Справа № 2а-2612/12/2214
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року м. Київ К/800/25697/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Загороднього А.Ф.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Славутської міської ради Хмельницької області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Славутської міської ради Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Славутської міської ради Хмельницької області (далі - УПСЗН Славутської міської ради Хмельницької області) про стягнення недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік. Позивач вказував, що відповідно до статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ) він, як особа, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Посилаючись на те, що у 2011 році відповідач в порушення вимог цього Закону у 2011 році не виплатив зазначену допомогу, просив суд визнати неправомірною відмову та зобов'язати УПСЗН Славутської міської ради Хмельницької області виплатити щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 3012 грн.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано протиправними дії УПСЗН Славутської міської ради Хмельницької області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік в розмірі 3 мінімальних заробітних плат відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Зобов'язано відповідача провести позивачу перерахунок та виплатити не донараховану суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік у розмірі трьох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

У касаційній скарзі УПСЗН Славутської міської ради Хмельницької області просить постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року скасувати та залишити в силі постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 грудня 2015 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України, для зміни чи скасування судового рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, передбаченому частиною 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ.

У листопаді 2011 році позивач звернувся до УПСЗН Славутської міської ради Хмельницької області із заявою про виплату такої допомоги.

Листом від 16 листопада 2011 року № 02-4275 відповідач повідомив позивачу про те, що виплата зазначеної допомоги, передбаченої Законом № 796-ХІІ здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, однак у 2011 році її виплата учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не проводилась у зв'язку з відсутністю фінансування. При надходженні коштів допомога буде виплачена згідно з вимогами чинного законодавства.

Згідно довідки УПСЗН Славутської міської ради Хмельницької області від 26 січня 2012 року № 24/02-227 щорічна допомога на оздоровлення позивачу за 2011 рік виплачена у січні 2012 року у розмірі 75 грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова КМ України № 562).

Не погоджуючись із розміром, виплаченої відповідачем щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік позивач звернувся до суду з даним позовом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем виплата належної позивачу щорічної допомоги на оздоровлення безпідставно здійснена в розмірах менших, ніж встановлено положеннями Закону № 796-ХІІ, оскільки жодних обмежень розміру спірної допомоги у 2011 році на законодавчому рівні встановлено не було, а тому при визначенні її розміру слід керуватись чинними положеннями Закону № 796-ХІІ, а не Постановою КМ України № 562.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Постановою КМ України № 562 щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено в розмірі меншому, ніж передбачено Законом № 796-ХІІ.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачу, застосуванню підлягає стаття 48 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМ України № 562, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Згідно із статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнені пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39,50,51,52,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Дію статті 48 Закону № 796-ХІІ зупинено не було.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення прав позивача та обґрунтовано зобов'язав УПСЗН Славутської міської ради Хмельницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік у розмірі, передбаченому статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

В касаційній скарзі відповідач також вказує на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, а тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Однак, вказані посилання УПСЗН Славутської міської ради Хмельницької області є безпідставними, з огляду на наступне.

Частинами першою та другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 вказаного Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до УПСЗН Славутської міської ради Хмельницької області про стягнення недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік.

Щорічна допомога на оздоровлення за 2011 рік з розміром якої позивач не погодився, виплачена відповідачем у січні 2012 року. Позов до адміністративного суду ОСОБА_2 подано у липні 2012 року, що підтверджено штампом вхідної кореспонденції суду. Таким чином, позивачем не пропущено встановлений частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення до суду з позовом.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року необхідно залишити без змін, оскільки вона є законною і обґрунтованою та постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Славутської міської ради Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Славутської міської ради Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Заїка М.М.

судді: Загородній А.Ф.

Черпак Ю.К.