Справа № 2-а-2823/10/0270
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 р. Справа № 2-а-2823/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Дончика В.В.,

при секретарі судового засідання: Чорному В.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1., представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Тростянецької обєднаної державної податкової інспекції у Вінницькій області (далі - Тростянецька ОДПІ) до Тростянецької центральної районної лікарні (далі - Тростянецька ЦРЛ) про стягнення податкового боргу

в с т а н о в и в :

У липні 2010 року Тростянецька ОДПІ звернулась в суд з позовом до Тростянецької ЦРЛ про стягнення податкового боргу за рахунок майна в сумі 34453,47 грн., з яких 26387 грн. недоїмки та 8066,47 грн. пені.

Зазначали, що у відповідача станом на 02.06.2010 року існує податковий борг з податку на додану вартість в сумі 55106,35 грн. - недоїмки та 12845,56 грн. пені. Дана заборгованість виникла в наслідок несплати сум податкових зобов'язань, самостійно визначених платником в деклараціях.

Посилаючись на те, що відповідно до статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" сума податкового зобов'язання самостійно визначена платником в декларації, являється узгодженою з моменту подачі такої декларації, проте відповідач добровільно та вчасно суму зобов'язань не сплачує, позивач просив задовольнити позов та стягнути з Тростянецької ЦРЛ податковий борг за рахунок майна в сумі 34453,47 грн., з яких 26387 грн. недоїмки та 8066,47 грн. пені.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Представники відповідача позов не визнали та пояснили, що дійсно ними були визначені суми податкових зобов'язань у деклараціях з податку на додану вартість, проте вказані суми були сплачені у визначені законом строки. На підтвердження даних обставин надали платіжні доручення (а.с. 91-100). На думку представників відповідача існування такої заборгованості у облікових картках податкової сталась з вини позивача, який неправомірно змінив зарахування призначення платежу. Щодо вимоги про стягнення заборгованості по пені, представники відповідача також просили в цій частині відмовити у позові, оскільки дану суму боргу податкова заявляла до стягнення, проте в задоволенні позову їй було відмовлено (а.с. 105-106). Заперечення приєднанні до матеріалів справи (а.с. 76-77).

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.12.1992 року Тростянецької районною державною адміністрацією зареєстровано як юридичну особу Тростянецьке районне територіальне медичне об'єднання, про що видано Свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, , юридична адреса Вінницька область, смт. Тростянець, вул. Мічуріна, 60.

Згідно довідки про взяття на облік платників податків № 10 від 28.01.2009 року Тростянецька ЦРЛ узята на облік в органах державної податкової служби з 14.04.1995 року за № 460 та перебуває на обліку в Тростянецькій ОДПІ.

Відповідно до абзацу 2 п. 1.1. Статуту Тростянецької ЦРЛ, затвердженого рішенням 11 сесії районної ради 5 скликання від 16.07.2008 року, Тростянецька ЦРЛ є об'єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селища Тростянецького району Вінницької області, управління яким здійснює Тростянецька районна рада.

Згідно відомостей облікової картки з податку на додану вартість платника Тростянецької ЦРЛ станом на 02.06.2010 року у відповідача існує недоїмка в сумі 55106,35 грн. та несплачена пеня 5168,70 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі, коли платник податків, який перебуває у державній або комунальній власності, не погашає суму податкового боргу у строки, встановлені цим Законом, податковий орган здійснює заходи щодо продажу активів такого платника податків, які не входять до складу цілісного майнового комплексу, що забезпечує здійснення основної діяльності платника податків.

У разі, коли сума коштів, отримана від такого продажу, не покриває суму податкового боргу та витрат, пов'язаних з продажем активів, податковий орган зобов'язаний звернутися до органу виконавчої влади, що здійснює управління таким платником податків, з пропозицією щодо прийняття рішення про продаж частини акцій корпоратизованого підприємства за кошти або під зобов'язання щодо погашення його податкового боргу протягом поточного бюджетного року. Інформація зазначеного органу управління щодо прийняття або відхилення запропонованого рішення має бути надіслана податковому органу протягом тридцяти календарних днів з дня направлення такого звернення. Організація такого продажу здійснюється за правилами і у строки, встановлені законодавством з питань приватизації. У разі коли зазначений орган не прийме рішення про продаж частини акцій для погашення податкового боргу у зазначені цим пунктом строки, податковий орган зобов'язаний у місячний строк з дня отримання такої відмови або після закінчення встановленого для надання відповіді строку звернутися до суду із заявою про визнання такого платника податків банкрутом.

Аналіз вищенаведеної норми дає підстави зробити висновок, що законодавством передбачено особливий порядок для погашення податкового боргу платником податків, який перебуває у державній або комунальній власності.

Матеріалами справи підтверджується, що вказане майно належить до обєктів комунальної власності.

Під час судового розгляду позивачем доказів виконання вимог статті 11 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" не надано.

Згідно частини 6 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об'єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.

Частина 8 статті 60 зазначеного Закону встановлює, що об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що недотримання позивачем особливого порядку звернення стягнення на майно, що є обєктом комунальної власності, передбаченого вказаними вище положеннями законодавства, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Керуючись статтями 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволені позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 19.09.2010 року.

Суддя/підпис/ ОСОБА_4

Копія вірна:

Суддя:

Секретар:

14.09.2010