Справа № 809/1150/16
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р. Справа № 809/1150/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кишинського М.І.

за участю секретаря судового засідання: Дмитрашко О.М.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Мадриги М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3,

до відповідача: Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №50087-17 від 09.09.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №50087-17 від 09.09.2016 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно з порушення строків та порядку направлення, винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №50087-17 від 09.09.2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку в розмірі 25000 грн. Враховуючи порушення законодавства при винесенні та направленні вказаного податкового повідомлення-рішення просить скасувати його в судовому порядку.

Представник позивача вимоги викладені в адміністративному позові підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав наведених в письмовому запереченні. Просила в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши адміністративний позов, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

31.08.2013 року ОСОБА_4 зареєструвала транспортний засіб Mercedes-Benz GL 420 CDI 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна 3997 куб. см.

Відповідачем 09.09.2015 року, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000 грн., та винесено податкове повідомлення-рішення форми «ф» №50087-17.

Вказане податкове повідомлення-рішення направлялося за адресою: АДРЕСА_1, проте не було вручене, що підтверджується довідкою відділення поштового зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

15.07.2016 року відповідачем прийнято рішення про опис майна позивача в податкову заставу за №8407/10/09-15-17-150/3832, а 20.07.2016 року складено акт опису майна №47/17-140, яким описано автомобіль Mercedes-Benz GL 420 CDI, тип кузова - Універсал-В, номер кузова НОМЕР_1, 2007 року випуску, колір чорний. Наявність обтяження на майно позивача підтверджується також витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням та накладенням обтяження на майно у зв'язку із несплатою податкового боргу, який виник в результаті несплати зобов'язання визначеного в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно із пунктом 267.4 статті 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Підпунктом 267.6.1 та підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності. Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Відповідно до підпункту 267.6.3 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Частиною а) підпункту 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що транспортний податок сплачується, фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до абзацу 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктами 21.1.1 та 21.1.2 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій;

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 37.2 статті 37 Податкового кодексу України, податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку.

З огляду на вищенаведені норми податкового законодавства суд констатує, що у позивача мав би виникнути обов'язком щодо сплати транспортного податку з фізичних осіб до 1 липня щороку, з врахуванням приписів підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.

Оскільки контролюючий органом не визначено суми податкового зобов'язання з транспортного податку та не направлено за місцем реєстрації відповідне податкове повідомлення-рішення до 1 липня поточного року, то у відповідача не могло виникнути обов'язку по сплаті такого податку пізніше. Дане твердження відповідає приписам пункту 31.3 статті 31 Податкового кодексу України, за яким строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.124 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, новий транспортний засіб - транспортний засіб, що не має актів державної реєстрації уповноважених органів, у тому числі іноземних, які дають право на його експлуатацію.

Аналізуючи вищевказану норму статті, суд зазначає, що датою початку користування автомобіля є датою першої реєстрації першого власника незалежно в якій країни він реєструвався. Суд зазначає, що відповідачем при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не було з'ясовано, чи автомобіль Mercedes-Benz GL 420 CDI, номер кузова НОМЕР_1, 2007 року випуску вже був зареєстрований в іншій країні до реєстрації його позивачем 31.08.2013 року.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, на переконання суду податкове повідомлення рішення №50087-17 від 09.09.2016 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Оскільки податкове повідомлення-рішення, на підставі якого майно позивача описане у податкову заставу, є протиправним на підлягає скасуванню, суд приходить до висновку, що рухоме майно ОСОБА_3, іден. код НОМЕР_2, слід звільнити з-під податкової застави та виключити відповідний запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.09.2015 року №50087-17 та звільнити рухоме майно ОСОБА_3, іден. код НОМЕР_2, з-під податкової застави та виключити відповідний запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 07.10.2016 року.