Справа № 809/1831/14
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року м. Київ К/800/10867/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Степашка О.І., Юрченко В.П.,

розглянула в письмовому провадженні касаційну скаргу за касаційною скаргою Долинського ремонтно-будівельного товариства з обмеженою відповідальністю на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016 у справі №809/1831/14 (№876/7255/15) за позовом Долинського ремонтно-будівельного товариство з обмеженою відповідальністю до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Долинарембудсервіс» про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2015, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016, у задоволенні позовних вимог Долинського ремонтно-будівельного товариство з обмеженою відповідальністю до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Долинське ремонтно-будівельне товариство з обмеженою відповідальністю звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 27.05.2016 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016 та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області проведено виїзну позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинське ремонтно-будівельне товариство з обмеженою відповідальністю» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині передачі основних засобів в статутний фонд Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинарембудсервіс» в грудні 2006 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість», підпункту 8.4.11, підпункту 8.4.3 пункту 8.4 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Висновок податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства ґрунтується на тому, що позивачем неоподатковано операцію з внесення майнового комплексу до статутного фонду іншого підприємства

За результатами перевірки Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області складено акт від 17.04.2008 №636/231/03059442 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 08.05.2008 №/0, яким визначено зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 59762,00грн., в тому числі 39841,00грн. основного платежу та 19921,00грн. штрафних (фінансових) санкцій; від 08.05.2008 №/0, яким визначено зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 44091,00грн., в тому числі 29394,00грн. основного платежу та 14697,00грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно з актом приймання-передачі від 14.12.2006 Товариство з обмеженою відповідальністю «Долинське ремонтно-будівельне товариство з обмеженою відповідальністю» передало в статутний фонд Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинарембудсервіс» майновий комплекс загальною вартістю 199202,56грн.

Згідно з протоколом установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинарембудсервіс» від 01.12.2006 №1 та пунктом 5.4 Статуту вказаного підприємства частка внеску Долинського ремонтно-будівельного товариства з обмеженою відповідальністю в статутний фонд Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинарембудсервіс» становить 199202,56грн. або 99,6%.

Згідно з протоколом зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинарембудсервіс» від 27.11.2007 №1 та копією акту приймання - передачі 28.11.2007 майнового комплексу зменшено розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинарембудсервіс» до 82422,99грн., частка позивача в статутному капіталі становить 81626,55грн. або 99,03%.

Згідно з актом приймання-передачі (уточнений) від 28.11.2007 Товариство з обмеженою відповідальністю «Долинське ремонтно-будівельне товариство з обмеженою відповідальністю» передало в статутний фонд Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинарембудсервіс» майновий комплекс загальною вартістю 81626,55грн.

Податковий орган вважає, що позивач повинен був у грудні 2006 року оподаткувати податком на додану вартість операцію з внесення майнового комплексу до статутного фонду підприємства, виходячи з вартості такого майнового комплексу, визначеної в акті приймання-передачі від 14.12.2006 (199202,56грн.), а також включити до складу валових доходів у грудні 2006 року суму перевищення виручки від відчуження майнового комплексу над його балансовою вартістю. При цьому балансову вартість переданого до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинарембудсервіс» майнового комплексу відповідач визначав на підставі показників бухгалтерського обліку позивача по рахунку 103 «основні засоби». Так, станом на 01.01.2006 та 01.12.2006 дебетове сальдо по рахунку 103 «основні засоби» становило 239371,67грн., станом на 01.01.2007 - 68117,73грн., а станом на грудень 2006 року - 171253,94грн. Таким чином, сума перевищення виручки від відчуження майнового комплексу над його балансовою вартістю складає 27948,62грн. (199202,56грн. - 171253,94грн.).

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на те, що операція з внесення майнового комплексу до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинарембудсервіс» підлягає оподаткуванню податком на додану вартість у 2007 році, виходячи з вартості такого майна в сумі 81626,55 грн., визначеної актом приймання-передачі (уточнений) від 28.11.2007. Крім того, позивач вказує на те, що вартість відчуження майнового комплексу не перевищує балансову вартість такого майна, тому підстави для збільшення валових доходів на суму перевищення виручки у позивача відсутні.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Зі змісту положень абзацу 1 пункту 1.4. статті 1 вказаного Закону вбачається, що поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт).

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість» база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

Пунктом 3.2 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено операції, які не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Так, Законом України від 25.03.2005 №2505-IV було внесено зміни до вказаного вище пункту та в абзаці першому підпункту 3.2.8 пункту статті 3 Закону слова «передачі основних фондів як внеску до статутного фонду юридичної особи для формування її цілісного майнового комплексу в обмін на емітовані нею корпоративні права, у тому числі при ввезенні основних фондів на митну територію України (крім підакцизних товарів) або їх вивезенні за межі митної території України» виключено.

Згідно з підпунктом 7.3.1. пункту 7.3. статті 7 Закону датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт: послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Системний аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що операції, які передбачають передачу основних фондів як внеску до статутного фонду юридичної особи в обмін на емітовані нею корпоративні права в цілях оподаткування є поставкою товарів; поставка товарів є об'єктом оподаткування податком на додану вартість; базою оподаткування за такою операцією є договірна вартість, але не нижча за звичайні ціни; датою виникнення податкових зобов'язань за загальним правилом є дата подій, що сталася раніше: дата відвантаження товарів або дата зарахування оплати за такі товари.

Судами попередніх інстанцій на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що позивачем відображено в бухгалтерському обліку операції з передачі основних фондів на дату відвантаження майнового комплексу згідно з актом приймання-передачі від 14.12.2006, за таких обставин відповідні операції мають бути оподатковані податком на додану вартість саме у грудні 2006 року. При цьому, договірною ціною операції з передачі позивачем до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинарембудсервіс» в обмін на корпоративні права майнового комплексу, яка включається до бази оподаткування, слід вважати самостійно визначену сторонами в акті приймання-передачі від 14.12.2006 вартість статутного внеску в сумі 199202,56грн.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 08.05.2008 № /0.

Згідно підпункту 8.4.11 пункту 8.4. статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до продажу основних фондів та нематеріальних активів прирівнюються операції з внесення таких основних фондів та нематеріальних активів до статутного фонду іншої особи.

Згідно 8.4.3 пункту 8.4. статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у разі виведення з експлуатації окремих об'єктів основних фондів групи 1 у зв'язку з їх продажем балансова вартість групи 1 зменшується на суму балансової вартості такого об'єкта. Сума перевищення виручки від продажу над балансовою вартістю окремих об'єктів основних фондів групи 1 та нематеріальних активів включається до валових доходів платника податку, а сума перевищення балансової вартості над виручкою від такого продажу включається до валових витрат платника податку.

Згідно підпункту 11.3.1. пункту 11.3 статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Таким чином, у разі внесення основних фондів до статутного фонду іншої особи платник зобов'язаний включити суму перевищення виручки від відчуження таких фондів над балансовою вартістю окремих об'єктів основних фондів групи 1 до валових доходів платника податку на дату настання першої з подій: відвантаження товарів або зарахування оплати за такі товари.

Враховуючи достовірно встановлені судами передніх інстанцій обставини щодо відображення позивачем в бухгалтерському обліку балансової вартості відчуженого майнового комплексу в сумі 171253,94грн. та договірної вартості вказаного комплексу згідно з актом приймання-передачі від 14.12.2006 в сумі 199202,56грн., валові доходи позивача у грудні 2006 року підлягали збільшенню на суму перевищення вартості відчуження основних фондів над їх балансовою вартістю.

Посилання позивача на зменшення розміру частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинарембудсервіс» шляхом зменшення вартості переданого до статутного фонду майнового комплексу згідно з актом приймання-передачі (уточнений) від 28.11.2007 є необґрунтованими, оскільки вказані обставини не позбавляють позивача обов'язку з оподаткування операцій у податковому періоді, в якому такі операції відображені платником в бухгалтерському обліку.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 08.05.2008 № /0 податкового зобов'язання з податку на прибуток.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, та частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Долинського ремонтно-будівельного товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016 у справі №809/1831/14 (№876/7255/15) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ О.І. Степашко

__________________ В.П. Юрченко