Справа № 2а-7091/11/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 жовтня 2011 року 15:23 № 2а-7091/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кротюка О.В. при секретарі судового засідання Шевченко Я.В. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Офісний центр "Індустріальний"
до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі міста Києва
про скасування повідомлень - рішень № /16585 від 26.04.2011 та № /16586 від 26.04.2011

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду звернулось Закрите акціонерне товариство «Офісний центр»Індустріальний»(в подальшому під час розгляду справи змінено організаційно-правову форму на товаристо з обмеженою відповідальністю та є ТОВ «Офісний центр»Індустріальний») з позовом до Державної податкової інспекції в Дарницькому районі міста Києва про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень віл 26 квітня 2011 року № /16585 та № /16586.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю доводів податкової служби про фіктивність контрагента та недійсність укладених з ним господарських договорів.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, з підстав, викладених у письмовому заперечені, долученому до матеріалів справи, покликуючись на фіктивність контрагента позивача.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Державною податковою адміністрацією у місті Києві було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ЗАТ «Офісний центр»Індустріальний»з питань дотримання податкового законодавства за відносинами з ПП «ТД»Фаворит Плюс»за період з 01.04.08 по 31.12.10. За наслідком вказаної перевірки було складено акті перевірки від 08.04.11 № 13/35-40/31922460 (далі -Акт перевірки).

Як встановлено Актом перевірки позивачем з ПП «ТД»Фаворит Плюс» (далі -третя особа) було укладено договори предметом яких було надання послуг про прибиранню коридорів, сходових клітин, холу та місць загального користування офісного центру позивача (договір від 24 березня 2009 року; підписаний директором третьої особи ОСОБА_1), виконання ремонтних робіт частини офісного приміщення (договір від 10 квітня 20009; підписаний директором третьої особи ОСОБА_1) та миття вікон на фасаді (договір від 25 серпня 2009 року; підписаний директором третьої особи ОСОБА_1) -далі разом або окремо Договір/Договори.

За вказаними договорами були здійснені відповідні платежі і надані податкові накладні, що сторонами не заперечуються.

В той же час в акті перевірки податкова служба дійшла висновку про «безтоварний»характер вказаних договорів, тобто здійснено лише паперове їх оформлення без здійснення їх виконання в натурі.

Вирішуючи спір по суті суд приймає до уваги наступне.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до частини 5,6, ст..71 КАС України суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З огляду на покликання податкової служби згідно змісту Акту перевірки, судом на виконання зазначених вище положень КАС України з метою встановлення всіх обставин у справі запропоновано позивачу і відповідачу надати докази на підтвердження його товарного/безтоварного характеру, витребувано документи, запропоновано забезпечити свідків.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких умов суд вчинив всі дії, які залежать від нього для збирання всіх доказів.

В судовому засідання було заслухано свідка ОСОБА_2, який працює та працював під час господарських відносин позивача з третьою особо за місцезнаходженням позивача на посаді коменданта.

Свідок повідомив, що миття вікон, прибирання офісного приміщення та ремонт приміщень здійснювався третьою особою. Згідно уточнюючого питання суду свідок повідомив, що він дізнався, що особи, яки виконували вказані роботи були працівниками з ПП «ТД»Фаворит Плюс»з інформації його керівництва, яке повідомило його про вказані обставини. Поряд з цим, свідок повідомив, що в штаті позивача наявні посади прибиральників, які постійно працюють у приміщенні центру.

Поряд з цим представником позивача було надано суду видаткові накладні по яким було підприємством придбано будівельні матеріали для здійснення третьою особою ремонтних робіт офісних приміщень, звіти про використання коштів наданих під звіт, касові чеки, бухгалтерські документ, виписки з рахунку про рух коштів на придбання матеріалів, акти списання ТМЦ.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень надав суду копію вироку Ленінського районного суду м. Вінниця від 24 вересня 2010 року (далі -рішення суду). Згідно вказаного рішення суду ОСОБА_1 визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч.2. статті 205 КК України (ч.1. - фіктивне підприємництво, тобто створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона; ч.2. - самі дії, якщо вони вчинені повторно або заподіяли велику матеріальну шкоду державі, банкові, кредитним установам, іншим юридичним особам або громадянам -…).

Рішенням суду було встановлено:

· В червні 2008 року ОСОБА_1 за пропозицією невстановленої особи, бажаючи отримати грошову винагороду безпосередньо прийняла участь у створені і державній реєстрації ПП «ТД»Фаворит Плюс»з метою прикриття незаконної підприємницької діяльності без наміру здійсненя господарської діяльності;

· Після реєстрації вказаного підприємства всі реєстраційні документи та печатку передала невстановленій особі за грошову винагороду;

· Підсудна ОСОБА_1, свою вину в судовому засіданні визнала;

· На підставі висновку судової почеркознавчої експертизи № 942 від 16.06.2010 року судом встановлено, що як податкова звітність, так і первинні бухгалтерські документи, які підтверджують діяльність ПП «ТД»Фаворит Плюс»з контрагентами, підписана не ОСОБА_1, а іншою особою.

Вирок Ленінського районного суду м. Вінниця від 24 вересня 2010 року набрав законної сили 11.10.11 року.

Оцінюючи вищенаведене у сукупності суд дійшов висновку про наступне.

Суд не може прийняти свідчення свідка як належний доказ, оскільки свідок безпосередньо не встановлював (не знав) на підставі первинних документів особи (та її працівників), яка виконувала Договори, оскільки йому про виконавця було повідомлено керівництвом позивача.

Згідно документів наданих позивачем може бути припущено, що певні роботи, зокрема в частині ремонту можливо і виконувались в офісному центрі позивача. Проте суд, з огляду на рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 24 вересня 2010 року, дійшов висновку, що позивачем не доведено обставин у відповідності до яких роботи за Договорами були виконані в натурі і саме ПП «ТД»Фаворит Плюс», а не іншою особою та в інший спосіб.

Поряд з цим, позивачем не доведено, що ним було вчинені всі дії з метою встановлення правосуб'єктності ПП «ТД»Фаворит Плюс»при підписанні Договорів, оскільки останні підписані ОСОБА_1, яка не могла його підписати, оскільки всі документи і печатку віддала невстановленій особі та не мала наміру здійснювати господарську діяльність в особі створеного нею ПП та була визнана судом винною у вчинені злочину, передбаченого ч.2.ст205 КК України - фіктивне підприємництво.

У відповідності до положень пп.7.4.5. п.7.4. ст..7 Закону України "Про податок на додану вартість" (168/97-ВР від 03.04.1997; далі -Закон про ПДВ) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Підпунктом 7.2.6. п.7.2. ст.. 7 закону про ПДВ встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно з абз. 1, 4 пп.7.2.3. п.7.2. ст.. 7 Закону про ПДВ 7.2.3. податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг).

Згідно з положеннями пп.7.3.1. п.7.3. ст.. 7 Закону про ПДВ датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

· або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

· або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Аналізуючи вищевикладені положення закону, суд дійшов до висновку, що податкова накладна не є виключною умовою для нарахування податкового кредиту. Оскільки підставою для її формування є наявність реальної операції з поставки послуг (товарів) та виникнення податкових зобов'язань з ПДВ. Відсутність реальної операції з поставки не може спричиняти як виникнення податкових зобов'язань з ПДВ, не дивлячись на наявність оформленої податкової накладеної, так і не може спричиняти жодних правових наслідків за нею в податковій сфері відносин з ПДВ (зокрема наслідки визначені ст..7.5. Закону про ПДВ).

З огляду на вказане, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що відповідають вимогам ч.3 ст.2 КАС України, а позовні вимоги є необґрунтованими і підстав для їх задоволення судом не встановлено.

Відповідач в силу положень частини 2 статті 71 КАС України спростував покликання позивача і довів відповідність оскаржуваних рішень вимогам ч.3. ст..2 КАС України.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги, зокрема щодо товарності операцій за Договором.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати позивача не відшкодовуються.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18.10.11 р.