Справа № 826/6209/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року м. Київ К/800/50400/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2015 року у справі за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив суд визнати дії відповідача щодо відмови у поверненні позивачу надмірно сплачених митних платежів протиправними; зобов'язати відповідача здійснити повернення надмірно сплачених митних платежів у розмірі 2281946,00 грн. шляхом повернення на розрахунковий рахунок.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2015 року, у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 29.09.2009 року відбулося засідання Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі (надалі - Комісія), на якому розглядалися питання стосовно результатів проведення спеціального розслідування щодо імпорту в Україну сірників незалежно від країни походження та експорту, за результатами якого, Комісією прийнято рішення № СП-215/2009/4402-25 «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну сірників незалежно від країни походження та експорту».

Зазначене рішення було прийняте на підставі матеріалів спеціального розслідування, що було ініційоване національними товаровиробниками ДП «Рівненська сірникова фабрика» та ТОВ «Українська сірникова фабрика».

Так, Комісією зроблено висновок, що національні інтереси вимагають застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну товару, та, керуючись положеннями статті 16 Закону України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», Комісія застосувала спеціальні заходи незалежно від країни походження та експорту щодо імпорту в Україну товару, що має такий опис: сірники, крім піротехнічних виробів товарної позиції 3604, що класифікуються згідно з УКТ ЗЕД за кодом 3605 00 00 00.

Спеціальні заходи застосовано строком на три роки, тобто до 29 листопада 2011 року, шляхом запровадження справляння спеціального мита, розмір ставки якого становить 11,3 %.

25 жовтня 2010 року Комісія прийняла рішення № СП-244/2010/4403-25, яке набрало чинності 6 листопада 2010 року, згідно з яким, спеціальні заходи, що застосовувались шляхом запровадження справляння спеціального мита, розмір якого становив 11,3 %, були переглянуті і встановлені інші заходи, а саме квотування імпорту шляхом видачі спеціальних ліцензій.

На виконання зазначеного рішення Комісії, позивачем були отримані спеціальні ліцензії № 0061330СП000033 від 28.12.2010 року (дійсна до 03.04.2011 року), № 0061330СП000030 від 12.11.2010 року (дійсна до 22.02.2011 року), № 0061331СП000011 від 23.02.2011 року (дійсна до 09.06.2011 року) на ввезення на митну територію України сірників з Російської Федерації та Республіки Білорусь.

В той же час, не погоджуючись із зазначеним рішенням ТОВ «Українська сірникова фабрика» звернулось до суду з адміністративним позовом до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, Міністерства економіки України про визнання протиправним та скасування рішення від 25.10.2010 року № СП-244/2010/4403-25, за яким Окружним адміністративним судом міста Києва було відкрито провадження в адміністрацій справі № 2а-16456/10/2670.

В рамках судового розгляду справи № 2а-16456/10/2670, Окружним адміністративним судом міста Києва, ухвалою від 17.11.2010 року, було частково задоволено клопотання ТОВ «Українська сірникова фабрика» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а саме: зупинено дію рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі № СП-244/2010/4403-25 від 25.10.2010 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2010 року було скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2010 року про вжиття заходів забезпечення позову.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2011 року по справі № 2а-16456/10/2670, позовні вимоги ТОВ «Українська сірникова фабрика» були задоволені та скасовано рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі № СП - 244/2010/4403-25 від 25.10.2010 року.

Проте, постановою Вищого адміністративного суду України від 05.11.2013 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2011 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2011 року та відмовлено у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Українська сірникова фабрика».

На думку позивача, в період дії ухвали суду про забезпечення позову в адміністрацій справі № 2а-16456/10/2670, тобто, з 17.11.2010 року по 23.12.2010 року, а також з моменту набуття законної сили судовим рішенням по справі № 2а-16456/10/2670, тобто з 15.03.2011 року до винесення судом касаційної інстанції рішення по зазначеній справі, тобто до 05.11.2013 року, ним сплачувалось спеціальне мито при імпорті сірників згідно рішення № СП - 215/2009/4402-25, у розмірі 11,3%, у зв'язку з чим у позивача виникла переплата по сплаченим митним платежам у зазначені періоди, у розмірі 2281946,00 грн.

Виходячи з наведеного, позивач звертався до відповідача з заявою від 18.12.2014 року № 1 про повернення йому надмірно сплачених коштів у розмірі 2 281 946,00 грн., за результатом розгляду якої, відповідач листом від 18.12.2014 року № 745/6 «Щодо повернення коштів» відмовив позивачу у поверненні коштів з підстав не оскарження позивачем рішення Комісії від 29.09.2009 року № СП-215/2009/4402-25.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у поверненні позивачу надмірно сплачених митних платежів протиправними.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади і порядок порушення та проведення спеціальних розслідувань фактів зростання імпорту в Україну незалежно від країни походження та експорту товару, що заподіює значну шкоду або загрожує заподіянням значної шкоди національному товаровиробнику, за результатами яких можуть застосовуватися спеціальні заходи, з метою запровадження механізмів захисту інтересів національного товаровиробника, регулюються Законом України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну» (надалі - Закон).

Відповідно до статті 7 Закону, на засіданнях Комісії приймаються рішення з питань, зокрема: застосування спеціальних заходів щодо імпорту товару, який є об'єктом розслідування; перегляду спеціальних заходів щодо імпорту товару; скасування спеціальних заходів щодо імпорту товару.

Згідно частини 1 статті 16 Закону, якщо зростання обсягу імпорту в Україну відбувається у таких розмірах та (або) у такі строки або на таких умовах, що заподіюється або існує загроза заподіяння значної шкоди, з метою захисту національних інтересів Комісія може прийняти рішення про застосування таких спеціальних заходів: запровадження режиму квотування імпорту в Україну, що є об'єктом спеціального розслідування, з визначенням обсягів квот та порядку їх розподілу; установлення спеціального мита щодо імпорту в Україну, який є об'єктом спеціального розслідування.

Встановлене Комісією спеціальне мито сплачується імпортером товару в Україну незалежно від інших податків і зборів (обов'язкових платежів), які справляються при імпорті в Україну (частина 2 статті 16 Закону).

Розмір ставки спеціального мита визначається у відсотках до митної вартості товару, що є об'єктом спеціального розслідування. Митна вартість цього товару розраховується відповідно до базисних умов поставки CIF - кордон України. Спеціальне мито справляється у відповідному розмірі та у кожному випадку окремо на недискримінаційній основі, незалежно від країни експорту.

Квотування імпорту в Україну товарів, які є об'єктом спеціальних заходів, здійснюється шляхом видачі Міністерством спеціальних ліцензій (частина 4 статті 16 Закону).

Відповідно до статті 18 Закону, спеціальні заходи застосовуються протягом періоду, необхідного для запобігання або усунення наслідків значної шкоди та полегшення процесу економічного пристосування національного товаровиробника до умов конкуренції. Цей період не може перевищувати чотирьох років, якщо тільки він не продовжений у тому разі, коли Комісією виявлені обставини, наведені в частині другій цієї статті.

Протягом строку застосування спеціальних заходів на вимогу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або відповідного органу виконавчої влади Комісія проводить засідання (частина 1 статті 19 Закону).

У разі коли строк застосування спеціальних заходів перевищує три роки, такі заходи підлягають лібералізації не пізніше ніж після закінчення половини цього строку. За можливості спеціальні заходи скасовуються чи прискорюється темп їх лібералізації.

Якщо після завершення засідань Комісії, зазначених у частині першій цієї статті, Комісія робить висновок, що скасування або перегляд заходів нагляду або спеціальних заходів, зазначених у статтях 14, 15 і 16 цього Закону, є необхідним, вона приймає відповідне рішення про скасування або перегляд відповідних заходів (частина 2 статті 19 Закону).

Рішення про застосування спеціальних заходів може бути оскаржено в суді протягом місяця від дати запровадження цих заходів у порядку, встановленому законодавством України (частина 3 статті 19 Закону).

Як встановлено, позивач в зоні діяльності Київської міжрегіональної митниці протягом грудня 2010 року-листопада 2012 року здійснив митне оформлення товару «сірники» із сплатою спеціального мита.

Рішенням Комісії від 29.09.2009 року № СП-215/2009/4402-25 «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну сірників незалежно від країни походження та експорту» були застосовані спеціальні заходи незалежно від країни походження та експорту щодо імпорту в Україну товару, що має такий опис: сірники, крім піротехнічних виробів товарної позиції 3604, що класифікуються згідно з УКТ ЗЕД за кодом 3605 00 00 00 у вигляді справляння спеціального мита, розмір ставки якого становить 11,3 %, строком на 3 роки.

Проте, рішенням Комісії від 25.10.2010 року № СП-244/2010/4403-25, що набрало чинності 06.11.2010 року, спеціальні заходи, що застосовувались шляхом запровадження справляння спеціального мита, розмір якого становив 11,3 %, були переглянуті і встановлені інші заходи, а саме квотування імпорту шляхом видачі спеціальних ліцензій.

В той же час, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2010 року про вжиття заходів забезпечення позову по справі № 2а-16456/10/2670, було зупинено дію рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі № СП-244/2010/4403-25 від 25.10.2010 року, проте ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2010 року було скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2010 року про вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій відносно того, що, у період з 17.11.2010 року по 23.12.2010 року дію рішення комісії від 25.10.2010 року № СП-244/2010/4403-25, фактично, було зупинено.

Верховний Суд України у постанові від 20.01.2015 року по справі № 21-295а14 зазначив, що ухвала суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якою відповідно до статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України зупинено дію нормативно-правового акта, не скасовує його чинність, не змінює обсягу прав та обов'язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим актом заходів до вирішення спору по суті.

З урахуванням вказаного, правильним є висновок судів попередніх інстанцій, що у період з 17.11.2010 року по 23.12.2010 року, коли дію рішення Комісії від 25.10.2010 року № СП-244/2010/4403-25, фактично було зупинено, позивач не звільнявся від сплати спеціального мита при здійсненні митного оформлення товару «сірники».

У подальшому, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2011 року по справі № 2а-16456/10/2670, рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі № СП - 244/2010/4403-25 від 25.10.2010 року було скасовано. Проте, постановою Вищого адміністративного суду України від 05.11.2013 року скасовані зазначені судові рішення та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Українська сірникова фабрика».

Таким чином, дію рішення Комісії від 25.10.2010 року № СП - 244/2010/4403-25, фактично, було відновлено 05.11.2013 року, у свою чергу, за період з 15.03.2011 року по 05.11.2013 року рішення Міжвідомчої комісії було скасовано.

За правилами частини 5 статті 254, статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Отже, з набранням законної сили судового рішення по справі № 2а-16456/10/2670, тобто 15.03.2011 року, рішення Комісії № СП - 244/2010/4403-25 від 25.10.2010 року не діяло, а тому його положення, починаючи з цієї дати, не могли бути застосовані при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів - сірників, що переміщувалися через митний кордон України, до дати прийняття судом касаційної інстанції іншого рішення у зазначеній справі, тобто до 05.11.2013 року.

Таким чином, у період скасування зазначеного рішення (з 15.03.2011 року по 05.11.2013 року) позивач зобов'язаний був сплачувати спеціальне мито, розмір ставки якого становить 11,3 відсотки.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про необґрунтованість позовних вимог.

Касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 відхилити, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: