Справа № 817/1396/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2016 р.Р і в н е 817/1396/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представники Юхименко Т.В., Довгий Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4
до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.09.2016 року №001511302.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Пояснила суду на їх обґрунтування, що за наслідками документальної позапланової перевірки позивача виявлено порушення ним вимог податкового законодавства, яке полягало у заниженні суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість за вересень 2015 року-квітень 2016 року на 6613,00 грн. внаслідок застосування нульової ставки податку під час оподаткування вартості палива, що використовувалось для міжнародних перевезень, використаного понаднормово, що не належить до господарської діяльності. Представник позивача з такими висновками контролюючого органу не погоджується, вважає їх безпідставними. Зокрема, представник позивача відхиляє посилання відповідача на Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 року №43, які на її думку, не повинні застосовуватись щодо позивача.

Просить позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представники відповідача проти позовних вимог заперечили. Пояснили суду на обґрунтування своїх заперечень, що під час документальної перевірки позивача виявлено порушення ним пунктів 198.3, 198.5 статті 198, пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, яке призвело до завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованого за вересень 2015 року - квітень 2016 року на суму 6613,00 грн. Представники відповідача вбачають в основі таких порушень невключення позивачем до складу податкових зобов'язань з податку на додану вартість сум ПДВ, обрахованих з вартості палива, списаного понаднормово, з порушенням Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 року №43, яке не може вважатися таким, що використовувалось позивачем в межах здійснення власної господарської діяльності.

Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенні повністю.

Судом встановлено, що 05.08.2016 року - 11.08.2016 року посадовими особами Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання, податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість, задекларованого на рахунок платника у банку по декларації з ПДВ за квітень 2016 року, результати якої оформлено актом від 18.08.2016 року за №00141/1712-1302/НОМЕР_1 (а.с. 7-14).

На підставі акту перевірки Рівненською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.09.2016 року №001511302 про зменшення Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованого за вересень 2015 року - квітень 2016 року на суму 6613,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 1653,00 грн. (а.с. 15).

В основу прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення покладено висновки контролюючого органу про порушення платником податків вимог пунктів 198.3, 198.5 статті 198, пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України внаслідок заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 6613,00 грн., а саме: вересень 2015 року 498,00 грн., жовтень 2015 року 1448,00 грн., листопад 2015 року 994,00 грн., грудень 2015 року 1069,00 грн., січень 2016 року 523,00 грн., лютий 2016 року 493,00 грн., березень 2016 року 726,00 грн., квітень 2016 року 761,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України, у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У свою чергу, пунктами 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а)враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б)або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в)та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 здійснює господарську діяльність за кодом КВЕД 49.21 "Вантажний автомобільний транспорт" (а.с. 8).

18.05.2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 подав до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року, в рядку 20.2.1 та додатку 4 до якої ним задекларовано суму від'ємного значення, що не перевищує суму обчислену відповідно до до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 40079,00 грн. (а.с. 16-20, 36-39).

Судом досліджено, що Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 належать на праві власності вантажний-С сідловий тягач MAN TGA 18,390, об'ємом двигуна 10518 л, реєстраційний номер НОМЕР_2 і напівпричіп борт. тентований тягач KRONE SDP 27, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 41).

Наданими позивачем у судове засідання та до перевірки доказами, а саме: подорожніми листами вантажного автомобіля в міжнародному сполученні типової форми №1 (міжнародна) №10 від 02.07.2015 року, №11 від 11.07.2015 року, №12 від 31.07.2015 року, №13 від 10.08.2015 року, №14 від 22.08.2015 року, №16 від 01.10.2015 року, №17 від 09.10.2015 року, №18 від 03.11.2015 року, №19 від 19.11.2015 року, №20 від 10.12.2015 року, №21 від 16.12.2015 року, №1 від 15.01.2016 року, №2 від 25.02.2016 року, №3 від 12.03.2016 року, №4 від 23.03.2016 року, №5 від 23.04.2016 року, подорожнім листом вантажного автомобіля типової форми №2-ТН №15 від 07.09.2015 року, а також міжнародними товарно-транспортними накладними з відмітками про перетин кордону підтверджується, що протягом вересня 2015 року - квітня 2016 року його автомобілем здійснювалися міжнародні перевезення вантажів (а.с. 42-58, 82-87).

Факт надання позивачем послуг з перевезення вантажів відповідачем не заперечується.

У зв'язку з цим, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 списано дизпалива в кількості 20938,7 л на суму 310385,41 грн., за наслідками чого оформлено акт списання від 31.12.2015 року №СпТ-000001 (а.с. 40).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 прийнято наказ-розпорядження від 02.01.2015 року №1, згідно якого встановлено норму витрат для вантажного автомобіля MAN TGA 18,390, реєстраційний номер НОМЕР_2 на 100 км - 35 л, для врахування експлуатаційних факторів, які впливають на обсяги використання палива до вказаної норми витрат палива застосовується коефіцієнт 0,7 на тону вантажу (а.с. 40, 88).

Відповідно до пп. "а" пп. 195.1 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України, за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання таких послуг як міжнародні перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Для цілей цього підпункту перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

В акті перевірки від 18.08.2016 року за №00141/1712-1302/НОМЕР_1 контролюючий орган зазначає про понаднормове списання платником податку дизпалива протягом вересня 2015 року - квітня 2016 року, без дотримання Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 року №43 (далі - Норми) (а.с. 13-14).

Згідно вказаних вони призначені для планування потреби підприємств, організацій та установ (далі - підприємств) в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, а також можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива. Нормування витрат палива - це встановлення допустимої міри його споживання в певних умовах експлуатації автомобілів, для чого застосовуються базові лінійні норми, встановлені по моделях (модифікаціях) автомобілів, та система нормативів і коригуючих коефіцієнтів, які дозволяють враховувати виконану транспортну роботу, кліматичні, дорожні, та інші умови експлуатації. Нормування витрат моторних олив та мастил здійснюється пропорційно до витрат палива згідно з встановленими нормативами.

Отже, безпосереднім призначенням даних Норм є планування витрат палива з метою їх раціонального використання. Разом з тим, норми списання палива на підприємстві можуть бути врегульовані внутрішніми наказами, а також підтверджені відповідними розрахунками, з урахуванням технічних характеристик автомобілів, експлуатаційних норм і інших факторів.

Крім того, пунктом 1.9 Норм прямо передбачено, що підприємство на підставі аналізу причин відхилень фактичних витрат палива, що можуть змінюватися у часі або за певних умов, від встановлених ним нормативних витрат може змінювати встановлені нормативні витрати відповідно до зміни умов експлуатації або, у разі потреби, вживати заходів щодо усунення причин збільшення фактичної витрати палива понад встановлену підприємством нормативну витрату палива.

Судом досліджено первинні документи і встановлено, що позивачем списання палива проводилось відповідно до норм, установлених наказом, а також з дотримання вимог щодо документального підтвердження сум витрат на паливо, віднесених до податкового кредиту, які внаслідок цього відповідають критеріям господарського характеру.

Таким чином, висновки відповідача про порушення позивачем вимог пунктів 198.3, 198.5 статті 198, пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ним податкових зобов'язань з податку на додану вартість за вересень 2015 року - квітень 2016 року на загальну суму 6613,00 грн. не знаходять свого підтвердження належними та допустимими доказами, а відтак є необґрунтованими і безпідставними.

За наведених обставин, податкове повідомлення-рішення Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 02.09.2016 року №001511302 не відповідає критеріям правомірності та підлягає скасуванню, а позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Як передбачено статтею 94 КАС України, судові витрати присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 02.09.2016 року №001511302.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.