Справа № 461/681/16а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року Справа № 876/3349/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Богдан А.О.,

та за участі осіб:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Кулик А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Львівської міської ради, в якому просила визнати протиправною та скасувати ухвалу відповідача № 5059 від 27.08.2015 року; зобов'язати відповідача повторно включити до порядку денного пленарного засідання сесії, наступної після набрання законної сили рішенням суду, проект ухвали «Про затвердження гр. ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Загірній (біля будинку № 67)»; зобов'язати відповідача, як суб'єкт владних повноважень, подати у 10-денний строк звіт про виконання судового рішення.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 11 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали № 5059 від 27.08.2015 року - відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржила позивач, яка в поданій апеляційній скарзі, вважаючи оскаржувану постанову такою, що прийнята у зв'язку з неправильним застосування норм матеріального та процесуального права та неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, в зв'язку з чим просить таку скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, що взяли участь у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо, неупереджено і добросовісно, з дотриманням рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Львівської міської ради № 1121 від 29.12.2011 року, було вирішено погодити ОСОБА_3 місце розташування земельної ділянки та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,028 га. на АДРЕСА_1 у власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку.

В подальшому, відповідно до ухвали Львівської міської ради № 2240 від 19.03.2013 року було прийнято рішення внести зміни до ухвали міської ради від 29.12.2011 року № 1121 «Про погодження гр. ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки АДРЕСА_1», змінивши у пункті 1 слова «площею 0, 0280 га.» словами «площею 0,0460 га.».

У зв'язку з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 звернулась до Львівського міського виробничого відділу Львівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» із заявою про розробку даного проекту.

ДП «Центр ДЗК», відповідно до ліцензій Держкомзему України НОМЕР_1 кваліфікаційного сертифікату №010129 мав право на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3

Між ОСОБА_3 та власниками суміжних земельних ділянок було складено акт про встановлення і показ меж земельної ділянки у АДРЕСА_1.

Протоколом №86 засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради від 06.09.2013 року ухвалено погодити межу між земельними ділянками відповідно до акту встановлення і показу меж земельної ділянки.

20.11.2013 року Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради ОСОБА_3 видано містобудівельні обмеження щодо зазначеної ділянки.

25.03.2014 року висновком Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради ОСОБА_3 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність

23.04.2014 року даний проект землеустрою погоджений відділом Держземагенства у м. Львові.

На підставі проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність 26.05.2014 року здійснено державну реєстрацію даної земельної ділянки та присвоєно їй кадастровий номер НОМЕР_2.

27.08.2015 року на засіданні сесії Львівської міської ради проект ухвали «Про затвердження гр. ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1)» був відхилений.

Після розгляду питання щодо затвердження гр. ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки був поставлений проект ухвали «Про включення земельної ділянки на АДРЕСА_1) до переліку земельних ділянок, які призначені для продажу у власність або для права оренди на земельних торгах (аукціонах).» та був прийнятим.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 140 Конституції України та ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В ст. 34 Регламенту роботи Львівської міської ради, зазначено, що текст проекту рішення ради, крім іншого, має містити мотивуючу частину, в якій містяться посилання на закони, інші нормативні акти та документи, обставини, якими викликана необхідність прийняття ухвали, резолютивної частини, в якій конкретно і чітко формулюються завдання, визначені виконавці і терміни виконання поставленого завдання та заключної, в якій вказана посадова особа або постійна комісія, на яких покладається контроль за виконанням ухвали.

Статтями 13, 14 Конституції України та стаття 1 ЗК України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно ч. 2, 3 ст. 2 ЗК України суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно ст. 25 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок відноситься до документації із землеустрою.

Відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується, зокрема, у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою;

Стаття 26 цього ж Закону встановлює, що розробниками документації із землеустрою є, в тому числі, юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою.

За приписами ст. 28 Закону розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією.

В свою чергу ч. 3 ст. 50 Закону України "Про землеустрій" визначає, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають поряд з іншими документами перелік обмежень у використанні земельних ділянок.

Статтею 186 ЗК України обумовлено, що розгляд і затвердження землевпорядної документації проводиться в такому порядку: в) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому цим Кодексом, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, встановлених цим Кодексом, розпоряджаються земельними ділянками або приймають рішення про зміну їх цільового призначення;

Відповідно до вимог ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Дослідивши проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази є належними, допустимими і такими, що підтверджують позицію ОСОБА_3 про відсутність порушень при виготовленні цього проекту землеустрою, оскільки він виконаний та перевірений компетентними особами, які є фахівцями-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою, і не встановили будь-яких обмежень у використанні земельної ділянки за зазначеною ОСОБА_3 адресою, проект землеустрою був погоджений відділом Держземагенства в м. Львові та Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради.

З вищенаведеного колегія суддів приходить до переконання, що прийняття Львівською міською радою рішення № 5059 від 27.08.2015 року "Про включення земельної ділянки на АДРЕСА_1 до переліку земельних ділянок, які призначені для продажу у власність або для права оренди на земельних торгах (аукціонах) " призвело до неправомірного відмовлення в затвердженні ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні земельної ділянки на АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає, що у Львівської міської ради відсутні встановлені законом підстави для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в приватну власність.

Таким чином колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити та оскаржувану постанову Галицького районного суду м. Львова від 11 квітня 2016 року у справі № 461/681/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3.

Щодо вимоги позивача зобов'язати відповідача подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення, суд вказує на таке.

Відповідно до вимог статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначене свідчить, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, у зв'язку з тим, що в матеріалах справи не наведено жодних обґрунтувань щодо необхідності встановлення судового контролю за виконанням даного судового рішення (докази реальної можливості ухиляння відповідача від виконання рішення суду у цій справі, тощо), суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов'язку подати у десятиденний строк звіт про виконання даного судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 11 квітня 2016 року у справі № 461/681/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради №5059 від 27.08.2015 року "Про включення земельної ділянки на АДРЕСА_1 до переліку земельних ділянок, які призначені для продажу у власність або для права оренди на земельних торгах (аукціонах) ".

Зобов'язати Львівську міську раду повторно включити до порядку денного пленарного засідання сесії, наступної після набрання законної сили рішення суду, проект ухвали «Про затвердження гр. ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1»

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст постанови виготовлений 13.10.2016