Справа № 465/5173/16-а
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 р. Справа № 876/6957/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2016 року про залишення позовної заяви без руху у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції взводу 2 роти 2 батальйону 2 УПП м. Львова ДПП капрала поліції ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Інспектора патрульної поліції взводу 2 роти 2 батальйону 2 УПП м. Львова ДПП капрала поліції ОСОБА_2, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення її до адміністративної відповідальності; визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 30.07.2016 року ПСЗ №038549.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2016 року позовну заяву залишено без руху у зв»язку з тим, що позивачем не надано доказів сплати судового збору, в розмірі встановленому чинним законодавством.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на неї, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Вимоги до позовної заяви визначені у статті 106 КАС України, частиною 3 якої передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до частини другої статті 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об»єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України від 08 липня 2011 № 3674-VI «Про судовий збір», який набрав чинності з 01 листопада 2011 року.

Цим Законом (статті 3 і 5) особи, які оскаржують постанову у справі про адміністративне правопорушення, не віднесені до кола суб»єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до об»єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

ОСОБА_3 України «Про судовий збір» не містить застережень про те, що закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечать йому, а лише доручає Кабінету Міністрів України протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв»язку з прийняттям цього Закону (пункт 1 частини третьої статті 10 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, відносини щодо звільнення від сплати судового збору врегульовуються не тільки статтею 5 Закону України «Про судовий збір», яка не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, а й іншими законами України.

Так, частиною четвертою статті 288 КУпАП, норми якої є спеціальними порівняно з нормами Закону України «Про судовий збір» встановлено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Отже, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом України «Про судовий збір».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без руху у зв»язку з недолученням документа про сплату судового збору, так як судовий збір за подання розглядуваного позову не справляється.

В рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що при поданні адміністративного позову про оскарження дій суб»єкта владних повноважень та постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач звільнена від сплати судового збору, а висновки суду першої інстанції щодо ненадання позивачем доказів сплати судового збору є помилковими та необґрунтованими.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів сплати судового збору, в розмірі встановленому чинним законодавством не відповідають нормам процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд попередньої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без руху, чим допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2016 року про залишення позовної заяви без руху у справі №465/5173/16-а скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 13.10.2016 року.