Справа № 2-а-4767/10/0270
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2010-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2010 р. Справа № 2-а-4767/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Воробйової І.А.,

при секретарі судового засідання: Чернишук О.М.

за участю представників:

позивача : ОСОБА_1

відповідача -1 : ОСОБА_2

відповідача- 2: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділляагротранс"

до: Вінницька митниця, Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення , стягнення коштів

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Поділляагротранс (далі Позивач) звернулося з позовом до Вінницької митниці (далі Відповідач-1) та Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області (далі Відповідач-2) про визнання протиправними та скасування рішення про визначення митної вартості товарів № 401000006/2010/000312/1 від 18.10.2010 року та стягнення з державного бюджету зайво сплаченої суми коштів за митне оформлення товару у розмірі 27834,62 грн.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що Вінницькою митницею при прийнятті оскаржуваного рішення не обґрунтовано чому митна вартість не визначена за ціною договору, при цьому, відсутні будь -які посилання на положення Митного кодексу України і не зазначено, за яким методом проводилось визначення митної вартості. А тому, на думку позивача, рішення підлягає скасуванню та, відповідно, поверненню на користь останнього зайве сплачених коштів.

В ході розгляду даної справи позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, мотивовану тим, що внаслідок неправильно прийнятого рішення по ВМД № 401000009/2010/006597 зайве сплачено ввізне мито в загальній сумі 12939,85 грн. та податку на додану вартість в сумі 12939,85 грн., які і просить стягнути.

Дану заяву прийнято судом до розгляду, відповідно до положень статей 49,51,137 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, водночас, зазначив, що при прийнятті оскаржуваного рішення митний орган взяв до уваги митну вартість зовсім іншого товару, ніж фактично перевозив позивач, що значно вплинуло на визначену митним органом ціну.

Відповідач 1 позов не визнав, пояснюючи тим, що при здійсненні контролю митної вартості товарів - неорганічні кисневмісні сполуки неметалів-діоксид кремнію (SiO2), силікагель, адсорбент, у вигляді дисперсного білого порошку, не розчинного у воді: гель силікатний марки «Trisyl 300»(SiO2), із використанням бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ, було зясовано, що заявлена позивачем митна вартість нижча, ніж ціни на аналогічний товар, що був ввезений на митну територію України, тому позивачу було запропоновано надати для підтвердження митної вартості додаткові документи. У звязку з тим, що заявлена декларантом митна вартість не відповідала наявній ціновій інформації та не було надано додаткових документів, митним органом, відповідно до пункту 14 постанови КМУ від 20.12.2006 року № 1766, прийнято рішення, яким і визначено митну вартість товару з урахуванням цінової інформації ПІК ЄАІС ДМСУ.

Відповідач 2Головне управління державного казначейства України у Вінницькій області у письмових запереченнях та в судовому заісданні зазначив, що не наділений повноваженнями щодо визначення митної вартості товарів під час митного оформлення та контролю при перетині товарів через митний кордон України, а також справлянні митних платежів під час митного оформлення. Вказує, що органи Державного казначейства у випадку надходження до останнього відповідного рішення суду щодо повернення надміру сплачених коштів Державного бюджету, яке набрало законної сили, здійснюють повернення таких сум в загальному порядку відповідно до приписів постанови КМУ № 609. В звязку з чим у задоволені позову просить відмовити.

6 грудня 2009 року на адресу суду надійшла заява №05-597 вих ( а.с. 52) про вступ у розгляд справи на стороні відповідача прокурора Вінницької області з метою захисту інтересів держави у звязку із загрозою порушень її економічних інтересів, оскільки стороною у справі є Вінницька митниця, тобто органи державної влади, а тому вирішення вищевказаного спору порушує інтереси держави.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

2.06.2009 року між Позивачем та Axel Finke(Німеччина) укладено Контракт № 02/06/09-01 (а.с. 13-16), на виконання умов якого позивач придбав товар -неорганічні кисневі сполуки неметалів діоксид кремнію (SiO2), силікагель, адсорбент, у вигляді тонкодисперсного білого порошку, не розчинного у воді: Гель силікатний марки 300»(SiO2), вміст вологи 58,7+-0,5%, не є гідратованим силікагелем, упакований в мішки-630 мішків по 25 кг на 35 палетах. Всього 15750 кг. Використовується в олійно-жировому виробництві. Країна виробництва DE. Виробник: GRACE GmbH & Co.KG. Торгівельна марка GRACE GmbH & Co.KG.

З метою митного оформлення даного товару позивачем була подана вантажно митна декларація (далі - ВМД) № 401000009/2010/006597 та товаросупровідні документи. В поданій декларації фактурна вартість товару була визначена із застосуванням резервного методу та визначена на підставі: консультації з митним органом, цінової інформації ПІК ЄАІС ДМСУ, ВМД № 10000016/2010/600484 від 30.09.2010 р. виходячи з розрахунку 2,4 USD за кг.

При здійснені контролю митної вартості товарів із використанням інформації бази даних Єдиної автоматизованої інформації системи ДМСУ, відповідач -1 зясував, що митна вартість визначена позивачем, нижча ніж ціни на аналогічний товар, що був ввезений на митну територію України. Тому, представнику ТОВ Поділляагротранс було запропоновано надати для підтвердження митної вартості додаткові документи, про що зазначено в графі Для відміток митного органу декларації митної вартості №401000009/2010/006597.

З переліком витребуваних документів 15.10.2010 р. під розпис ознайомлено декларанта. Проте, останній зазначив: «Вказані документи надати не можу. Інші документи за власним бажанням надавати не буду».

В звязку з цим, 18.10.2010 р. митним органом прийнято рішення № 401000006/2010/000312/1, яким визначено митну вартість товарів виходячи з цінової інформації ПІК ЄАІС ДМСУ, ВМД № 206040000/2010/3999 від 4.10.10 р., відповідно до якої вказана вартість товару, виходячи з розрахунку по ціні 3,17 USD за кг.

На підставі даного рішення, товариством проведено проплату та товар випущено у вільний обіг.

В подальшому, враховуючи митну вартість визначену оскаржуваним рішенням позивачем вдруге завезено такий же товар, та зайво сплачено ввізне мито та ПДВ у розмірі 7587,04 грн. та 31865,60 грн. відповідно, які також просить стягнути на свою користь.

Не погоджуючись з рішенням митного органу щодо визначення митної вартості товару, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Порядок здійснення митних процедур та оформлення, переміщення через митний кордон України товарів, митне регулювання та справляння податків, зборів регулюється Митним кодексом України.

Згідно частини 1 статті 72 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також всіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню.

Відповідно до частини 1 статті 43 Митного кодексу України товари і транспортні засоби перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно з заявленим митним режимом. Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України після здійснення у повному обсязі митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України.

Частиною 2 статті 78 Митного кодексу України встановлено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі цього Кодексу відповідно до заявленого митного режиму.

Відповідно до статті 40 Митного Кодексу України - митний контроль передбачає проведення митними органами мінімум митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг таких процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до митного кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародного договору України, укладених в установленому законом порядку.

За відсутності таких підтверджень або у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відомостей стосовно заявленої вартості митні органи визначають митну вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари та відповідно до вимог цього Кодексу.

Загальні положення визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну та методи її визначення передбачені статтями 266- 273 Митного кодексу України, умови та форми декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України встановлені Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 (далі Порядок № 1766).

У відповідності з абзацом першим пункту 2 названого Порядку, визначення митної вартості товарів - це сукупність дій, які вчиняються декларантом та/або митним органом з метою визначення вартості товарів відповідно до положень Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 1 статті 81 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з вимогами статті 262 Митного кодексу України, митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Відповідно до статті 260 Митного кодексу України та пункту 3 Порядку № 1766 митна вартість товарів та метод її визначення декларуються під час митного оформлення таких товарів шляхом подання декларації митної вартості.

У відповідності із нормами статті 259 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

В силу положень статті 265 Митного кодексу України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу.

Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості. Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Розяснення до вказаної статті Державною митною службою України викладено в наказі № 455 від 1.06.2007 р. «Про внесення зміни до Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України».

Так, в пункті 3 Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості, затверджених Наказ Державної митної служби України 31.01.2007 за № 74 (далі Методичні рекомендації) зазначено про наступне.

Під час здійснення митного контролю й митного оформлення окремих видів товарів, які визначені Держмитслужбою для поглибленого контролю за правильністю визначення їх митної вартості із застосуванням положень статті 265 Митного кодексу України, посадова особа митного органу, що здійснює такий контроль, використовує інформацію бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України, а також електронного та/або паперового бюлетеня "Огляд цін українського та світового товарних ринків", біржову інформацію про ціни на товари та/або сировину, інші інформаційні джерела, де наведено цінові характеристики таких товарів та/або сировини.

При митному оформленні окремих видів товарів посадова особа митного органу, яка здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, обчислює прямі витрати на виробництво товару, зокрема сировину й матеріали та/або комплектуючі, що входять до складу цього товару, відповідно до інформації, надісланої Держмитслужбою.

Якщо заявлена декларантом митна вартість товару в результаті розрахунків нижча, ніж величина витрат, обчислена посадовою особою митного органу згідно з пунктом 3.2 цих Рекомендацій, то посадова особа митного органу повідомляє про це декларанта та запитує додаткові документи в підтвердження заявленої декларантом митної вартості, що визначені в п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.06 № 1766 , зокрема:

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару;

калькуляцію фірми-виробника товару;

висновки про якісні й вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження (зокрема Держзовнішінформу Міністерства економіки України), на підставі конкретного контракту, умов поставки, інших умов, що стосуються даної зовнішньоекономічної операції;

інформацію зовнішньоторговельних і біржових організацій про вартість сировини, з якої виготовлено товар.

Якщо декларантом не надано в установлений законодавством термін вищезазначені додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, то митний орган відповідно до статті 265 Митного кодексу України має право зобов'язати його визначити митну вартість іншим методом, ніж він використав для її визначення. За бажанням декларанта проводиться процедура консультацій між декларантом і митним органом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 Митного кодексу України. У ході таких консультацій митний орган і декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статті 268 і 269 Кодексу митна вартість товару визначається митним органом на підставі наявних у нього відомостей згідно із законодавством, зокрема, з використанням інформації біржових організацій про ціни на сировину й матеріали, які є складовими оцінюваного товару, та інформації про розрахунки співвідношення вартості сировини (матеріалів, комплектуючих) та готової продукції, надіслані Держмитслужбою.

Пунктом 2 Порядку здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 339 від 09.04.2008 року також передбачено, що контроль за правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом шляхом проведення:

1) перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. N 1766; усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на вартість товарів; митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості;

2) порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з: рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів;

3) застосування інших передбачених Митним кодексом України та законами з питань митної справи форм контролю.

Пунктом 7 Порядку № 1766 встановлено, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього;

- рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу;

- банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом);

- пакувальні листи;

- копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

В пункті 10 зазначено, що відомості, на підставі яких декларантом визначено та заявлено (задекларовано) митну вартість товарів, повинні базуватися на об'єктивних даних, що підлягають обчисленню та перевірці відповідно до вимог Митного кодексу України. Декларант має право на доведення у передбачений законодавством строк митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1766 для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис. Посадова особа митного органу не має права вимагати від декларанта документи, не зазначені у графі "Для відміток митного органу".

Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Як було встановлено судом та не заперечується відповідачем -1 та позивачем, останнім на вимогу митниці не надано жодного документу на підтвердження визначеної ним митної вартості.

В звязку з чим, митний орган, відповідно до пункту 14 Порядку митну вартість товару визначив самостійно на підставі наявних відомостей, про що і винесено рішення, що є предметом оскарження у даній справі.

Разом з тим, при прийнятті рішення, митний орган, як субєкт владних повноважень зобовязаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та не зловживати наданим йому правом щодо самостійного визначення митної вартості товару.

Суд при вирішені даної справи керується нормами частини 3 статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку суду, оскаржуване рішення прийнято без врахування перелічених у статті 2 цього Кодексу критеріїв.

Так, наявні у справі матеріали свідчать про те, що позивач під час здійснення митного оформлення імпортованого ним товару керувався методом № 6 (резервний метод). При цьому, як зазначено вище, джерелом інформації, що використовувалась для обґрунтування правильності визначення митної вартості були: консультація з митним органом згідно ст. 266 МКУ цінова інформація ПІК ЄАІС ДМСУ. ВМД № 100000016/2010/600484 від 30.09.2010 р.

Відповідно до положень статті 273 МК України, резервний метод застосовується у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267-272 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визначеній за методами 1-6 митній вартості, однак при визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні цих методів.

Оцінюючи обґрунтованість застосування митним органом відомостей з бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ, суд враховує, наступне.

Як зазначено в письмових запереченнях, митний орган виходив із ціни на аналогічний товар, що був ввезений на митну територію України.

Проте, з таким твердженням не можна погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 269 МК України у разі якщо для цілей застосування методу з подібними (аналогічними) товарами виявляється більше, ніж одна вартість операції такими товарами, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

У разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 267 та 268 цього Кодексу, за митну вартість береться вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних умовах. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більше, ніж одна вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відповідно до положень статті 271 МК України у разі якщо ні оцінювані, ні ідентичні чи подібні (аналогічні) товари не продаються в Україні одночасно або в час, максимально наближений до дати ввезення оцінюваних товарів в Україну, митна вартість таких товарів визначається на основі ціни одиниці товару, за якою відповідно оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) з оцінюваними товари продаються в Україні в кількості, достатній для встановлення ціни за одиницю такого товару, в тому ж стані, в якому вони були ввезені, на найбільш ранню дату після ввезення товарів, які оцінюються, але до закінчення 90 днів після їх ввезення.

Проте, вимоги зазначених статей митним органом не дотримано.

Так, позивачем придбано та здійснено перевезення наступного товару - неорганічні кисневі сполуки неметалів діоксид кремнію (SiO2), силікагель, адсорбент, у вигляді тонкодисперсного білого порошку, не розчинного у воді: Гель силікатний марки 300»(SiO2), вміст вологи 58,7+-0,5%, не є гідратованим силікагелем, упакований в мішки-630 мішків по 25 кг на 35 палетах. Всього 15750 кг. Використовується в олійно-жировому виробництві. Країна виробництва DE. Виробник: GRACE GmbH & Co.KG. Торгівельна марка GRACE GmbH & Co.KG. 2-35 місць (на 35 деревяних палетах 630 паперових мішків).

Разом з тим, приймаючи оскаржуване рішення, митний орган визначав митну вартість, виходячи з цінової інформації ПІК ЄАІС ДМСУ, ВМД № 206040000/2010/3999 від 4.10.2010 р. , якою задекларовано: стабілізатор для пивної промисловості: VULCOSTABIL 10V (діоксид кремнію)- 150 мішк. Фірма виробник невідомий. Країна виробництва Німеччина. місць 5 палет 3 мішками, в якій митна вартість товару визначена виходячи з розрахунку 3,17 USD за кг.

Як вбачається з наданого витягу цінової інформації за період з серпня по жовтень 2010р. через митний кордон було перевезено за ВМД:

- № 0/2010/3626 від 14.09.2010 р. - стабілізатор для пивної промисловості: VULCOSTABIL 10V (діоксид кремнію)- 150 мішк. Фірма виробник невідомий. Країна виробництва Німеччина. місць 5 палет 3 мішками, в якій митна вартість товару визначена виходячи з розрахунку 2,94 USD за кг;

- № 206040000/2010/3296 від 26.08.2010 р. - стабілізатор для пивної промисловості: VULCOSTABIL 10V (діоксид кремнію)- 30 мішк. Фірма виробник невідомий. Країна виробництва Німеччина. місць 1 палет 3 мішками, в якій митна вартість товару визначена виходячи з розрахунку 2,91 USD за кг;

- № 100000016/2010/600060 від 23.09.2010 р. - ДІОКСИД КРЕМНІЮ (матеріал для стабілізації та гармонізації пива у вигляді порошку) використовується в харчовій промисловості: "BECOSORB 2500" арт.62525200 (180 мішків по 20кг) -3600 кг "BECOSORB 6000" арт. 62525200 (12 мішків по 25 кг) -300 кг. Виробник: Е.Begerow, Німеччина. Країна виробництва DE. Торговельна марка Begerow. Місць 6. Паперові мішки на 60 деревяних палетах -2,87 USD за кг;

- № 100000016/2010/5980005 від 11.08.2010 - ДІОКСИД КРЕМНІЮ (матеріал для стабілізації та гармонізації пива у вигляді порошку) використовується в харчовій промисловості: "BECOSORB 2500" арт.62525200 (360 мішків по 20кг) - 7200 кг Виробник: Е.Begerow, Німеччина. Країна виробництва DE. Торговельна марка Begerow. Місць 10. Паперові мішки на 10 деревяних палетах -2,92 USD за кг;

З наведеного вбачається, що приймаючи рішення, митний орган визначив митну вартість виходячи з найбільшої ціни, за одиницю товару та не врахував наявність у базі іншого аналогічного (подібного) товару що перевозився у період 90 днів.

За сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято не обґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом, без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а тому є протиправним.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Мотивація та докази, надані відповідачем у власних запереченнях, не дають суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували доводи позивача, а встановлені у справі обставини не підтверджують позиції відповідача покладеної в основу оскаржуваного рішення.

Беручи до уваги вищенаведене та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення є обґрунтованими та підлягають задоволенню, відповідно, зайве перераховані кошти підлягають поверненню.

Згідно положень статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці від 18 жовтня 2010 р. № 401000006/2010/000312/1 про визначення митної вартості товарів.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Поділляагротранс" (м. Вінниця, вул. Сергеєва-Ценського, 14) 12939 (дванадцять тисяч девятсот тридцять дев"ять грн.) 85 коп. ввізного мита та 54347 (пятдесят чотири тисячі триста сорок сім грн.) 41 коп. податку на додану вартість.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Поділляагротранс"(м. Вінниця, вул. Сергеєва-Ценського, 14) 676 (шістсот сімдесят шість грн.) 27 коп.. судового збору

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 29.12.10

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна

24.12.2010