Справа № 823/1671/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1671/15 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. про скасування постанови та зобов"язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. (далі - Відповідач) про скасування постанови головного державного виконавця Іванюти І.М. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 05.06.2015 року; зобов'язання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчі листи від 07.05.2015 року та виконати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2011 року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд іншому складу суду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обов»язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ним неодноразово подавались заяви про відвід судді, однак судом першої інстанції здійснено розгляд адміністративної справи по суті.

Статтею 31 КАС України у разі заявлення відводу (самовідводу) суд повинен вислухати особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думку осіб, які беруть участь у справі.

Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів.

Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід (самовідвід) окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Відповідно ст.42 КАС України одночасно із технічним записом судового засідання секретарем судового засідання ведеться журнал судового засідання.

У журналі судового засідання зазначаються такі відомості: 1) рік, місяць, число і місце судового засідання; 2) найменування адміністративного суду, який розглядає справу, прізвище та ініціали судді (суддів), секретаря судового засідання; 3) справа, що розглядається, ім'я (найменування) сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; 4) номер носія інформації; 5) порядковий номер вчинення процесуальної дії; 6) назва процесуальної дії; 7) час вчинення процесуальної дії; 8) інші відомості, встановлені цим Кодексом.

Журнал судового засідання ведеться секретарем судового засідання та підписується ним невідкладно після судового засідання і приєднується до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2016 року Позивачем до суду першої інстанції подано заяву про відвід судді Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 10 серпня 2016 року.

Згідно журналу судового засідання від 10 серпня 2016 року заява про відвід судом не розглядалась; розгляд справи відкладено до 17 серпня 2016 року.

17 серпня 2016 року Позивачем повторно подано до суду першої інстанції заяву про відвід судді Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П.

Згідно журналу судового засідання від 17 серпня 2016 року заяви про відвід судом не розглядались; розгляд справи відкладено до 30 серпня 2016 року.

25 серпня 2016 року Позивачем подано до суду першої інстанції заяву про розгляд справи без його участі та задоволення заявленого відводу судді Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П.

30 серпня 2016 року адміністративну справу №823/1671/15 розглянуто по суті у відкритому судовому засіданні та у матеріалах адміністративної справи міститься вступна та резолютивна частини постанови; постанова суду першої інстанції складена у повному обсязі 02 вересня 2016 року.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній журнал судового засідання від 30 серпня 2016 року, а у оскаржуваному судовому рішенні відсутня вказівка на те, що розгляд справи здійснювався без фіксування технічними засобами чи у письмовому провадженні тощо.

Крім того, заяви Позивача щодо відводу судді Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П. судом першої інстанції не розглядались та процесуальне рішення з цього приводу судом першої інстанції не приймалось.

Отже, заяви про відвід судді Позивачем подавались згідно ст.30 КАС України, однак питання щодо відводу судді не вирішено судом першої інстанції, чим порушено вимоги ст.31 цього ж Кодексу.

Частиною 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 6) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, йдеться про суд, визначений законом для вирішення конкретного спору, у тому числі з огляду на його повноваження щодо вирішення справи з урахуванням предмету спору, інстанційної та територіальної підсудності.

Термін «неповноважний склад суду» не може сприйматися лише як наявність повноважень суддів щодо здійснення ними своїх професійних обов'язків. Повноваження складу суду належить сприймати і як компетентність у розумінні наявності повноважень на розгляд справ у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах, визначених КАС України, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судочинство, яке здійснюється з порушенням цих правил, за наявності сумнівів в безсторонності і неупередженості суду, не може вважатися правосуддям, а прийняті з допущенням таких порушень судові рішення не можуть залишатися в силі через їх незаконність.

Статтею 202 КАС України визначено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З врахуванням наведених правових норм та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що в порушення вимог чинного процесуального законодавства позов розглянуто неповноважним складом суду, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення.

Щодо заявлених позовних вимог до суб»єкта владних повноважень суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За приписами ст.24 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 19, частиною 1 статті 25 Закону передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно ч.1 ст.26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Положеннями статті 261 КАС України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання. Суд розглядає заяву про поновлення пропущеного строку в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. Ухвалу суду за результатами розгляду заяви про поновлення пропущеного строку може бути оскаржено в загальному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2010 року у справі №2а-4690/10/2370 у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2011 року скасовано постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2010 року та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_4 до прокуратури Черкаської області про визнання дій незаконними та зобов»язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність прокуратури Черкаської області щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_2, ОСОБА_4 від 04.06.2009 року та зобов»язано прокуратуру Черкаської області розглянути скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4 від 04.06.2009 року, надати вмотивовану обґрунтовану відповідь, стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3,40 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року у справі №2а-4690/10/2370 виправлено помилку при оформленні виконавчого листа від 14 жовтня 2013 року у справі №2а-4690/10/2370 про стягнення з Державного Бюджету України на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 3,40 грн, зазначивши у ньому ідентифікаційний номер стягувача. Видано ОСОБА_2 новий виконавчий лист у справі №2а-4690/10/2370 щодо зобов'язання прокуратури Черкаської області розглянути скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4 від 04 червня 2009 року та надати вмотивовану обґрунтовану відповідь із зазначенням ідентифікаційного номеру стягувача та ідентифікаційного коду боржника - прокуратури Черкаської області (02911119).

07 травня 2015 року Черкаським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист №2а-4690/10/2370 з урахуванням ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року про виправлення помилки у виконавчому листі.

04 червня 2015 року вказаний виконавчий лист надійшов до Відповідача, проте, у виконавчому листі зазначено строк пред»явлення виконавчого документа до виконання 22 червня 2012 року.

Позивачем судових рішень, якими б вирішувалось питання щодо поновлення строку для пред»явлення саме цього виконавчого документа до виконання до відділу ДВС не надано.

05 червня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №47766700 (а.с. 82-83).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження став пропуск пред'явлення виконавчого документа до виконання, а саме виконавчий лист поданий на виконання 04 червня 2015 року, а строк пред'явлення виконавчого документа до виконання - 22 червня 2012 року. Інших рішень судів, які б підтверджували поновлення строку для пред»явлення виконавчого документа до відділу ДВС стягувачем не надано.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 05 червня 2015 року ВП№47766700, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Приписами ст.159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

ОСОБА_2 в задоволенні адміністративного позову до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. про скасування постанови та зобов"язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 13 жовтня 2016 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.