Отримані від контрагента послуги були направлені на виконання функцій, які у сукупності надали можливість позивачеві здійснити господарську діяльність та отримати прибуток.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ-фірмою "Гарант плюс" до складу інших витрат віднесено витрати по послугах страхування на виконання договорів:

- №50 від 12.07.2011 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів заключних з ПрАТ "Українська пожежна-страхова компанія", договір складено на страхування автомобіля (Mercedes Benz);

- №229 від 16.09.2011 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів заключних з НАСК "Оранта", на страхування автомобіля НОМЕР_5;

- №935-ц від 27.07.2012р. договір страхування цивільної відповідальності власників або користувачів майна заключних з ПрАТ "Українська пожежна-страхова компанія", на страхування магазину, що розташовано за адресою м.Рівне, вул.Млинівська, 20;

- №ОА.00063.07 про співробітництво в галузі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.03.2012, за яким у відповідності до переліку транспортних засобів ТОВ-фірми "Гарант Плюс", що підлягають обов'язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проводи страхування наступних автомобілів: НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17.

Дані об'єкти майна перебувають у оренді, за наступними договорами:

- договір оренди №б/н від 27.05.2011 укладеного між КП "Рівненське гуртово - роздрібне об'єднання" ОСС (Орендодавець) та ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" (Орендар). Предметом договору є строкове платне користування основними засобами, а саме : складські приміщення площею 3450 м.кв., офісні приміщення площею 33 м.кв., торгова площа для розміщення магазину площею 50 м.кв. Дані основні засоби розміщені за адресою м. Рівне, вул. Млинівська, 20. Термін дії договору з 27.05.2011по 31.12.2012;

- договору найму автомобілів (оренда) від 27.03.2011 заключного між ФОП ОСОБА_7 (Наймодавець) та ТОВ-фірмою "Гарант плюс". Предмет договір - тимчасове платне користування майна: 7 автомобілів марки Mercedes Benz, 13 автомобілів марки ЗІЛ;

- договір оренди майна № 11 від 01.10.2012 заключного між ТОВ "Терен Рівне плюс" (Орендодавець) та ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" за яким майно що орендується визначено у акті прийому-передачі майна до даного Договору, а саме: майно що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Млйнівська, 20, та майно для експлуатації з них 3 автомобіля ЗАЗ та інше майно.

Витрати пов'язані з страхуванням орендованого майна у бухгалтерському обліку відображено записами Дт 685.2 Кт 311.1, Дт 390 Кт 685.2, Дт 92 Кт 390.

Страхові платежі перераховано від 21.02.2012 в сумі 3225 грн., від 13.04.2012 в сумі 5460 грн., від 23.05.2012 в сумі 1401 грн.

Перевіряючи вказані обставини, суд першої інстанції погодився з висновками податкового органу, що позивач не мав права відносити вказані витрати по страхуванню до витрат, оскільки вони пов»язані не з власним, а з орендованим транспортом, що призвело до порушення вимог п.п.140.1.6 п.140.6 ст.140 Податкового кодексу України ТОВ-фірмою "Гарант плюс" у періоді з 01.01.2012. по 31.12.2013 та завищення витрати, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування відображених у рядку 06 "інші витрати" зокрема, у рядку 06.2 "витрати на збут" у розмірі 10 186 грн., в т.ч. за 1 квартал 2012 року у розмірі 3225 грн., за 2 квартал 2012 року в сумі 6861 грн. Дане порушення не вплинуло на визначення об'єкту оподаткування з податку на додану вартість.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Пунктом 140.1.6 п.140.6 ст.140 Податкового кодексу України до складу витрат відносяться будь-які витрати із страхування ризиків загибелі врожаю, транспортування продукції платника податку; цивільної відповідальності, пов'язаної з експлуатацією транспортних засобів, що перебувають у складі основних засобів платника податку; будь-які витрати із страхування ризиків, пов'язаних із виробництвом національних фільмів (у розмірі не більше 10 відсотків вартості виробництва національного фільму); екологічної та ядерної шкоди, що може бути завдана платником податку іншим особам; майна платника податку; об'єкта фінансового лізингу, а також оперативного лізингу, концесії державного чи комунального майна за умови, якщо це передбачено договором; фінансових, кредитних та інших ризиків платника податку, пов'язаних із провадженням ним господарської діяльності, в межах звичайної ціни страхового тарифу відповідного виду страхування, що діє на момент укладення такого страхового договору, за винятком страхування життя, здоров'я або інших ризиків, пов'язаних з діяльністю фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, обов'язковість якого не передбачена законодавством, або будь-яких витрат із страхування сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Відповідно до підпункту 14.1.97 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, лізингова (орендна) операція - господарська операція ( крім операцій з фрахтування чартеру) морських суден та інших транспортних засобів) фізичної чи юридичної особи орендодавця), що передбачає надання основних засобів у користування іншим фізичним чи юридичним особам (орендарям) за плату та на визначений строк.

Лізингові (орендні) операції здійснюються у вигляді оперативного лізингу (оренди), фінансового лізингу (оренди), зворотного лізингу (оренди), оренди житла з викупом, оренди земельних ділянок та оренди будівель, у тому числі житлових приміщень, лізингові операції поділяються на :

а) оперативний лізинг (оренда) - господарська операція фізичної або юридичної особи, що передбачає передачу орендарю основного фонду, придбаного або виготовленого орендодавцем, на умовах інших, ніж ті, що передбачаються фінансовим лізингом (орендою).

Договір оренди укладається на строк, який погоджується сторонами та встановлюється договором. Якщо строк оренди не визначено, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. У цьому разі розірвати договір можна якщо письмово попередити про це другу сторону за один місяць (договором може бути передбачений інший строк для попередження про відмову від договору, укладеного на невизначений строк, ч.2 ст.763 Цивільного кодексу України така умова належить до істотних умов договору оренди.

Згідно вимог ч.1 ст. 802 Цивільного кодексу України страхування транспортного засобу здійснюється фізичною особою-орендодавцем, також ч.2 ст. 771 Цивільного кодексу України передбачено, що договором оренди може бути встановлений обов'язок орендаря укласти договір страхування автомобіля, що переданий у найм.

Що стосується страхування відповідальності орендаря за шкоду, яка може бути завдана іншій особі у зв'язку з використанням автомобіля, то його порядок, як передбачено у ч.2 ст. 802 Цивільного кодексу України, встановлюється законом.

Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961, обов'язок страхування цивільно-правової відповідальності покладено на власників транспортних засобів, а за визначенням п.1.6 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961 власником транспортного засобу на підставі договору оренди є орендар, але тільки з метою Закону №1961.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ТОВ-фірмою «Гарант Плюс» не порушувалось вимог п.п.140.1.6 п.140.6 ст.140 Податкового кодексу України у періоді з 01.01.2012. по 31.12.2013 та не було завищено витрати, що враховуються при визначенні об»єкту оподаткування відображених у рядку 06 інші витрати зокрема, у рядку 06.2 витрати на збуту розмірі 10 186 грн., в т.ч. за 1 квартал 2012 року у розмірі 3225 грн., за 2 квартал 2012 року в сумі 6861 грн.

Так само, не знайшли свого підтвердження і висновки податкового органу з приводу завищення ТОВ-фірмою «Гарант Плюс» витрат, що враховуються при визначенні об»єкту оподаткування передбачених п. 146.12 ст.146 розділу ІІІ Податкового кодексу України у період з 01.01.2012 по 31.12.2013, відображених зокрема у рядку 06.4 ІВ інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати у розмірі 10 763 грн. в т.ч.: за 2 квартал 2012 року у розмірі 2264 грн., та за 3 квартал 2012 року у розмірі 2263 грн., за 4 квартал 2012 року у розмірі 1863 грн., за за 2013 рік у розмірі 4373 грн.

Відповідно до вимог Податкового кодексу України інші витрати звичайної діяльності регулюються нормами пп.138.10.6, п. 138.10, ст. 138 , а інші операційні витрати - пп.138.10.4., п. 138.10 ст. 138 цього Кодексу. Детально зазначені витрати відображаються у рядку додатку ІВ декларації що затверджена наказом Міністерства фінансів України №1213 від 28.09.2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що структура витрат ТОВ-фірми «Гарант Плюс» в Додатку ІВ за 2012 рік складається з -

Код рядка - 06.4.9. Витрати на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів (Абзац «ж» п.138.10.6 п.138.10 ст. 138 ПК).

Код рядка - 06.4.13 «Суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковим сом України, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами (Абзац «в» пп.138.10.4 п. 138.10 ст. 138 та пп. 9.1.15 п.9.1. статті 9 ПК )

Структура витрат в додатку ІВ за 2013 рік

Код рядка - 06.4.9. Витрати на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів (Абзац «ж» пп.138.10.6 п.138.10 ст. 138 ПК).

Код рядка - 06.4.15 «Суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковим кодексом України, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами» (Абзац «в» пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 та пп. 9.1.15 п.9.1. статті 9 ПК) .

Код рядка - 06.4.20 Витрати , понесені при першому відступленні права вимоги і оповідно до пункту 153.5 статті 153 розділу III Податкового кодексу Україні - проценти 5інку по кредитах

Код рядка - 06.4.39 - Інші витрати господарської діяльності до яких розділом III Податкового кодексу Україні прямо не встановлено обмеження щодо віднесення до складу витрат - періодика та канцтовари.

Рядок 06.4.27 «Амортизація тимчасової податкової різниці , яка виникла за результатами інвентаризації основних засобів станом на 01.04.2011 року » в додатку ІВ до податкової декларації з податку на прибуток ТОВ-фірма «Гарант Плюс» за 2012 та 2013 рік дорівнює нулю.

Рядок 06.4.38 «Сума витрат на ремонт та поліпшення необоротних активів, що надані в оперативну оренду відповідно до пункту 146.12 статті 146 розділу III Податкового кодексу України» за 2012 та Рядок 06.4.40 «Сума витрат на ремонт та поліпшення необоротних активів, що надані в оперативну оренду відповідно до пункту 146.12 статті 146 розділу III Податкового кодексу та 2013 рік дорівнює нулю.

Зазначені обставини були досліджені судом першої інстанції, однак безпідставно не взяті до уваги судом першої інстанції. Натомість висновки суду з приводу того, що позивачем зазначено балансову вартість основних засобів без врахування суми накопиченої амортизації, що призвело до завищення ліміту суми витрат, що враховується при визначенні об'єкту оподаткування не обгрунтовано.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2015 щодо збільшення позивачу податкового зобов»язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 207697,00 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 51924,00 грн. підлягає скасуванню, з прийняттям нового - про задоволення позову.

Також, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судове рішення в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2015 підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення спірного рішення стали висновки акту перевірки про порушення ТОВ-фірмою "Гарант-Плюс" пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, пп.163.1.2 п.163.1 ст.163, пп.164.2.11, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.4 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, а саме не утриманий і не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 495,79 грн., в т.ч. за 2012 рік - 292,21 грн., за 2013 рік - 203,58 грн., у випадку коли не оподатковано доходи/отримані платником податку від його працедавця у вигляді відшкодування витрат на підставі авансових звітів без підтвердних первинних розрахункових документів про фактичні витрати.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову в названій частині погодився з висновками податкового органу про те, що ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" безпідставно виплачено кошти наступним особам:

ОСОБА_9 по авансовим звітам №6 від 02.02.2012 на загальну суму 64,00 грн., №65 від 13.11.2012 на загальну суму 109,90 грн., №61 від 06.11.2012 на загальну суму 330,03 грн., №60 від 01.11.2012 на загальну суму 459,95 грн., №70 від 16.11.2012 на загальну суму 1093,24 грн., №70 від 16.11.2012 на загальну суму 262,92 грн., №78 від 28.11.2012 на загальну суму 1468,69 грн., №40 від 08.10.2012 на загальну суму 250,02 грн.;

ОСОБА_10 по авансовому звіту №77 від 28.11.2012 на загальну суму 108,60 грн.;

ОСОБА_11 по авансовому звіту №70 від 14.05.2013 на загальну суму 27,00 грн.;

ОСОБА_5 по авансовому звіту №158 від 02.10.2013 на загальну суму 765,00 грн.;

ОСОБА_12 по авансовому звіту №173 від 01.11.2013 на загальну суму 361,67 грн.

Проте, такі висновки не відповідають доказам, наданим позивачем та дослідженим судом.

Відповідно до вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95ВР від 06.07.1995 (далі - Закон №265/95ВР) до авансових звітів додаються підтверджуючі документи, які являються розрахунковими документами.

Згідно з ст.2 Закону №265/95ВР розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Відповідно до ст.3 Закону №265/95ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Враховуючи вищевикладене, документом, що підтверджує витрати на надані послуги, повинен бути розрахунковий документ надрукований реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну, тобто розрахункова квитанція, касовий чек, прибутковий касовий ордер.

Позивачем надано до перевірки та до суду належно оформлені документи, що підтверджують факт оплати наданої послуги завірені копії документів з чеками РРО, та квитанціями до прибуткових касових ордерів. Оригінали яких оглянуті при розгляді справи судом апеляційної інстанції, а тому, висновки податкового органу про те, що відшкодована сума коштів згідно з авансовими звітами, підлягає оподаткуванню з врахуванням пп. 164.2.11 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України за ставкою, визначеною 167.1 ст. 167 цього Кодексу, є безпідставними.

Також, є безпідставним посилання податкового органу на те, що ТОВ-фірмою "Гарант Плюс" не утриманий і не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 271,16 грн., в т.ч. за 2012 рік - 7,97 грн., за 2013 рік - 263,19 грн., у випадку коли працівникам за рахунок коштів підприємства надавались додаткові блага у вигляді оплати послуг мобільного зв'язку: замовлення/отримання додаткових сервісів та послуг, послуги передачі даних із використанням технології GPRS, конвент послуги (інформаційні, довідкові, замовні, тощо), вихідні міжнародні дзвінки, послуги роумінгу.

З матеріалів справи вбачається, що мобільні телефони закріплені за працівниками підприємства для виконання господарської діяльності підприємства (з виробничою необхідністю), що підтверджується Наказом від 01.04.2011 та Наказом № 5 від 01.13.2013.

Доказів на підтвердження того, що працівниками підприємства замовлялися спеціальні послуги, а тому вони не пов'язані з виробничою діяльністю (необхідністю) підприємства податковим органом не надано. Такі посилання є лише припущенням, а тому підстави для утримання вартості таких послуг із заробітної плати працівників відсутні.

Отже, з урахуванням вищезазначеного ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області протиправно винесено податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2015, яким для ТОВ-фірми "Гарант Плюс" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" на 766,95 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1081,75 грн.

Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 16.01.2015 стало те, що вибірковою перевіркою достовірності підтвердних документів (розрахункових документів), що додаються до авансових звітів про використання коштів на відрядження та інші потреби, встановлено, проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера) який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 2809,57 грн. (відповідно до первинних бухгалтерських документів (касових звітів, авансових звітів) по підзвітних особах.

Відповідно до пункту 7.39 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320, що під час перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з відповідним звітом), наявність оригіналів підтвердних документів, їх погашення тощо.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 № 436/95 у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, за перевищення встановлених строків використання виданої під звіт готівки, а також за видачу готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів - у розмірі 25 відсотків виданих під звіт сум.

Суд першої інстанції погодився з висновками податкового органу, що ТОВ-фірма "Гарант Плюс" проводила подальшу видачу готівкових коштів підзвітним особам, які не відзвітувалися за попередньо отримані кошти на загальну суму 16743,59 грн., а саме:

- по підзвітній особі ОСОБА_9 згідно з касовою книгою та видаткових касових ордерів видано готівкових коштів під звіт на загальну суму 13888,30 грн. без повного звітування щодо раніше виданих коштів;

- по підзвітній особі ОСОБА_10 згідно з карткою рахунку 372.1, касовою книгою та видаткових касових видано готівкових коштів під звіт на загальну суму 392,45 грн. без повного звітування щодо раніше виданих коштів;

- по підзвітній особі ОСОБА_11 згідно з карткою рахунку 372.1, касовою книгою та видаткових касових видано готівкових коштів під звіт на загальну суму 2462,84 грн. без повного звітування щодо раніше виданих коштів, а тому порушила вимоги п.2.11, п.3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, оскільки проводило готівкові розрахунки без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 2809,57 грн.; видачу готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів на загальну суму 16743,59 грн.

Проте, такі висновки спростовано під час розгляду справи, оскільки позивачем надавалися належно оформлені документи, що підтверджують факт оплати наданої послуги завірені копії документів з чеками РРО, та квитанціями до прибуткових касових ордерів. Оригінали яких оглянуті при розгляді справи судом апеляційної інстанції. Так само як і не відповідають обставинам справи і висновки фіскального органу про проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ТОВ-фірма «Гарант Плюс» не допускала порушень п.2.11, п.3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні та п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України, а тому податкове повідомлення-рішення № від 16.01.2015, яким до ТОВ-фірми "Гарант Плюс" застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6995,47 грн. підлягає скасуванню, як і судове рішення у названій частині.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "11" квітня 2016 р. в частині задоволення позову без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Плюс" задовольнити, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "11" квітня 2016 р. в частині відмови у задоволенні позову скасувати та прийняти нову - про задоволення позову.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області від 16.01.2015 року:

№ в частині збільшення ТОВ "Гарант Плюс" суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 207 697 грн. за основним платежем та 51921 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

№ , яким ТОВ "Гарант Плюс" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" на 1848,70 грн., в тому числі за основним платежем на 766,95 грн. та за штрафними фінансовими санкціями на 1081,75 грн.;

№ , яким до ТОВ "Гарант Плюс" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 6995,47 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" жовтня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант-Плюс" вул.Млинівська,20,м.Рівне,33024

3- відповідачу Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,