Справа № 2-а-4027/10/0270
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2010-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2010 р. Справа № 2-а-4027/10/0270 м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Чернюк Алли Юріївни,

при секретарі судового засідання: Котюжанській Тетяні Олександрівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1 - представник за довіреністю;

відповідача : ОСОБА_2 - представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колос"

до: Відділу державної виконавчої служби Шаргородського районного управління юстиції

про: визнання дій протиправними, зобов`язання виключити майно з опису та звільнити з-під арешту

ВСТАНОВИВ :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Колос" звернулось до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Шаргородського районного управління юстиції про виключення майна з опису та звільнення з-під арешту та визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що 06 жовтня 2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області при примусовому виконанні виконавчого провадження, складено акт опису й арешту майна серії АА № 361139, яким накладено арешт на нерухоме майно насіння соняшника "Деркул" в кількості 34,7 т та насіння соняшника "Лакомка" в кількості 60 т. З даним актом позивач не згоден оскільки арешт та опис майна був проведений з грубим порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження". Вказує, що включене в акт майно належить ТОВ "Ферко", що підтверджується накладною № 195 від 02.08.2010 року якою СТОВ "Колос" відписано 238 га своїх посівів соняшника і згідно договору зберігання №3 від 02.08.2010 року належне ТОВ "Ферко" майно перебуває на складі позивача.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, додатково пояснивши, що перераховане майно в акті опису й арешту майна від 06.10.2010 року дійсно на праві приватної власності належить ТОВ "Ферко". Також пояснив, що на даний час всієї суми для погашення заборгованості позивач не має.

У судовому засіданні та в письмових запереченнях №6867/02-52 від 22.11.2010 року відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Шаргородського районного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження по виконанню судових рішень про стягнення з СТОВ "Колос" заборгованості на загальну суму 297251 грн. 67 коп. Рішення судів про стягнення заборгованості боржником у добровільному порядку не виконуються. У зв'язку з відсутністю коштів у боржника для погашення заборгованості звернено стягнення на належне йому майно. 06 жовтня 2010 року державним виконавцем описано та накладено арешт на насіння соняшника "Деркул" в кількості 34700 кг та насіння соняшника "Лакомка" в кількості 60000 кг (акт опису й арешту АА 361139). Директором СТОВ "Колос" надано копію накладної №195 від 02.08.2010 року про передачу в рахунок розрахунків ТОВ "Ферко" посіви соняшника на площі 238 га на суму 223230 грн. Дана накладна була підписана директором та головним бухгалтером СТОВ "Колос", інших документів, які б посвідчували передачу посівів соняшника ТОВ "Ферко" державному виконавцю надано не було (за їх відсутності), про що зазначено в акті опису й арешту та засвідчено особистим підписом директора СТОВ "Колос".

Окрім того, при перевірці встановлено, що з посівів на 238 га зібрано 142 тонни соняшника, які відвантажені іншим покупцям, а не ТОВ "Ферко", що на думку відповідача свідчить про відсутність договору від 02.08.2010 року. Про це й свідчить відсутність претензій ТОВ "Ферко" до СТОВ "Колос" про відпуск насіння соняшника іншим покупцям в кількості 47917 кг. За вказаних обставин, відповідач просить відмовити в задоволенні позову СТОВ "Колос".

Заслухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат на виконавче провадження .

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Шаргородського районного управління юстиції перебуває 9 наказів господарського суду Вінницької області про стягнення з СТОВ "Колос" заборгованості на користь юридичних та фізичних осіб, які обєднано в зведене виконавче провадження №7637992.

06.10.2010 року при виконанні зведеного виконавчого провадження №7637992, відповідно до статей 55, 63, 64 Закону України "Про виконавче провадження" описано та накладено арешт на насіння соняшника "Деркул" в кількості 34700 кг та насіння соняшника "Лакомка" в кількості 60000 кг, про що складено акт опису й арешту АА 361139. Вказаний акт було складено в присутності директора СТОВ "Колос", при складанні акту зауважень від присутніх не надходило. Сторонам було розяснено їх права, щодо оскарження акту.

Статтею 5 Закону України "Про виконавче провадження", визначені обов'язки і права державних виконавців. Так, згідно абзацу 6 частини 3 статті 5 названого Закону державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

У відповідності до статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти боржника. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Якщо у виконавчому документі про стягнення грошових коштів не вказано певного номера рахунка, з якого мають бути стягнені грошові кошти, то в разі відсутності в боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, державний виконавець не пізніше місячного строку з дня відкриття виконавчого провадження зобов'язаний винести постанову про звернення стягнення на майно боржника, яку не пізніше трьох днів надсилає сторонам.

При цьому за змістом наведених норм не вимагається від державного виконавця спеціального звернення до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

В силу частини 1 статті 64 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів, достатніх для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне боржникові - юридичній особі на праві власності або закріплене за ним, у тому числі на майно, яке обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (за винятком майна, виключеного з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач з дня складення акту опису й арешту майна та до судового засідання не звернувся до ВДВС Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області із зазначеними видами майна або предметів, на які слід звернути стягнення в першу чергу, крім цього у судовому засіданні позивач пояснив, що всієї суми для погашення заборгованості у нього не має.

Згідно статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про виконавче провадження" та пунктів 5.6.2 та 5.6.6 Інструкції про проведення виконавчих дій (далі - Інструкція), яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року та зареєстрована в Мін'юсті України 15.12.1999 року за №865/4158 арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Судом встановлено, що державний виконавець провів опис майна боржника і наклав на нього арешт. При цьому суд встановив, що боржник знав про проведення дій щодо опису та арешту майна, оскільки посадові особи СТОВ "Колос" були присутні при його описі та відповідно, мали можливість, при наявності бажання, визначити майно, на яке може бути звернуто стягнення, але боржник не скористався наданим йому діючим законодавством правом.

Окрім того, накладна №195 від 02.08.2010 року на яку посилається позивач підписана лише директором та головним бухгалтером СТОВ "Колос" та завірена мокрою печаткою СТОВ "Колос".

Інших доказів, які посвідчували б передачу посівів соняшника ТОВ "Ферко" матеріали справи не містять.

Окрім того, ВДВС Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області було проведено перевірку щодо руху коштів по касі та банківських рахунках СТОВ "Колос" рух сільськогосподарської продукції. Так, перевіркою встановлено, що з посівів на 238 га зібрано 142 тонни соняшника, з них в жовтні місяці 2010 року відвантажено покупцям ФОП ОСОБА_3, 05.10.2010 року 19980 кг на суму 71062 грн. , 11.10.2010 року "Агро-Форум Трейдінг" - 10760 кг на суму 40888 грн., 28.10.2010 року підприємству "Ремікс" 16373 кг на суму 68766,60 грн., ДП "Векто-Він" 457 кг на суму 1599,74 грн., передано в рахунок оплати майнових та земельних паїв та оплати праці 1010 кг на суму 1176,78 грн., всього відпущено соняшника 47914 кг., підтвердженням чого є копії накладних (а.с.43-47).

Наведене свідчить про невиконання умов договору зберігання № 3 від 02.08.2010 року, на який посилається позивач.

З урахуванням наведеного та зважаючи на вимоги вище зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що дії головного державного виконавця при складанні акту опису та арешту майна від 06.10.2010 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 7637992 правомірні та вчинені згідно чинного законодавства.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як субєкт владних повноважень, виконав покладений на нього обовязок, щодо доказування правомірності вчинених ним дій при описі та арешті майна боржника.

За таких обставин, відповідач при складанні акту опису й арешту майна серії АА № 361139 від 06.10.2010 року діяв в межах наданих статтею 5 Закону України "Про виконавче провадження" органам державної виконавчої служби компетенції та з дотриманням вимог діючого законодавства "Про виконавче провадження" та "Інструкції про проведення виконавчих дій", а відтак підстав для задоволення позову у суду не має.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволені позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 02.12.10

Суддя Чернюк Алла Юріївна