Справа № 2-а-4452/10/0270
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2010-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2010 р. Справа № 2-а-4452/10/0270 м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича,

при секретарі судового засідання: Оніщенко Петрі Анатолійовичу

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до: Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.10.2010 року

ВСТАНОВИВ :

До суду звернулась фізична особа підприємець ОСОБА_3 (далі позивач) з позовом до Могилів-Подільської обєднаної державної податкової інспекції Вінницької області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 25.10.2010 р.

Позовні вимоги з урахуванням поданих письмових пояснень мотивовані наступним.

Відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за результатами якої складений відповідний акт.

Згідно з актом перевірки ревізор дійшов висновку, що позивач порушив вимоги ст. 1 ОСОБА_4 Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2009 р. в сумі 141 479,78 грн.

На підставі акту перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення №/0 від 25.10.2010 р., яким позивачу визначено до сплати зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 141 479,78 грн.

Позивач вважає, що відповідачем неправомірно прийняте вищезазначене податкове повідомлення-рішення з огляду на те, що висновки податкового органу, які знайшли своє відображення у відповідному акті перевірки, не відповідають вимогам чинного законодавства України з наступних підстав.

За перевіряємий період позивач здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування і як приватний підприємець-повірений працював у сфері заготівлі молока, укладаючи при цьому договори доручення на заготівлю молока з ВАТ Літинський молочний завод від імені і за рахунок довірителя. На думку позивача, кошти, які він отримував від довірителя на закупівлю молока, не ставали його власністю, оскільки він не міг ними розпоряджатися на власний розсуд. Так само і молокопродукція, яку позивач закупляв від імені та за рахунок коштів відповідного підприємства, не була його власністю.

В позовній заяві позивач посилається на те, що виручкою є не будь-які кошти, отримані позивачем, а лише ті кошти, які отримані ним від продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Таким чином за виконаними позивачем договорами доручення сума виручки дорівнює сумі винагороди, а вона в 2009 році не перевищила суму 500 тис. грн., тому висновки податкового органу про порушення позивачем вимог ОСОБА_4 Президента Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва щодо перевищення граничного обсягу виручки є невірними.

Позивач вважає, що передача повіреним довірителю придбаного повіреним на імя довірителя товару за договором доручення, не є поставкою товарів за визначенням, оскільки відповідно поставкою можуть бути тільки операції, що здійснюються згідно з договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари.

Крім того, позивач посилається на п.п. 4.3.2 п. 4.3 ст. 4 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб, яким передбачено, що не включається до обєкту оподаткування сума коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, з урахуванням норм пункту 9.10 статті 9 цього Закону.

Таким чином позивач вважає, що кошти надані йому ВАТ Літинський молочний завод під звіт для виконання договору доручення, не є його доходом чи виручкою, і не підлягають оподаткуванню податком з доходу фізичних осіб.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві і поданих письмових поясненнях, та надані у справу матеріали і документи.

Представник відповідача надав суду свої заперечення проти адміністративного позову (а.с.156-160), згідно з якими податковим органом цілком правомірно винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення за результатами виявлених та зафіксованих в акті перевірки порушень позивачем ОСОБА_4 Президента Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва та Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян, оскільки позивачем перевищено допустимий валовий дохід за 2009 рік на 1 257 598,72 грн.

В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у наданих письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оглянувши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, виданого Могилів-Подільською районною державною адміністрацією Вінницької області 27.06.2007 року (а.с.7) та є платником єдиного податку (а.с.9).

На підставі відповідного направлення посадовою особою Могилів-Подільської ОДПІ ОСОБА_5 з 27.09.2010 року по 01.10.2010 року проведено планову виїзну перевірку субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2008р. по 30.06.2010р.

За результатами перевірки складено акт №243/17- від 01.10.2010р. (а.с.10-26), згідно з висновками якого встановлені порушення позивачем вимог ст. 1 ОСОБА_4 Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2009 р. в сумі 141 479,78 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки 25.10.2010 року відповідачем щодо позивача були прийняте податкове повідомлення рішення №/0 від 25.10.2010р., яким позивачу визначено до сплати зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 141 479,78 грн. (а.с.6).

В судовому засіданні досліджено наступні матеріали та документи, а саме: договір-доручення на закупівлю молока, укладені між приватним підприємцем ОСОБА_3 та ВАТ Літинський молочний завод з додатком (а.с.27-29), акти прийняття доручень (а.с.30-32), видаткові касові ордери (а.с.33-124), приймально-розрахункові відомості (а.с.137-149), приймальні квитанції (а.с.125-136), авансові звіти.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 ОСОБА_4 Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень. Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана субєктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу (товарів, робіт, послуг).

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 за період з 01.10.2008 року по 30.06.2010 року здійснювала підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування і як приватний підприємець-повірений в 2009 році працювала за договором доручення від 31.03.2009 року з ВАТ Літинський молочний завод. Позивач, як платник єдиного податку здійснювала діяльність по закупівлі молока за зазначеним договором доручення, та забезпечувала передачу її довірителю за винагороду, не набираючи при цьому права власності на придбану молокопродукцію.

Відповідно до ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя.

Таким чином, на підставі укладених договорів позивачем вчинились правочини щодо закупівлі молока від імені та за рахунок коштів довірителя. Вказані правочини створювали, змінювали, припиняли цивільні права та обовязки довірителя. Відповідно до укладених договорів позивач не набував права власності ні на надані йому кошти, ні на закуплене молоко.

Відповідно до п. 1.31 ст. 1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств продаж товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або з компенсацію, незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Не вважаються продажем операції з надання товарів у межах договорів комісії, схову (відповідального зберігання), доручення, інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу прав власності на такі товари.

Продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції цивільно-правового характеру з надання результатів робіт (послуг), з надання права на користування або на розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими ніж товари, обєктами власності за компенсацію, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг).

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що за виконаними позивачем договорами доручення, сума виручки дорівнює сумі винагороди за договорами, яка в 2009 році становила 350 грн. за одну тону закупленого натурального молока, та, як встановлено в судовому засіданні, не перевищувала суму 500 тис. гривень. Отже, податковий орган при проведенні перевірки неповно оцінив надані платником податків докази в обґрунтування правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування.

Як наслідок твердження відповідача про порушення позивачем вимог ОСОБА_4 Президента Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва щодо перевищення граничного обсягу виручки за відповідний період та вимог Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян, в результаті чого в 2009 році занижено суму податку з доходів фізичних осіб, не відповідають дійсним обставинам справи.

Слід зазначити, що позивач не здійснював поставку молока будучи посередником між ВАТ "Літинський молочний завод" та сільськогосподарськими товаровиробниками, а лише здійснював закупівлю молока згідно з відповідними договорами доручення від імені молокозаводу та за рахунок коштів отриманих під звіт від даного підприємства. Дана обставина підтверджується наявними у справі видатковими касовими ордерами на закупку молока, а також авансовими звітами та приймально-розрахунковими відомостями.

Винагорода згідно з договорами доручення отримана повіреним ФОП ОСОБА_6 за передачу довірителю ВАТ Літинський молочний завод і є обсягом виручки субєкта підприємницької діяльності, яка не повинна перевищувати суму 500 тис. грн. Крім того, в перевіряємому періоді позивачем не здійснювалися операції з поставки товарів, а загальна сума від надання послуг, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно не перевищувала допустимий обсяг виручки.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Могилів-Подільської обєднаної державної податкової інспекції №/0 від 25.10.2010 р., яким позивачу визначено до сплати зобовязання по податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в розмірі 141 479,78 грн.

В силу ч. 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем наявними у справі матеріалами не доведена.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам, встановленим у справі, підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні за участю присутніх учасників процесу, а тому підлягають задоволенню з розподілом судових витрат відповідно до ст. 94 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Квитанцією № 62 від 05.11.2010 р. документально підтверджено судові витрати здійснені позивачем в розмірі 3,40 грн., а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Могилів-Подільської обєднаної державної податкової інспекції у Вінницькій області №/0 від 25.10.2010 р. про донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 141 479 (сто сорок одна тисяча чотириста сімдесят девять) грн. 78 коп. приватному підприємцю ОСОБА_3 (ід. код НОМЕР_1, АДРЕСА_1).

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в сумі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в порядку та в строки визначені ст. 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови оформлено 13 грудня 2010 року.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович