Справа № 813/3490/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/3490/16

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 жовтня 2016 року справа №813/3490/16

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

в с т а н о в и в :

Позивач подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору. В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що немає можливості сплатити судовий збір у зв’язку з відсутністю коштів, відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

З приводу вказаного клопотання суддя зазначає наступне.

В п. 44 рішення Європейського суду з прав людини від 12.07.2001 у справі «Prince Hans-Adam II of Liechtenstein проти Німеччини» зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 01.09.2015, прийнятий в тому числі з метою дисциплінування суб'єктів владних повноважень у відносинах із судами та унеможливлення зловживання ними своїми процесуальними правами, зокрема, у випадках безпідставного звернення до судів та безвідповідального оскарження судових рішень з огляду на саму лише безкоштовність звернення до суду. Пунктом 2 Прикінцевих положень вказаного Закону доручено Кабінету Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Згідно з постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 05.02.2016 «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України» від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.

Отже, бюджетні установи мають передбачати у кошторисі, а також виділяти кошти на сплату судового збору.

Суддя зазначає, що позивач не включений до числа осіб, звільнених від оплати судового збору при подачі позовів, зокрема, до адміністративного суду, що прямо передбачено Законом України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позову), а тому є платником судового збору на загальних підставах.

Крім цього, позивач не надав суду жодних доказів, які свідчать про його незадовільне матеріальне становище, неможливості перерозподілу бюджетних асигнувань в межах затвердженого кошторису на сплату судового збору, відсутності економії фонду оплати праці та спрямування їх на сплату судового збору, тощо.

Суддя зазначає, що необхідною умовою для реалізації права на звернення до адміністративного суду є звернення з адміністративним позовом в порядку, встановленому ст. 106 КАС України.

Згідно з ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Як вбачається із матеріалів справи позивач не додав до позовної заяви документа про сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об’єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016» від 25.12.2015 №928-VIII розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2016 встановлено у розмірі 1378,00грн.

Згідно з п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання суб’єктом владних повноважень, юридичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру на суму 3318,66грн. З огляду на наведене, за звернення до суду з позовом необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1378,00грн.

Суддя зазначає, що подання позовної заяви без додержання вимог, передбачених ст.106 КАС України є підставою для залишення її без руху.

Для усунення вказаних недоліків, приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 106 КАС України, позивачу необхідно надати певний строк.

Керуючись ст.ст. 106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позивачу в строк до 28 жовтня 2016 року включно усунути зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки, шляхом подання позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз’яснити позивачу, що в разі неусунення недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя А.Г. Гулик