Справа № 2а/0570/14197/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" вересня 2016 р. м. Київ К/9991/9560/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Борисенко І.В., Веденяпіна О.А.,
при секретарі: Корецьокму І.О.,

розглянувши у судовому засідання

касаційну скаргу Держаної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька

та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.01.2012

у справі № 2а/570/14197/2011 Донецького окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Вега Інком»

до Держаної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька (ДПІ)

про визнання недійсною податкової консультації,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03.11.2011 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.01.2012 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: визнано недійсною податкову консультацію від 14.06.2011 № 26808/10/31-113..

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що позивач звернувся до ДПІ з листом, в якому просив надати роз'яснення з приводу податкового обліку курсових різниць від перерахунку заборгованості по валютному кредиту, отриманому до 01.04.2011, який не використовується в господарській діяльності платника податку.

ДПІ листом від 14.06.2011 № 26808/10/31-113 надала позивачеві податкову консультацію, в якій зазначила, що процентна позика від нерезидента кваліфікується як фінансовий кредит. Суми отриманого кредиту та відсотків в іноземній валюті, будучи монетарними статтями балансу, підлягають перерахунку з використання валютного курсу на дату отримання кредиту (погашення відсотків) та на дату балансу. Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі доходів/витрат платника податку. Згідно з цією податковою консультацією додатна різниця від перерахунку операцій з отримання кредиту в іноземній валюті, який не використовується в господарській діяльності платника податку, у зв'язку зі зміною обмінного курсу іноземної валюти (балансова вартість інвалютної заборгованості на момент перерахунку менше її балансової вартості на початок звітного періоду (на дату виникнення) включається до доходу позичальника; від'ємна ж різниця від такого перерахунку (балансова вартість інвалютної заборгованості на момент перерахунку більше її балансової вартості на початок звітного періоду (на дату виникнення) до витрат не включається.

Згідно з пунктом 52.1 ст. 52 ПК (у редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків у яких виник спір) за зверненням платників податків контролюючі органи безоплатно надають консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства.

Платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору (пункт 53.3 ст.53 ПК).

Відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 ст. 153 ПК визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

У пункті 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000р. N 193 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.2000 р. за N 515/4736, дано визначення таким поняттям: курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах; монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов'язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів.

Згідно з підпунктом «а» пункту 7 цього Положення на кожну дату балансу монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на дату балансу.

Визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату здійснення розрахунків та на дату балансу (абзац перший пункту 8 цього Положення).

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що норми ПК, як і норми Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів» не містять застережень щодо відповідності витрат, пов'язаних з отриманням кредиту в іноземній валюті, цілям господарської діяльності як умови врахування у складі витрат від'ємного значення курсових різниць. Однак, з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна погодитись.

За визначенням пункту 14.1.36 пункту 14.1 ст. 14 ПК господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 138.1 ст. 138 ПК витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10 - 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Зв'язок витрат платника податку з його господарською діяльністю, їх спрямованість на отримання прибутку, покращення показників господарської діяльності є основоположною умовою, за наявності якої законодавець дозволяє врахувати такі витрати в податковому обліку на зменшення об'єкту оподаткування. У такий спосіб законодавець стимулює платника податку розвивати господарську діяльність та отримувати більший доход, забезпечуючи тим самим збільшення надходжень податку до бюджету. Якщо отриманий кредит використовується платником податку в цілях, які не пов'язані з його господарською діяльністю (стосовно використання позивачем кредиту, отриманого в іноземній валюті від нерезидента фірми «Uniglow Limited» за договором позики від 06.02.2008 обставини такого змісту встановлені в постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.06.2010 у адміністративній справі № 2а-18729/09/0570 за позовом ЗАТ «Вега» до ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), пов'язані з операціями з отримання кредиту витрати платника податку (сплата процентів тощо) не відображаються в податковому обліку. Збиток (від'ємне значення курсових різниць) від перерахунку кредиту в іноземній валюті, який не використовується платником податку в господарській діяльності, не становить виняток з цього правила.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, на відміну від апеляційного суду, зробив правильний висновок, що зв'язок витрат платника податку, незалежно від природи їх походження, із цілями господарської діяльності є загальним правилом, яке дозволяє враховувати витрати в податковому обліку.

Посилання позивача на Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», однак не змінює загальних принципів врахування тих чи інших витрат у складі податкового обліку, як-то обов'язковість зв'язку цих витрат із цілями господарської діяльності, оскільки бухгалтерський та податковий облік мають різну юридичну сутність, різні цілі, хоча другий і ґрунтується на показниках першого.

Не спростовує правильність висновку суду першої інстанції і посилання позивача на наказ ДПС України від 05.07.2012 № 574 «Про затвердження Узагальнюючої податкової консультації щодо визначення курсових різниць від перерахунку операцій у іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти». Згідно з цією узагальнюючою податковою консультацією проводиться перерахунок курсових різниць за заборгованістю в іноземній валюті, що не враховується у податковому обліку, оскільки відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку) № 21 така заборгованість є монетарною статтею. Однак, висновку щодо порядку ведення податкового обліку такого перерахунку, відмінного від податкової консультації ДПІ від 14.06.2011, ця узагальнююча консультація не містить.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не було підстав, встановлених ст. 202 КАС України, для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Держаної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька задовольнити, скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.01.2012, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03.11.2011 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ПідписЄ.А. Усенко
Судді: ПідписО.А. Веденяпін
підписІ.В. Борисенко