Справа № 670/584/16-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 670/584/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волкова О.М.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

06 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Віньковецького районного суду Хмельницької області від 15 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області про стягнення судових витрат,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області про визнання незаконним та скасування рішення № 58 від 13.02.2015 року, про стягнення судових витрат.

Ухвалою Віньковецького районного суду від 15 серпня 2016 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з вказаним вище позовом.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 15 серпня 2016 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на розгляді у Віньковецькому районному суді знаходилась справа за позовною заявою ОСОБА_2 до голови Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області Марисика М.І. про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, за результатами розгляду якої винесено рішення від 21 квітня 2016 року про задоволення позовних вимог. Також в провадженні Вінницького апеляційного адмінстративного суду перебувала апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Віньковецького району Хмельницької області від 21 квітня 2016 року про виправлення описки у вищезазначеній постанові суду першої інстанції, яка була задоволена судом апеляційної інстанції.

Позивач звернулась до суду з даним позовом до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області про відшкодування з відповідача на її користь судових витрат, пов'язаних з розглядом її позовної заяви та апеляційної скарги по справі № 670/467/14-а.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір стосується майнових прав позивача, а тому він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 КАС України адміністративний позов-це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Частиною 2 статті 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини першої статті 17 КАС України передбачено, що до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб"єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать не усі публічно-правові спори, а лише ті, одним із учасників яких є суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції.

Частиною 4 статті 105 КАС України встановлені вимоги, які може містити адміністративний позов: скасування або визнання нечинним рішення відповідача-суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача-суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача- суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача- суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Таким чином, виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір-- це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин, що виникають між органами влади, їх посадовими чи службовими особами, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства та юридичними чи фізичними особами.

Для визнання спору як публічно-правового необхідно встановити наявність сукупності двох ознак, а саме: 1) участь у справі сторони, яка є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи; 2) правовідносини, що виникли між сторонами у справі мають носити публічно-правовий характер.

Отже, сама тільки участь у справі сторони, яка є суб'єктом владних повноважень не може свідчити про наявність між сторонами публічно-правового спору, якщо правовідносини, що виникли між сторонами у справі, не носять публічно-правового характеру.

Для того щоб визначити підсудність спору необхідно брати до уваги не тільки суб'єктний склад, але і встановити характер правовідносин із яких він виник.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_4 спір між сторонами стосується права власності позивача, а саме: коштів, понесених нею на прибуття в судові засідання для розгляду її позовної заяви та апеляційної скарги по справі № 670/467/14-а .

У даному випадку відповідач не виконує відносно позивача владних управлінських функцій, а тому правовідносини, що виникли між сторонами у справі, не містять ознак публічно-правових.

Відповідно до ст.15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Правова позиція по даному питанню висловлена в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судій та визначення підсудності цивільних справ», за змістом ч.2 п.3, ч.2 п.21 якої критеріями відмежування справи цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень), як суб'єктом, публічного права, та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана справа не може розглядатись в порядку адміністративного судочинства, оскільки розгляд заявлених позивачем вимог, передбачено нормами цивільного процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним, а тому вона є такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено судове рішення з додержання норм процесуального права, в зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Віньковецького районного суду Хмельницької області від 15 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.