Справа № 825/1623/16
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2016 року м. Чернігів Справа № 825/1623/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Падій В.В.,
суддів Поліщук Л.О., Бородавкіної С.В.,
при секретарі Кондратенко О.В.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Пантелієнка І.Ф.,
представника третьої особи Мазій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

20.09.2016 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства соціальної політики України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оформлене протоколом від 28.07.2016 № 99, у частині не підтвердження факту виконання ОСОБА_1 робіт у зоні відчуження у 1986-1987 роках з вилученням посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виданого Чернігівською обласною державною адміністрацією 10.12.1992, 2 категорії, серії НОМЕР_1 ; зобов`язати Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України прийняти рішення про підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках щодо ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на підтвердження чого йому Чернігівською обласною державною адміністрацією 10.12.1992 видано посвідчення категорії 2 серії НОМЕР_1 . Разом з тим, 28.07.2016 рішенням Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оформленим протоколом № 99, визнано безпідставним видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку із непідтвердженням факту виконання останнім робіт у зоні відчуження. У свою чергу, позивач зазначає, що відповідно до записів військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 04.12.1985 Чернігівським об`єднаним міським військовим комісаріатом Чернігівської області, у період з 21.10.1986 по 24.05.1987 позивач у складі військової частини НОМЕР_3 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримав дозу опромінювання у кількості 13,38 р. Також, факт участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач підтверджує архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 23.09.2015 № 4083/02 та довідкою військової частини НОМЕР_3 від 12.11.1992 № 78. У зв`язку із вищевказаним, позивач вважає протиправним та просить скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, про визнання безпідставною видачу йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, оформлене протоколом від 28.07.2016 №99.
Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник Міністерства соціальної політики України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та зазначив, що у зв`язку зі спірністю питання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивача (військова частина НОМЕР_3 , де проходив військову службу позивач, у період з 22.10.1986 по 25.05.1987 дислокувалась у с. Оране, яке не відноситься до зони відчуження), справу було направлено на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України. Вказаною Комісією, на підставі представлених документів, прийнято оскаржуване рішення, яким визнано безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, оскільки не підтверджено факт виконання робіт в зоні відчуження.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , яка дислокувалась в м. Біла Церква Київської області та у подальшому був відкомандирований, відповідними наказами командира військової частини НОМЕР_4 , до військової частини НОМЕР_3 , у складі якої позивач, у період з 22.10.1986 по 25.05.1987, приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується військовим квитком ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданим 04.12.1985 Чернігівським об`єднаним міським військовим комісаріатом Чернігівської області (а.с.10).
Як вбачається з архівних довідок Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 10.10.1997 № 51/1/5252 та від 23.09.2015 № 4083/02 (а.с. 15,16), позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 22.10.1986 по 25.05.1987.
Крім того, у довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 10.10.1997 № 51/1/5252 зазначено, що віськова частина 83212, у період з 22.10.1986 по 25.05.1987, знаходилась 2 км на північ від с. Ораного. Накази щодо виїздів за 1986 рік не велись.
Також, у довідці командира військової частини НОМЕР_3 відображено, що позивач приймав участь у роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (у 30-ти кілометровій зоні) у період з 21.10.1986 по 24.05.1987 (а.с.13).
У зв`язку із чим, 10.12.1992 Чернігівською обласною державною адміністрацією ОСОБА_1 видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-87 роках серії НОМЕР_1 (категорія 2), з подальшою його перереєстрацією у квітні 1998 року (а.с.11).
15.03.2016 Чернігівською обласною медико-соціальною експертною комісією №1 позивачу встановлено 3 групу інвалідності на строк до 01.04.2018 (причина інвалідності: захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) (а.с.19).
Разом з тим, 28.07.2016 Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України було прийнято рішення, оформлене протоколом № 99, про безпідставність видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та його вилучення з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування (підстава: не підтвердження факту виконання позивачем робіт у зоні відчуження) (а.с. 52).
Вважаючи оскаржуване рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
Так, у відповідності до преамбули Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII) цей Закон визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
У свою чергу, статтею 9 Закону № 796-XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.
При цьому, стаття 10 Закону № 796-XII передбачає, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами (частина 1 статті 15 Закону № 796-XII).
Частиною 4 статті 15 Закону № 796-XII встановлено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими Радами народних депутатів на цих територіях.
Відповідно до статті 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
У свою чергу, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (далі - Порядок № 51).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом № 796-XII, іншими актами законодавства.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 51 посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
У свою чергу, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 17.05.2006 № 187 затверджено Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (надалі - Положення № 187).
В силу пункту 1.1 Положення № 187 Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі - Комісія) - це постійно діючий колегіальний орган, що створюється при Міністерстві праці та соціальної політики України (далі - Мінпраці України) для розгляду спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Основними завданнями Комісії є розгляд спірних питань осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з метою визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії, а також перевірка правильності видачі посвідчень постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи (пункт 3 Положення № 187).
Рішення Комісії приймаються колегіально і є обов`язковими для виконання Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями щодо визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і видачі відповідного посвідчення або його вилучення як такого, що видане безпідставно. Рішення Комісії оформляється протоколом, що підписується головою та секретарем Комісії (пункти 5.1 та 5.3 Положення № 187).
Рішення Комісії може бути оскаржено в установленому законодавством порядку (пункт 5.5 Положення № 187).
Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для надання особі статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чоронобильскій АЕС відповідної категорії є факт виконання нею робіт у зоні відчуження у відповідний період часу, що має підтверджуватися будь-яким документом з переліку, закріпленого у пункті 10 Порядку № 51.
У свою чергу, суд звертає увагу на те, що факт перебування позивача в зоні відчуження у період з 22.10.1986 по 25.05.1987, який відповідачем ставиться під сумнів, підтверджується відповідними первинними документами, зокрема, військовим квитком серії НОМЕР_2 від 04.12.1985, архівними довідками Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 10.10.1997 № 51/1/5252 та від 23.09.2015 № 4083/02, довідкою командира військової частини НОМЕР_3 від 12.11.1992 № 78, довідкою Чернігівського міського військового комісаріату від 08.10.1992 № 4/1(а.с.10, 12-13, 15-16).
Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 10.10.1997 № 51/1/5252 віськова частина 83212, у період з 22.10.1986 по 25.05.1987, знаходилась 2 км на північ від с. Ораного. Накази щодо виїздів за 1986 рік не велись (а.с.43).
У свою чергу, з листа Державного агентсва України з управління зоною відчуження від 13.06.2016 № 01-1826/4 вбачається, що відстань від с. Оране до кордону зони відчуження у різних напрямках складає приблизно 2-4 кілометри (а.с.48).
З аналізу вищевказаних довідок, суд дійшов висновку, що військова частина 83212, у складі якої позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, знаходилась не безпосередньо у с. Оране, яке, згідно твердженнями представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, не відноситься до зони відчуження.
Крім того, суд зауважує, що у 1998 році, при перереєстрації посвідчення позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, вже проводилась відповідна перевірка, за результатами якої було підтверджено правильність видачі такого посвідчення.
При вирішенні даної справи суд керується частиною 3 статті 2 КАС України, згідно якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які на справді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Як встановлено в судовому засіданні, на засідання Комісії позивача не запрошували, його думку щодо важливого для нього питання не вислуховували, а отже оскаржуване рішення відповідачем приймалось без участі позивача та не пропорційно, зокрема, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення.
Також, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy[GC]), заява № 33202/96, п.120, ECHR 2000-І; «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ; «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року).
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п.73).
З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, n.58, ECHR 2002-VIII).
Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п.74).
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), п.58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п.40, від 13 грудня 2007 року та у справі «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року).
Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Також суд бере до уваги, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Таким чином, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені обставини справи, суд вважає, що Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України дійшла помилкового висновку про визнання безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС категорії 2, а тому оскаржуване позивачем рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині задоволенню.
У свою чергу, не підлягає задоволенню позовна вимога позивача щодо зобов`язання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України прийняти рішення про підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках щодо ОСОБА_1 , оскільки суд, задовольняючи вимогу ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення Комісії, оформленого протоколом від 28.07.2016 № 99, фактично здійснив поновлення прав позивача у частині підтвердження його статусу як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС категорії 2, згідно посвідчення, виданого Чернігівською обласною державною адміністрацією 10.12.1992, серії НОМЕР_1 .
Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оформлене протоколом від 28.07.2016 № 99, у частині не підтвердження факту виконання ОСОБА_1 робіт у зоні відчуження у 1986-1987 роках з вилученням посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 серії НОМЕР_1 .
У решті позовних вимог - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуюча суддя В.В.Падій

Судді Л.О. Поліщук

С.В. Бородавкіна