Справа № 2-а-5115/10/0270
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2011-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2011 р. Справа № 2-а-5115/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича,

при секретарі судового засідання: Олійник Вікторії Валентинівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1 - представник за довіреністю;

відповідача : ОСОБА_2 - представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_3

до: Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області

про: визнання нечинною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій

ВСТАНОВИВ :

В грудні 2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області про визнання нечинною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій № 115781 від 08.11.2010р..

Позовні вимоги мотивовані тим, що до позивача застосовано фінансову санкцію у розмірі 1700 грн. за здійснення нерегулярних пасажирських перевезень без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Позивач, вважає, що посадовими особами територіального управління Головавтотрансінспекції не було надано перед перевіркою відповідних документів про підстави та законність проведення перевірки, а також порушено порядок складання акту перевірки. Постанова № 115781 від 08.11.2010р. про застосування щодо позивача фінансових санкцій в сумі 1700 грн. прийнята не обґрунтовано, без врахування всіх обставин.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні не погодився з заявленими позовними вимогами, мотивуючи тим, що територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області, приймаючи рішення про застосування фінансових санкцій, діяло згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін та свідка, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 8 жовтня 2010 року, відповідно до завдання на перевірку № 101055 від 04.10.2010р., державними інспекторами ТУ Головавтотрансінспекції у Вінницькій області Нагалюком Л.І. та Дзюбою В.П. було проведено перевірку автомобіля марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3. Під час перевірки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: здійснення нерегулярних пасажирських перевезень без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 185224 від 08.10.2010р. (а.с. 43).

Водій від підпису акта та надання пояснень відмовився, що стверджується наявністю відповідної відмітки в акті перевірки.

08.04.2009р. начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області ОСОБА_4 прийнято постанову про застосування фінансових санкцій до ОСОБА_3 в сумі 1700 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена частиною 1 абзацом 3 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Вирішуючи спір по суті суд визнає заявлені вимоги позивача щодо скасування прийнятого відповідачем рішення обґрунтованими виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 3 Закону України Про автомобільний транспорт (далі - Закон) цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України Про автомобільний транспорт, автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", суб'єкт господарювання - зареєстрована в установленому законодавством порядку юридична особа незалежно від її організаційно-правової форми та форми власності, яка провадить господарську діяльність, а також фізична особа - підприємець...

За приписами ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Таким чином, характерною ознакою надання послуг з нерегулярних пасажирських перевезень є наявність пасажирів, перевезення здійснюється суб'єктом господарювання з отриманням від пасажирів плати за перевезення.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення позивача - ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5, судом встановлено, що на час винесення постанови про застосування фінансових санкцій № 115781 від 08.11.2010р., ОСОБА_3 не являвся суб'єктом господарювання, що стверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємців (а.с.63), в автомобілі Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1, знаходилися водій ОСОБА_3 та його знайома - ОСОБА_5.

В судовому засіданні ОСОБА_5, яка була допитана в якості свідка, зазначила, що не здійснювала оплату за перевезення, в салоні автомобіля знаходилась лише вона і водій, а автомобіль використовувався для власних потреб. Доказів зворотного відповідачем суду надано не було, а представником відповідача повідомлено про відсутність інших доказів крім складеного акту та письмових пояснень інспектора Нагалюка Л.І..

Посилання представника відповідача на акт перевірки, як на доказ правомірності оскаржуваного рішення оцінюються судом критично, оскільки акт не підписаний особою відносно якої складений, а його висновки спростовуються іншими доказами, зібраними в ході розгляду справи.

Надана відповідачем факсокопія письмових пояснень державного інспектора Нагалюка Л.І. не береться судом до уваги, оскільки отримані та засвідчені в не передбачений чинним законодавством спосіб.

Таким чином, відповідачем не було доведено факт надання ОСОБА_3 послуг з нерегулярних пасажирських перевезень, а відтак не знайшов свого підтвердження належними доказами в ході розгляду справи факт порушення позивачем вимог ст. 39, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", що стали підставою для винесення відповідачем постанови про застосування фінансових санкцій № 115781 від 08.11.2010р..

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що на час винесення оскаржуваного рішення відповідач не мав достатніх для цього підстав, які б підтверджувалися належними доказами. Не встановлено таких підстав і за результатами розгляду даної адміністративної справи, що позбавляє дане рішення обґрунтованості, у звязку з чим суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити в повному обсязі.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. (стаття 86 цього Кодексу).

Представником позивача в судовому засіданні доведено правомірність своїх вимог, однак відповідачем, в свою чергу, не надано суду достатньо доказів в обґрунтування правомірності прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 79, 86, 94, 122, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, ст. 1, 3, 29, 39, 60 Закону України Про автомобільний транспорт", ст. 1 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", Конституцією України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області ОСОБА_4 № 115781 від 08.11.2010р. про застосування до ОСОБА_3 фінансових санкцій в сумі 1700 грн..

3. Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_3 (вул. Орджонікідзе, 9, м. Шаргород, Вінницька область, 23500) судовий збір в розмірі 3 грн. 40 коп..

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Свентух Віталій Михайлович