Справа № 2-а-3049/10/0270
Суддя: Драчук Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2010-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2010 р. Справа № 2-а-3049/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Драчук Тетяни Олександрівни,

при секретарі судового засідання: Димчишиній Тетяні Вікторівні,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

перекладача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Ленінського РВ ВМУ ГУМВС України у Вінницькій області

до: громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3

про: примусове видворення за межі України

ВСТАНОВИВ :

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов Ленінського РВ ВМУ ГУ МВС України у Вінницькій області до громадянина ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України.

Позов мотивовано тим, що громадянин ОСОБА_4 - ОСОБА_3 перебуває на території України на нелегальному становищі, офіційно не працює, дозвіл на працевлаштування в Україні відсутній, займається торгівельною діяльністю на ринках України. Власного житла, приймаючої сторони та законних джерел існування не виявлено. Від добровільного виїзду з території України ухиляється.

Ухвалою суду від 22 липня 2010 року відкрито провадження по справі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задоволити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд встановив наступне.

Громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 16.02.2010 року прибув на територію України з метою пошуку тимчасових заробітків.

З часу приїзду до часу виявлення гр.ОСОБА_3 постійної роботи не мав, заробляв тимчасовими заробітками, оскільки дозвіл на працевлаштування в Центрі зайнятості не оформив.

Термін перебування в Україні не продовжував. Після того, як відпали підстави для подальшого перебування в Україні, самостійно не виїхав на батьківщину, перейшовши фактично на нелегальне становище.

В червні 2010 року громадянина ОСОБА_4 - ОСОБА_3 було затримано працівниками Ленінського РВ ГУМВС України у Вінницькій області. При цьому, було встановлено, що законних підстав для подальшого перебування на території України гр. ОСОБА_4 - ОСОБА_3 не має.

На підставі вищевикладеного, 19.06.2010 року начальником Ленінського РВ ГУ МВС України у Вінницькій області було прийняте рішення про видворення його за межі України в добровільному порядку, із зобов'язанням покинути територію України до 19.07.2010 р.

Проте, відповідач у визначений термін територію України не залишив, продовжує злісно порушувати положення ст. 32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 04.02.1994року, ухиляючись від добровільного виїзду з України.

Відповідно до ч. 5 ст. 32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Згідно з ч. 4 ст. 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом субєкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд, згідно зі ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 112, ст. 136 КАС України у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова про задоволення адміністративного позову.

Як вбачається з пояснень відповідача, він не заперечує проти задоволення позову.

Судом встановлено відсутність підстав для відмови у прийнятті визнання адміністративного позову відповідачем. Дії відповідача не суперечать закону і не порушують чиї - небудь права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач не заперечувала проти заявленого позову, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а отже позов підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

За положеннями ч. 3 ст. 254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

За положеннями ч. 3 ст. 254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови оформлено: 06.08.10

Суддя Драчук Тетяна Олександрівна

03.08.2010