Справа № 333/3279/16-а
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №333/3279/16-а
Пр. 2-а/333/135/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя Наумова І.Й.,

при секретарі Кунець В.В.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій і зобовязання призначити пенсію за вислугу років, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій і зобовязання призначити пенсію за вислугу років, в обґрунтування якого зазначив, що 22.04.2016р. він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугою років у відповідності до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку. Листом УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя від 26.04.2016 року йому було відмовлено у встановлені 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, до якого зараховується час роботи на прокурорських посадах та половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, а також відмовлено у призначені пенсії з посиланням на те, що згідно п.5 Прикінцевих положень «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, в тому числі «Про державну службу» та «Про прокуратуру». Просить суд визнати неправомірним рішення відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», зобов'язати відповідача зарахувати до 20-річного стажу, який дає йому право на пенсію за вислугу років, половину строку навчання на юридичному факультеті та провести обчислення, призначити і виплачувати йому пенсію за вислугу років згідно ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» з 22.04.2016 року у розмірі 90 % від суми заробітної плати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги на підставах, викладених в позові, просив задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала письмові заперечення, в яких зазначила, що з 01.06.2015 року згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України в тому числі «Про прокуратуру», у звязку з чим з 01.06.2015 року пенсії, що визначені в порядку та на умовах, згідно із Законом України «Про прокуратуру», не призначаються, а раніше призначені пенсії - не перераховуються. Також додала, що при зверненні до УПФ позивачем порушувалось питання призначення пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХII, а не встановлення стажу. Крім того, на день звернення до УПФ, якби не був прийнятий Закон України від 02.03.2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», позивачу, відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, необхідно було мати не менше 22 років 6 місяців стажу роботи, у тому числі на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців. Позивач на час звернення до УПФ не має права на призначення пенсії за вислугу років як працівник прокуратури, оскільки не має стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. Просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 22.04.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року виходячи із розрахунку 90% від суми місячної чинної заробітної плати.

Листом від 26.04.2016 року №92/Л-9 відповідач відмовив в призначенні пенсії ОСОБА_1 з тих лише підстав, що згідно п.5 Прикінцевих положень «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до деяких законів України, в тому числі «Про державну службу» та «Про прокуратуру».

Судом встановлено, що станом на день звернення доУПФ - 22.06.2016 року, стаж роботи позивача на прокурорських посадах з 20.10.1997 року по 22.04.2016 року склав 18 років 6 місяців 2 дні (без урахування періоду навчання), що підтверджується копією трудової книжки, що міститься в матеріалах справи.

Згідно диплому ЛА ВС № 9006335 від 30 червня 1997 року та архівної довідки Запорізького державного університету № 24-12/89 від 27.09.2016 року,позивач навчався на юридичному факультеті Запорізького державного університету з 01.09.1992 року по 30.06.1997 року та отримав вищу юридичну освіту за спеціальністю - Правознавство та здобув кваліфікацію юриста, що складає 4 роки 10 місяців.

Згідно ч.1 ст. 50-1 «Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 15.01.2011 р.), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного ( чинного) заробітку.

Згідно із46 Закону України «Про прокуратуру», прокурорами і слідчими можуть призначатися громадяни України, які мають вищу юридичну освіту, необхідні ділові та моральні якості.

До 20 - річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 Закону України «Про прокуратуру», в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково - навчальних закладах Генеральної прокуратури України, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Згідно п. 3.2. Рекомендацій президії Вищого адміністративного суду України від 23.08.2007 року № 07.2-10/1 «Про деякі питання практики розгляду справ, повязаних з перерахунком пенсій деяким категоріям осіб публічної служби та науковим (науково-педагогічним) працівникам», до стажу роботи, що надає право на пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру», підлягає зарахуванню половина строку навчання у вищому навчальному закладі (стаціонарна форма), після навчання в якому особа отримала вищу юридичну освіту за спеціальністю «правознавство», що дає право на пенсію за вислугою років відповідно вимог ст. 50-І Закону України «Про прокуратуру».

Отже, стаж роботи позивача на день звернення до УПФУ в Комунарському районі - 22.04.2016 року, що дає право на пенсію за вислугою років згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» становить 20 років 11 місяців 2 дні з урахуванням половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, тобто більше 20 років, з яких стаж роботи на прокурорсько-слідчих посадах становить 18 років 6 місяців 2 дні та половина строку навчання , а саме 2 роки 5 місяців.

Закріплені статтею 22 Конституції України закріплені права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішенні від 11.10.05 року № 8-рп/2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: «звуження обсягу прав та свобод це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики».

В п.4 рішення від 11.10.2005 р. у справі № 1-21/2005, Конституційний Суд України вказав наступну правову позицію: В Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров'я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовних органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів. Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону Україниправові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

У абз.14 пункту 5 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. у справі №1-21/2005 також вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція (254к/96-ВР) та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України (254к/96-ВР) не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 р. №8-pn/99, від 20 березня 2002 р. №5-рп/2002, від 17 березня 2004 р. №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 р. №20-рп/2004).

Згідно пункту 3.2. рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної,правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 р., Європейській соціальній хартії (переглянутій) 1996 р., Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 р. держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», зазначено, що оскільки Конституція України в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Згідно ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Отже, позивач правомірно звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років на підставі cт. 50-1Закону України «Про прокуратуру» та, керуючись вимогамист.22 Конституції України, в розмірі 90 % суми місячного (чинного) заробітку, як прокурору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.19,22 Конституції України, ст.ст ст. ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій і зобовязання призначити пенсію за вислугу років, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII (в редакції від 15.01.2011 року).

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) до 20-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугою років половину строку навчання на юридичному факультеті Запорізького національного університету з 01.09.1992 року по 30.06.1997 року, що складає 2 роки 5 місяців.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя провести обчислення, призначити та виплачувати з 22 квітня 2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 р. №1789-XII (в редакції закону від 15.01.2011р.) на підставі довідки прокуратури Запорізької області від 13.04.2016 р. №11-266 вих.-16 у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку з наступним проведенням перерахунку пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.)

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова