Справа № 2-а-1946/10/0270
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2010-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2010 р. справа № 2-а-1946/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Дончика В.В.,

при секретарі судового засідання: Ваталінській М.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Козятинського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області (далі - ТУ ГДІ у Вінницькій області) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі- ФОП ОСОБА_2А.) про стягнення штрафу

в с т а н о в и в :

У травні 2010 року Козятинський транспортний прокурор звернувся в суд з позовом, в інтересах держави в особі ТУ ГДІ у Вінницькій області, до ФОП ОСОБА_2 про стягнення штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою начальника ТУ ГДІ у Вінницькій області № 088096 від 21.09.2009 року до ФОП ОСОБА_2 застосовані фінансові санкції в розмірі 1700 гривень, за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_2 зазначену постанову не оскаржив, в строки встановлені законом, на добровільну сплату застосованих фінансових санкцій, борг не сплатив, що тягне за собою ненадходження коштів до бюджету Держави, прокурор вимушений звернутись до суду.

Представник прокуратури в судове засідання не зявився, причини неявки не відомі, хоча судом було вжито заходів щодо його належного повідомлення про час, дату та місце розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, з невідомих суду причин, про час, місце та дату розгляду справи він повідомлявся належним чином.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду судової справи з його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Отже, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача відповідно до положень статті 128 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, 07.02.2007 року рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради ОСОБА_2 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

21.08.2009 року державними інспекторами ТУ ГДІ у Вінницькій області, згідно завдання на перевірку від 17.08.2009 року №040161, здійснено перевірку транспортного засобу ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, з питань додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої складено акт №136387 від 21.08.2009 року (а.с. 9).

Проведеною перевіркою встановлено, що під час експлуатації легкового автомобіля облаштованого як таксі, про що свідчив встановлений на даху автомобіля розпізнавальний ліхтар, у ОСОБА_2 були відсутні документи, передбачені статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме ліцензійна картка.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Такими документами для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі є: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються санкції у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою начальника ТУ ГДІ у Вінницькій області № 088096 від 21.09.2009 року, за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт до ФОП ОСОБА_2 застосовано фінансові санкції в сумі 1700 грн.

Постанова про накладення фінансових санкцій направлена відповідачу, що підтверджується копією реєстру згрупованих внутрішніх відправлень від 24.09.2009 року.

Пунктом 28 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 передбачено, що фінансова санкція повинна бути перерахована суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій, про що повідомляється орган державного контролю, посадовою особою якого винесено відповідну постанову.

Постанова про накладення фінансових санкцій відповідачем не оскаржена в передбаченому законодавством порядку, хоча і жодних доказів її виконання в добровільному порядку матеріали справи не містять.

Чинним законодавством України не передбачено механізму примусового стягнення фінансових санкцій у випадку несплати їх перевізником у добровільному порядку. Так, зокрема, Закон України "Про автомобільний транспорт" не передбачає примусового виконання даних постанов органами держаної виконавчої служби.

Несплата фінансових санкцій в добровільному порядку тягне за собою ненадходження коштів до державного бюджету, що суттєво порушує інтереси держави.

Згідно положень частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

З приписів статей 71, 86 КАС України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню відповідно до чинного законодавства та в межах заявлених вимог.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в дохід Державного бюджету України фінансові санкції, застосовані відповідно до постанови Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області № 088096 від 21.09.2009 року в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 8.11.2010 року.

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

копія вірна:

суддя:

секретар: