Справа № 265/5298/16-а
Суддя: Міхєєва І. М.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/5298/16-а
Провадження №2-а/265/196/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.

за участю секретаря судового засідання Розсоха І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції Управління патрульної поліції у місті Маріуполі, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, обґрунтовуючи своїх вимоги тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 5 вересня 2016 року, інспектором поліції до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Не погоджуючись із вказаною постановою вказував, що факт вчинення правопорушень не оспорює, однак інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Маріуполі ОСОБА_2 порушено порядок складання постанови, а саме: інспектор незаконно розглянув справу на місці вчинення правопорушення, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи чим позбавив позивача ОСОБА_1 можливості скористуватися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. На підставі переліченого просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 5 вересня 2016 року відносно нього.

У судовому засідання позивач, підтримуючи наведені ним у позовній заяві доводи, на задоволенні позову наполягав. Не заперечував, що дійсно 05 вересня 2016 року на автомобілі вольксваген гольф держаний номер НОМЕР_1 зупинився по вулиці Енгельса, 32, менш ніж 10 метрів від пішохідного переходу та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Проте вважає, що в звязку з порушенням процедури складання патрульним інспектором постанови, вона є незаконною та підлягає скасуванню, посилався на рішення Конституційного суду України від 26 травня 2016 року, яким було надане розяснення положень глави 22 КУпАП, щодо словосполучення «за місцем його вчинення».

Відповідач у судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову долучив до заяви диск з відео фіксацією правопорушень за участю позивача.

Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

За ч. 3 ст. 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, крім іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати усі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі п. 10 Розділу ІІІ (Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із п. 1. ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідальність, визначена ст. 122 ч. 1 КУпАП, передбачена, в тому числі, за порушення правил зупинки транспортних засобів.

Відповідальність за ст. 126 ч. 1 КУпАП передбачена, в тому числі, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Згідно із п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306(далі за текстом - ПДР), зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

На підставі п. 15.9 (г) ПДР зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;

Відповідно до п. 2.1 (ґ) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із постановою серія №332588 від 05 вересня 2016 року, винесеної інспектором управління патрульної поліції в м. Маріуполі, ОСОБА_1 05 вересня 2016 року об 10-05 г., здійснив зупинку автомобіля НОМЕР_2, по вул. Енгельса, 32 в м. Маріуполі ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 (г) ПДР України, також при перевірці документів ОСОБА_1 не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (г) ПДР України, на підставі чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1, 126 ч. 1, 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач в судовому засіданні не заперечував, щодо скоєння ним правопорушень зазначених в постанові.

Відеофіксацією з бодікамери поліцейського, долученої до справи, вбачається, що той в місті зупинки автомобіля позивача представився та розяснив позивачу усі права 05 вересня 2016 року, після чого на місці скоєння правопорушення склав поставу, яку позивач підписав, ніякої не згоди щодо скоєння ним правопорушень позивач не висловлював.

Суд вважає, що постанова відповідає вимогам закону, оскільки сам факт скоєння правопорушень зазначених в постанові позивачем не оспорюється та повністю визнаний позивачем в судовому засіданні.

При цьому суд не погоджується з доводами позивача щодо відсутності у поліцейського можливості винести постанову про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення адміністративного правопорушення, оскільки на підставі п. 2 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачених, у тому числі і ч. 1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Посилання позивача на рішення КСУ від 26 травня 2015 року № 25-рп/2015 по справі № 1-11/2015, яким було вирішено, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, - судом не приймаються до уваги, оскільки таке Рішення не суперечить положенням КУпАП, які набули змін із набуттям чинності 8 серпня 2015 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», а також розробленої на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України «Про національну поліцію» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що працівник поліції вірно визначив у діях позивача порушення п.15,9 (г) та п. 2.1 (ґ) ПДР та правомірно наклав на нього стягнення за ч.1 ст.122 ст. 126 ч. 1 КУпАП в вигляді штрафу в розмірі 425 грн, а тому постанова від 05 вересня 2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення зазначених ПДР України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167, 171-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора поліції Управління патрульної поліції в місті Маріуполі про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами що не були присутні при проголошенні протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Міхєєва І.М.