Справа № 396/2333/15-а
Суддя: Кухарська Н. А.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/2333/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Кухарської Н.А.,

за участю секретаря - Стеценко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу ДПС ВДАІ з обслуговування міста Кіровограда та Кіровоградського району при УМВС України в Кіровоградській області старшого сержанта міліції Люльченка Ігора Олеговича про визнання дій неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови серії ПС2 № 190267 від 26 вересня 2015 року в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання дій інспектора незаконними, визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 190267 від 26 вересня 2015 року, винесеної інспектором взводу ДПС ВДАІ з обслуговування міста Кіровограда та Кіроовградського району УМВС України в Кіровоградській області старшого сержата міліції Люльченком І.О., посилаючись на те, що 26.09.2015 року інспектором взводу ДПС ВДАІ з обслуговування міста Кіровограда та Кіровоградського району, старшим сержантом міліції Люльченко І.О. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 201598 від 26.09.2015 року та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 190267 від 26.09.2016 року, та позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки вона складена з порушенням норм права, а саме: інспектором взводу ДПС при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача були ознаки проступку, за яким законом встановлено адміністративну відповідальність, позивач на місці не визнав факту правопорушення, однак свідки не були запрошені, крім того в постанові про адміністративне правопорушення не вірно вказаний час при складані протоколу відносно ОСОБА_1, протокол та постанова складені на особу Цыбулев хоча по паспортним даним він є ОСОБА_1, що є грубим порушенням, у зв'язку з чим просив визнати дії інспектора щодо складення постанови незаконними, визнати постанову протиправною та скасувати її.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з викадених в ньому підстав.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин. Про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, заперечення або пояснення щодо позову до суду не надходили.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини не прибуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, які виникли, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Інспектором взводу ДПС ВДАІ з обслуговування міста Кіровограда та Кіровоградського району, старшим сержантом міліції Люльченком І.О. 26.09.2015 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 190267 від 26.09.2015 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді 455 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - позивача по справі (а.с. 7).

Як вбачається з постанови, 26 вересня 2015 року приблизно о 19 год 00 хв. ОСОБА_1 рухався на автомобілі марки Opel Corsa, д.н. НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2) по вул. Жовтневої Революції м. Кіровограда в напрямку Критого Ринку м. Кіровограда та був зупнинений працівниками Державної автомобільної інспекції міста Кіровограда біля скверу, який розташований навпроти парку ім. 50 років Жовтня (Дендропарк) м. Кіровограда та порушив правила дорожнього руху п. 8.7.3 «Г».

Судом встановлено, що при складані протоколу про адміністартвине правопорушення позивач не згоден був зі змістом обставин викладених в протоколі, про що зазначив в протоколі про адміністравне правопорушення Серії АП2 № 201598, але свідки правопорушення не запрошувалися, інших доказів, які підтверджують наявність вини в діях позивача та правомірність накладення адміністративного стягнення відповідачем не надано (а.с. 6).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП, зокрема, в постанові потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд встановив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням ч. 2 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: інспектором взводу ДПС при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача були ознаки проступку, за яким законом встановлено адміністративну відповідальність, крім того не запрошені свідки, оскільки позивач не визнав факт адміністративного правопорушення.

Вимогами ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок траспортних засобів загального користування, проїзд на забороненний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз»їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, щодозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи те, що позивачем заперечувалось порушення ним ч. 2 ст. 122 КУпАП, зазначені у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд вважає, що вказана постанова, за відсутності інших доказів, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Зокрема, інспектором взводу ДПС, як суб'єктом владних повноважень, не надано до суду доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення та спростовували його заперечення, зокрема, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, не зазначено очевидців вказаного порушення, не надано письмові пояснення свідків правопорушення тощо.

Відповідач в судове засідання не з'явився і про своє визнання позову не повідомив, що суд розцінює як невизнання відповідачем заявленого позову і його обов'язок довести правомірність своїх дій та оскаржуваної постанови.

Разом з тим, ніяких доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідач суду не надав, в зв"язку з чим суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення.

З огляду на викладене, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення, а тому позовна вимога в частині визнання постанови протиправною та її скасування є законною та обгрунтованою, в зв"язку з чим підлягає задоволенню.

В частині позовної вимоги про визнання дій відповідача при винесенні постанови незаконними, суд вважає, що в її задоволенні необхідно відмовити, оскільки, відповідно до ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги, перелічені в ч. 3 вказаної статті, або інші вимоги на захист прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, до яких визнання дій посадової особи не відносяться та не тягнуть відповідних наслідків для захисту прав, свобод чи інтересів особі.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 41, 71, 94, 159-163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу ДПС ВДАІ з обслуговування міста Кіровограда та Кіровоградського району при УМВС України в Кіровоградській області старшого сержанта міліції Люльченка Ігора Олеговича про визнання дій неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови серії ПС2 № 190267 від 26 вересня 2015 року в справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 № 190267 від 26 вересня 2015 року про адміністративне правопорушення, винесену Інспектором взводу ДПС з обслуговування міста Кіровограда та Кіровоградського району при УМВС України в Кіровоградській області старшим сержантом міліції Люльченком Ігорем Олеговичем про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: Н. А. Кухарська