Справа № 524/6523/15-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року м. Київ К/800/50464/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Голяшкіна О.В.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.09.2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними, зобов'язати виконувати положення Конституції України та поновити ОСОБА_3 надання щомісячних пільг у розмірі п'ятдесяти відсотків оплати за житлово-комунальні послуги.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.09.2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 звільнений з органів кримінально-виконавчої системи Російської Федерації у 2001році за станом здоров'я при наявності 20 років вислуги та переїхав на постійне проживання до України. Державний департамент України з питань виконання покарань 01.05.2000 року призначив позивачу пенсію за вислугу років.

ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука відповідно до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003 року № 117, як «працівник кримінально-виконавчої системи на пенсії», на підставі довідки Державного департаменту України з питань виконання покарань, якою було визначено право позивача та членів його сім'ї, відповідно до статті 22 Закону України «Про міліцію» на 50-процентну по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Управління праці та соціального захисту населення виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області, листом від 22.06.2015 року № 532 повідомило позивача що, пільгою в розмірі 50 процентів по оплаті комунальних послуг позивач та члени його сім'ї користувалися із 09.04.2009 року по 01.07.2015 року.

У зв'язку з неподанням ним документів, необхідних для надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, та декларації про доходи, відповідачем призупинено надання пільг ОСОБА_3 у розмірі п'ятдесяти відсотків оплати за житлово-комунальні послуги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, ОСОБА_3 звернувся до суду, вважає, що рішення відповідача є протиправним, незаконним, оскільки звуження змісту та обсягу його прав шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статті 22 Конституції України не допускається. Вказав, що Закони та інші нормативно правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, а відтак не мають зворотної дії в часі.

Відповідно до частини 4 статті 22 Закону України «Про міліцію» працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством.

Згідно з частиною 6 статті 22 цього Закону за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом.

Як встановлено, позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ, Державним департаментом України з питань виконання покарань йому призначено пенсію за вислугою років.

Отже, правильним є висновок судів попередніх інстанцій відносно того, що позивач та члени його сім'ї мають право на отримання пільг, передбачених статті 22 Закону України «Про міліцію».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року внесені зміни в Закон України «Про міліцію» і частина сьома статті 22 викладена у новій редакції, згідно якої пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Стаття 117 Конституції України передбачає, що Кабінет Міністрі України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими для виконання.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 389 «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї» ( надалі - постанова № 389) вказано, що згідно п.1 Цей Порядок визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що пільги на житлово-комунальні послуги надаються за рахунок субвенції із державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, розмір якої становить 1710 грн.

Пункт 8 Порядку зобов'язує пільговиків подати до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім'ї пільговика та довідки про доходи свої та членів сім'ї за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період.

У разі неподання документів, передбачених абзацом першим цього пункту, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє пільговика про необхідність подання відповідних документів для визначення права на отримання пільг.

Як встановлено, ОСОБА_3 не надав відповідачу довідки про доходи членів сім'ї, не заповнив декларацію про дохід, чим позбавив відповідача можливості діяти в межах його повноважень щодо збереження пільги.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог діючого законодавства.

Доводам позивача про принцип незворотності дії в часі законів та недопущення звуження змісту та обсягу існуючих праві свобод при прийнятті нових законів надав належну правову оцінку, з якою погоджується і колегія суддів.

Так, Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року, яким внесено зміни до Закону України «Про міліцію» стосовно пільг, є діючим, Конституційним судом України не визнаний неконституційним.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03.10.1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, застосовувати у спірних правовідносинах належить Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року.

За таких обставин, у справі, що розглядається, суд першої інстанції, висновки якого підтримав суд апеляційної інстанції, правильно застосував норми матеріального права, вказавши, що при вирішенні спірних правовідносин слід керуватися нормами закону, який прийнято останнім у часі.

Касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.09.2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: