Справа № 818/1199/16
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 р. Справа №818/1199/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

суддів: Бондаря С.О., Осіпової О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України,

треті особи: Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації Сумської області,

Сумська обласна державна адміністрація

про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України (далі - відповідач, Комісія), треті особи: Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації Сумської області, Сумська обласна державна адміністрація про визнання протиправним та скасування у повному обсязі рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, оформленого витягом з протоколу № 98 від 23.06.2016 року про визнання безпідставною видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 ОСОБА_1 у зв`язку з не підтвердженням факту виконання робіт у зоні відчуження.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 1987 році приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і являвся учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на підтвердження чого йому видано посвідчення категорії 2.

У грудні 2015 року позивач пройшов медичну комісію, внаслідок чого йому було встановлено 3 групу інвалідності, яка пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим надав вказані документи до Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації Сумської області для отримання посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1.

26 серпня 2016 року позивач отримав пакет документів, серед яких знаходився витяг з протоколу № 98 від 23 червня 2016 року засідання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, яким прийнято рішення про визнання безпідставною видачі йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, та яким не підтверджено факт виконання ОСОБА_1 робіт у зоні відчуження.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та незаконним.

Так, відповідно до записів військового квитка, виданого на ім`я ОСОБА_1 , в період часу з 02.07.1987 по 16.08.1987 він виконував роботи по ліквідації аварії у 30 кілометровій зоні Чорнобильської АЕС.

Також, факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС довідкою Шосткинсько-Середино-Будського ОМВК за №591 від 03.07.2015 року, архівною довідкою Міністерства оборони України №46101 від 15.05.2009 року, архівною довідкою Шосткинського спеціалізованого автотранспортного підприємства 1803, згідно яких ОСОБА_1 перебував у зоні відчуження з 02.07.1987 року по 16.08.1987 року.

Згідно з витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №3278 від 07.09.2015 року захворювання позивача Артеріальна гіпертонія. Дисциркулярна енцефалопатія 1-11 ст. змішаного ґенезу з вегетативною дисфункцією, вестибуло-атактичним та антено-цефалгічним синдромами пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 12 січня 2016 року ОСОБА_1 було вручено посвідчення інваліда 3 групи.

Таким чином, позивач приходить висновку, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, а тому підлягає скасуванню.

Позивач, представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач та треті особи надіслали суду письмові клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст.ст. 12, 41 КАС України не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.06.2016 Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України прийнято рішення у формі протоколу № 98 (а.с.11), яким визнано безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2, про що позивача повідомлено листом Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації від 22.07.2016 № 01-24/2038 (а.с. 12).

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає помилковими висновки відповідача щодо прийняття рішення про безпідставну видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи рішення про безпідставну видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, відповідач виходив з того, що факт виконання робіт в зоні відчуження не підтверджено.

Проте, суд не може погодитись з вказаним висновком відповідача, виходячи з наступного.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. № 51 Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. № 51 Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. № 51 Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;

в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є періоди роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Згідно ч.3 ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зазначено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Як встановлено з записів військового квитка, виданого на ім`я ОСОБА_1 , в період часу з 02.07.1987 року по 16.08.1987 року він виконував роботи по ліквідації аварії у 30 кілометровій зоні Чорнобильської АЕС (а.с. 15).

Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міноборони України від 15.05.2009 № 46101 (а. с. 16), на виконання наказів № 417 та № 462 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 02.07.1987 по 16.08.1987.

Згідно довідки Шосткинського спеціалізованого АТП 1803 позивач виконував роботи в м.Чорнобиль у зоні відчуження в період з 02.07.1987 по 30.07.1987 та з 01.08.1987 по 16.08.1987 та йому виплачувалася заробітна плата з урахуванням коефіцієнта «3» (а.с. 17).

Також, відповідно до довідки Шосткинського ОМВК від 03.07.2015 № 591 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 02.07.1987 по 16.08.1987 (а.с. 18).

Також, згідно медичних довідок (а.с. 20, 21) та витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 07.09.2015 № 3278 (а.с. 19) захворювання позивача Артеріальна гіпертонія. Дисциркулярна енцефалопатія 1-11 ст. змішаного ґенезу з вегетативною дисфункцією, вестибуло-атактичним та антено-цефалгічним синдромами пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Суд зазначає, що доказів що спростовували б відомості зазначені у довідках відповідачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Таким чином, суд приймає у якості належного доказу зазначену довідку, яка підтверджує факт виконання позивачем роботи в районі м. Чорнобиль.

Отже, позивачем належним чином підтверджено факт перебування у районі м. Чорнобиля протягом 46 днів.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.

Такими зонами є:

1 (зона відчуження);

2 (зона безумовного (обов`язкового) відселення);

3. (зона гарантованого добровільного відселення);

4 (зона посиленого радіоекологічного контролю).

Згідно ст. 1 Закону України Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи до територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, в межах України належать території, на яких виникло стійке забруднення навколишнього середовища радіоактивними речовинами понад доаварійний рівень, що з урахуванням природно-кліматичної та комплексної екологічної характеристики конкретних територій може призвести до опромінення населення понад 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік, і яке потребує вжиття заходів щодо радіаційного захисту населення та інших спеціальних втручань, спрямованих на необхідність обмеження додаткового опромінення населення, зумовленого Чорнобильською катастрофою, та забезпечення його нормальної господарської діяльності.

Відповідно до ст.2 Закону України Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей ґрунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов`язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров`я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.

Такими зонами є:

1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;

2) зона безумовного (обов`язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/кв. км та вище, або стронцію від 3,0 Кі/кв. км та вище, або плутонію від 0,1 Кі/кв. км та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/кв. км, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/кв. км, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

4) зона посиленого радіоекологічного контролю - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 1,0 до 5,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,02 до 0,15 Кі/кв. км, або плутонію від 0,005 до 0,01 Кі/кв. км за умови, що розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів перевищує 0,5 мЗв (0,05 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 року №106 „Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP „Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи.

Згідно затвердженого переліку визначено, що м. Чорнобиль віднесено до зони відчуження.

Отже, проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відомості, відображені у зазначених письмових доказах, не є суперечливими з огляду на специфіку діяльності позивача.

Що стосується посилання відповідача те, що факт виконання позивачем робіт у зоні відчуження не підтверджено, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано жодного доказу щодо того, що позивач на час виконання робіт знаходився у іншому місті чи виконував іншу роботу, яка не пов`язана із ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи у м. Чорнобиль.

Таким чином, суд зазначає, що позивач надав усі необхідні документи на підтвердження виконання робіт у зоні відчуження, що у відповідності до ст. 10 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є підставою для отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, а тому суд приходить висновку, що оскаржуване рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 23.06.2016 про визнання безпідставною видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, треті особи: Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації Сумської області, Сумська обласна державна адміністрація про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати у рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, оформлене витягом з протоколу № 98 від 23.06.2016 про визнання безпідставною видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 ОСОБА_1 у зв`язку з не підтвердженням факту виконання робіт у зоні відчуження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя О.А. Прилипчук

Суддя С.О. Бондар

Суддя О.О. Осіпова