Справа № 322/929/16
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

28 вересня 2016 рокуСправа № 322/929/16

15 год. 35 хв.

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

прокурора Онипка О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника служби у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_3,

представника комунального вищого навчального закладу «Запорізький педагогічний коледж» Запорізької обласної ради ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1

до: комунального закладу «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Паросток» Запорізької обласної ради

треті особи: (які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача) комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький педагогічний коледж» Запорізької обласної ради;

служба у справах дітей Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області,

про: визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

09.09.2016 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений адміністративний позов, в якому позивач просить:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо невиплати випускниці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразової грошової допомоги, згідно із вимогами ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»;

- зобовязати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразову грошову допомогу, відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» у сумі 7 016,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною-сиротою.

ОСОБА_1 є випускницею КЗ «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Паросток» Запорізької обласної ради у звязку із закінченням строку навчання.

ОСОБА_1 як випускниці КЗ НСЗШІ «Паросток» ЗОР та дитині, яка позбавлена батьківського піклування у віці до 18 років, при випуску з навчального закладу повинна бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 7 716,00 грн.

Проте, ОСОБА_1 як випускниця з числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування одноразову грошову допомогу отримала в розмірі лише 700,00 грн., що є грубим порушенням її прав.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст. 121 Конституції України, ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 8, 39-9 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», позивач просив задовольнити його вимоги.

У судовому засіданні прокурор, позивач та представники третіх осіб підтримали позов із вищенаведених підстав і просили задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач не надав суду письмових заперечень проти позову.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що відповідач не оспорює права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», проте розмір такої допомоги, на думку відповідача, має обчислюватися, виходячи з положень підпункту 1 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.1994 № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування», тобто в сумі не менше 2,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, представник відповідача зазначив, що при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу відповідач керувався розясненнями, наведеними у листі Міністерства освіти і науки України. До того ж, представник відповідача зазначив про відсутність у відповідача кошторисних призначень в обсязі, достатньому для виплати позивачу грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів.

Виходячи з наведеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні 28.09.2016 судом було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини адміністративної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши інші наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

Батьки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть ОСОБА_5 (25.07.2007) серії І-КГ № 054247 від 31.07.2007 та ОСОБА_6 (01.11.2000) серії І-КГ № 097617 від 02.11.2000.

Згідно з наказом директора комунального закладу «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Паросток» Запорізької обласної ради № 12 від 01.09.2015 «Про відрахування випускників» випускницю ОСОБА_1 було відраховано з 01.09.2015 на підставі довідки Запорізького педагогічного коледжу про зарахування її до складу студентів.

Відповідно до наказу комунального закладу «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Паросток» Запорізької обласної ради від 01.09.2015 № 119 «Про виплату грошової допомоги випускникам 2015 року» ОСОБА_1 було виплачено грошову допомогу в розмірі 700,00 грн. Отримання позивачем одноразової грошової допомоги в зазначеному розмірі підтверджується видатковим касовим ордером № 4 від 21.09.2015.

Згідно з листом комунального вищого навчального закладу «Запорізький педагогічний коледж» Запорізької обласної ради від 28.07.2016 № 232 ОСОБА_1 є студенткою другого курсу спеціальності 5.01010201 «Початкова освіта», термін її навчання в коледжі з 01.09.2015 по 30.09.2019 (наказ «Про зарахування на навчання» від 11.08.2015 № 256).

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 № 2342-IV (далі Закон № 2342-IV) встановлено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (частина 2 статті 9 цього Закону).

Частиною сьомою статті 8 Закону № 2342-IV визначено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Абзацом 16 статті 1 Закону № 2342-IV передбачено, що випускники закладів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи, які перебували на повному державному забезпеченні у закладі для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, і закінчили своє перебування у зазначеному закладі у звязку із закінченням навчання.

При цьому, частина 7 статті 8 Закону № 2342-IV встановлює обовязок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався та інші. Отже, сам факт випуску з навчального закладу є підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів, встановленої законом.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 вересня 2015 року становив 1455,00 грн. Отже, виходячи з аналізу вищенаведених норм, позивач при випуску із вказаного навчального закладу повинен був отримати одноразову грошову допомогу не менше, ніж 8 730,00 грн, а не 700 грн, як йому було виплачено відповідачем.

Відповідно до підпункту 1 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.1994 № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі Постанова № 226) дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом.

Проте, відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 2342-IV закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Розмір одноразової грошової допомоги, який підлягає виплаті при випуску з навчального закладу, на забезпеченні якого перебували, зокрема, діти, позбавлені батьківського піклування, та визначений Законом, не узгоджується з розміром такої одноразової грошової допомоги за Постановою № 226.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами (ч. 4 ст. 9 КАС України), та оскільки норми Постанови № 226 прийняті до набрання чинності Законом № 2342-IV та не приведені у його відповідність, при вирішенні спірного питання підлягають застосуванню норми Закону № 2342-IV, згідно з яким одноразова грошова допомога підлягає виплаті позивачу у розмірі 6 прожиткових мінімумів.

З огляду на викладене, з метою повного захисту прав позивача, суд, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, визнає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача суму недоплаченої йому одноразової грошової допомоги в розмірі: 8 730,00 700,00 = 8030,00 грн.

Позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача суд визнає необґрунтованими у звязку з тим, що наявними у справі доказами підтверджується вчинення відповідачем дій, спрямованих на виплату позивачеві одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 2342-IV. За таких обставин, допущення відповідачем бездіяльності виключається. Отже, оцінці підлягають саме дії відповідача при виплаті позивачеві цієї допомоги.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у вищезазначеній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

До позовної заяви позивачем додано платіжне доручення № 1922 від 01.09.2016, якою підтверджується сплата прокуратурою Запорізької області судового збору в розмірі 1378,00 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь прокуратури Запорізької області.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 94, 98, 158 163 КАС України, суд

постановив:

1. Адміністративний позов заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до комунального закладу «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Паросток» Запорізької обласної ради про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії комунального закладу «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Паросток» Запорізької обласної ради щодо нарахування та виплати випускниці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, одноразової грошової допомоги в розмірі меншому, ніж передбачений частиною сьомою статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

3. Зобовязати комунальний заклад «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Паросток» Запорізької обласної ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1, 09 грудня 1998, недоплачену їй суму одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною сьомою статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», в розмірі 8 030,00 грн. (вісім тисяч тридцять гривень 00 коп.).

4. В задоволенні решти позову відмовити.

5. Стягнути з комунального закладу «Новомиколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Паросток» Запорізької обласної ради, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь прокуратури Запорізької області судовий збір в розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання постанови у повному обсязі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.С. Гасанбеков