Справа № 805/1841/16-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 р. Справа №805/1841/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13 година 10 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В. та представників сторін:

позивача ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ВАРТА до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ВАРТА звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, відповідно до уточнюючої позовної заяви просить скасувати податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області № /671/10/05-15-15-04-13 від 18 січня 2016 року, № /672/10/05-15-15-04-13 від 18 січня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення рішення містять зобов'язання щодо сплати земельного податку з юридичних осіб у вигляді штрафу в розмірі 2 863, 46 грн. та у розмірі 7 031, 33 грн., проте, податковим органом не були враховані приписи ст.6 ОСОБА_4 України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, згідно якої під час проведення антитерористичної операції звільняються суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Зазначив, що у підприємства знаходиться у користуванні на підставі договору оренди земельної ділянки від 16.11.2000 року, укладеному з Краматорською міською радою Донецької області, земельна ділянка загальною площею 0,8002, за адресою: м. Краматорськ, вул. Шкадінова, буд. 79 «в», тобто земельна ділянка знаходиться у зоні проведення антитерористичної операції.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у уточнюючій позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмові заперечення, відповідно до яких зазначив, що вважає неможливим застосування ОСОБА_4 України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО», згідно яких під час проведення АТО субєкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та скасовується на період проведення АТО оренда плата за користування державним та комунальним майном. Податковий орган вважає неможливим застосування норм ОСОБА_4 № 1669 до спірних правовідносин, оскільки відповідно ст. 10 ОСОБА_4 № 1669 протягом дії цього ОСОБА_4 єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово - промислової палати України, але позивач не звертався до відповідача з сертифікатом ТТП України. З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ВАРТА (), зареєстроване платником податку на додану вартість, місцезнаходження: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Шкадінова, буд. 79 «в».

Державною податковою інспекцією у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області було прийнято спірні податкові повідомлення рішення № /672/10/05-15-15-04-13 від 18 січня 2016 року на підставі акта перевірки № 301/05-15-15-04-25107377 відповідно до якого встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобовязання із земельного податку з юридичних осіб, визначеного п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 30, 26, 30, 28, 29, 29, 30, 29, 26, календарних днів сплати суми грошового зобовязання в розмірі 28 634, 64 грн., зобовязано сплати штраф у розмірі 10 % у сумі 2 863, 46 грн. за платежем земельний податок з юридичних осіб та № /671/10/05-15-15-04-13 від 18 січня 2016 року на підставі акта перевірки № 301/05-15-15-04-25107377 відповідно до якого встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобовязання з земельного податку з юридичних осіб, визначеного п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 62, 31, 60,62, 31, 61, 35, 62, 32, 57, 60, 59, 31, 31 календарних днів сплати суми грошового зобовязання в розмірі 351 561, 63 грн., зобовязано сплати штраф у розмірі 20 % у сумі 7 031, 33 грн. за платежем земельний податок з юридичних осіб.

Між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ВАРТА та Краматорською міською радою Донецької області було укладено договір № 3/т.к. на право тимчасового користування землею від 16.11.2000 року, за умовами якого позивачу у строкове платне користування була надана земельна ділянка за адресою: м. Краматорськ, вул. Шкадінова, буд. 79 «в», площею 0, 8002 га.

Податковий борг позивача зі сплати із земельного податку з юридичних осіб у сумі 380 196,27 грн. виник на підставі самостійно узгоджених платником податків податкових зобов'язань, задекларованих у податкових декларації за 2014 рік та за 2015 рік, відповідно до яких платником було визначено розмір орендної плати за 2014 рік з травня по грудень 2014 року з щомісячною сплатою у розмірі 3 887,40 грн., за 2015 рік з січня по липень 2015 року з щомісячно сплатою у розмірі 4 855, 36 грн.

Відповідно до п.59.1. ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку з несплатою узгодженого зобов'язання позивач прийняв спірну податкову вимогу від 09.02.2016 року за № 242-23 щодо сплати земельного податку з юридичних осіб у сумі 12 382,11грн.

Позивач надіслав податковому органу лист № 38 від 26.04.2016 року, у якому зазначив, що він здійснює свою діяльність у м. Краматорськ, у звязку з чим на нього розповсюджуються норми ст. 6 ОСОБА_4 України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою він звільняється від сплати орендної плати з 15 квітня 2014 року до дати набрання чинності Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 по дату набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Також позивач просив зарахувати в рахунок майбутніх платежів оренду плату, що була перерахована ним за користування земельною ділянкою за період з 15 квітня 2014 року.

У своєму листі № 5443/10/05-15-08-01-013-2 від 27.05.2016 року відповідач відмовив у наданні податкової пільги (звільнення від сплати за користування земельною ділянкою) посилаючись на відсутність законодавчих підстав, а саме перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року не є остаточним та відсутністю необхідних норм у Податковому кодексі України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спірним питанням в даній справі є звільнення суб'єкта господарювання від сплати за користування земельною ділянкою, що розташована на території проведення антитерористичної операції за період з січня 2016 року по лютий 2016 року за відсутності сертифікату Торгово-промислової палати України, який встановить знаходження позивача в зоні АТО, тобто підтвердить наявність форс-мажорної обставин, та, як наслідок, правомірність складення відповідачем вимоги про сплату позивачем податкового зобовязання з орендної плати з юридичних осіб за вказаний період.

Як встановлено підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов'язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 286.2. статті 286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, як визначено в пункті 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Згідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

При цьому, відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

У свою чергу, відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Суд зазначає, що для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення було прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Стаття 6 ОСОБА_4 № 1669 встановлює - під час проведення антитерористичної операції звільнити суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Стаття 7 ОСОБА_4 № 1669 встановлює - скасувати на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Отже, зі змісту вказаних норм видно, що вони повязують звільнення субєктів господарювання від сплати за користування земельними ділянками, державним та комунальним майном під час проведення АТО, виключно з настанням такої обставини, як здійснення цими субєктами діяльності на території на території проведення АТО.

Суд зазначає, що з аналізу ст.ст. 6-7 ОСОБА_4 № 1669 видно, що вказані норми є безумовними та не передбачають виконання платником податку додаткових дій для звільнення від плати за землю - подання заяв, уточнюючих декларацій, сертифікатів, тощо.

Встановлення наявності чи відсутності обставин непереборної сили (форс-мажору) не є умовою застосування вказаних норм.

Частина 3 ст. 11 ОСОБА_4 № 1669 встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому ОСОБА_4.

Відповідно до ст.1 ОСОБА_4 № 1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

ОСОБА_4 № 1669 визначають у якості підстави застосування та розповсюджують свою дію на територію, на якій проводилась антитерористична операція та не пов'язують дію норм з тим, що така операцій повинна проводитись на певній території саме зараз чи зі стабільністю ситуації.

Так, згідно з абз.2 ст. 1 ОСОБА_4 № 1669, територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" ОСОБА_4 № 1668 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275- р від 02 грудня 2015 року про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1275-р, до зазначених населених пунктів, зокрема, належить м. Краматорськ Донецької області.

Відповідно до матеріалів справи позивач перебуває на обліку та здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, що відповідачем не заперечується.

Станом на момент розгляду даної справи Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України видано не було.

Відповідачем у спірних податкових повідомлень рішень був нарахований позивачу штраф у розмірі 7 031, 3 грн. та у розмірі 2 863,46 грн. з земельного податку з юридичних осіб за період травень грудень 2014 року та за період січень серпень 2015 року - тобто за період, протягом якого проводилась антитерористична операція.

Враховуючи викладене, дія ст.ст. 6-7 ОСОБА_4 № 1669 розповсюджується на спірні правовідносини.

У той же час стаття 1 ПК України визначає, що податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Стаття 2 ПК України встановлює, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Таким чином, внаслідок недоліків законодавчої техніки, Податковий кодекс України та Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" по різному регулюють питання щодо плати за землю на території, на якій проводилась антитерористична операція, припускають неоднозначне трактування наявності чи відсутності обов'язку позивача зі сплати орендної плати за землю та суперечать один одному.

Вирішуючи питання щодо вказаної колізії правових норм суд виходить з того, що з двох нормативно - правових актів однакової юридичної сили (ПК України та Закон № 1669), прийнятих одним і тим самим органом (Верховна рада України) застосуванню підлягають норми ОСОБА_4 № 1669, як такого, що був прийнятий пізніше у часі.

Зважаючи на мету прийняття ОСОБА_4 № 1669 та на те, що норми Податкового кодексу України регулюють, зокрема, загальні питання справляння плати за землю, а норми ОСОБА_4 № 1669регулюють вказані питання з визначенням певної території, на яку розповсюджується дія норм цього закону (населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція), а також часу такого розповсюдження (між 14.04.14 р. та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України), норми ОСОБА_4 № 1669 щодо плати за землю є спеціальними відносно відповідних норм Податкового кодексу України.

Крім цього, відповідно до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України, встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, вищевикладене, позивач, у спірних періодах (травень - грудень 2014 року, січень серпень 2015 року) був звільнений від сплати орендної плати за користування земельними ділянками, у звязку з чим позовні вимоги про скасування податкових повідомлень рішень Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області № /671/10/05-15-15-04-13 від 18 січня 2016 року, № /672/10/05-15-15-04-13 від 18 січня 2016 року підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати, в сумі 1 378 грн., здійснені позивачем, підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Відповідно до п.1 ч. 1 статті 7 ОСОБА_4 України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ОСОБА_4 України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

При поданні адміністративного позову позивачем було заявлено дві немайнові вимоги за, які позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 756, 00 грн.

28 вересня 2016 року позивачем було надано заяву про уточнення позовних вимог у якій просив скасувати податкові повідомлення рішення № /671/10/05-15-15-04-13 від 18 січня 2016 року та № /672/10/05-15-15-04-13 від 18 січня 2016 року на загальну суму 9 894, 79 грн.

Таким чином, судовий збір за даною уточнюючою позовною заявою складає 1 378, 00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ч.1 та ч.2 ст. 7 ОСОБА_4 України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне повернути позивачу надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

Керуючись п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, ст. ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ВАРТА до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень рішень № /672/10/05-15-15-04-13 від 18 січня 2016 року, №/671/10/05-15-15-04-13 від 18 січня 2016 року - задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області № /672/10/05-15-15-04-13 від 18 січня 2016 року.

Скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області № /671/10/05-15-15-04-13 від 18 січня 2016 року.

Повернути ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ВАРТА () надмірно сплачену суму судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ВАРТА () судовий збір в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області ().

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 28 вересня 2016 року.

Постанову складено у повному обсязі 03 жовтня 2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.