Справа № 210/1434/16-а(2-а/210/47/16)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2016 рокусправа № 210/1434/16-а(2-а/210/47/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача-1: ОСОБА_2,

представника відповідача-2: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 27 липня 2016 року у справі № 210/1434/16-а за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Криворізького міського голови, Криворізької міської ради треті особи: Перший заступник міського голови ОСОБА_9, Заступник міського голови ОСОБА_10, Заступник міського голови ОСОБА_11, Заступник міського голови ОСОБА_12, Заступник міського голови ОСОБА_13, Заступник міського голови ОСОБА_14, Заступник міського голови ОСОБА_15, Керуючий справами виконкому Криворізької міської ради ОСОБА_16, Член викоонавчого комітету Криворізької міської ради ОСОБА_17, Член виконавчого комітету Криворізької міської ради ОСОБА_18, Член виконавчого комітету Криворізької міської ради ОСОБА_19, Член виконавчого комітету Криворізької міської ради ОСОБА_20,Член виконавчого комітету Криворізької міської ради ОСОБА_21 про визнання протиправними і скасування рішення суб'єкта владних повноважень з приводу прийняття на публічну службу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись до суду з адміністративним позовом до Криворізького міського голови, Криворізької міської ради, в якому просили:

- визнати протиправним і скасувати п.3 рішення ІІ сесії VII скликаної Криворізької міської ради від 24.12.2015 року №19 Про створення виконавчого комітету Криворізької міської ради та затвердження його складу;

- визнати протиправною бездіяльність Криворізького міського голови щодо прийняття відповідних рішень про утворення конкурсної комісії та проведення конкурсу для відбору кандидатів на заміщення вакантних посад першого заступника міського голови, шести посад заступників міського голови, посади керуючого справами виконкому міської ради та зобовязати Криворізького міського голову прийняти відповідні рішення щодо зазначеного;

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 липня 2016 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено в повному обсязі.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на незастосування судом принципу верховенства права та практики рішень ЄСПЛ, звернулись з апеляційною скаргою, в якій просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням ІІ сесія VII скликання Криворізької міської ради від 24 грудня 2015 року за № 19 Про створення виконавчого комітету Криворізької міської ради та затвердження його складу було створено виконавчий комітет міської ради з 15 осіб на чолі з міським головою ОСОБА_22 (п.1); уведено до виконавчого комітету міської ради за посадою секретаря міської ради ОСОБА_23 (п.2); затверджено та введено до складу виконавчого комітету міської ради: першого заступника міського голови - ОСОБА_9, заступників міського голови - ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_24 ОСОБА_25; ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15; керуючого справами виконкому міської ради ОСОБА_16, членів виконавчого комітету - ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 (п.3).

Не погодившись з обґрунтованістю вказаного рішення в частині пункту № 3, а саме щодо затвердження та введення до складу виконавчого комітету міської ради: першого заступника міського голови, заступників міського голови; керуючого справами виконкому міської ради, членів виконавчого комітету, Позивачі звернулись до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради.

В свою чергу, порядок формування виконавчого комітету міської ради визначено пунктом 5 частини 4 статті 42 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, згідно якого до повноважень міського голови, зокрема, відноситься внесення на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради.

Також, приписами ч.5 ст.47 Закону України Про органи місцевого самоврядування в Україні визначено, що постійні комісії ради попередньо розглядають кандидатури осіб, які пропонуються для обрання, затвердження, призначення або погодження відповідною радою, готують висновки з цих питань.

Згідно ч. 3 ст. 51 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що персональний склад виконавчого комітету міської ради затверджується радою за пропозицією міського голови та утворюється у складі, передбаченому ч. 3 ст. 51 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Як свідчать встановлені обставини справи, проект оскаржуваного рішення ради Про створення виконавчого комітету Криворізької міської ради та затвердження його складу було обговорено на засіданнях постійних комісій ради 22 грудня 2015 року, під час яких були схвалені проекти рішень та вирішено внести їх на розгляд міської ради без змін та доповнень, про що вбачається з залучених до матеріалів справи протоколів засідань постійних комісій та порядку денного ІІІ пленарного засідання ІІ сесії міської ради VII скликання.

Також, до початку роботи ІІІ пленарного засідання ІІ сесія VII скликання депутатами було затверджено регламент роботи сесії, яким було передбачено доповіді та виступи з обговорення питань, що ставляться на голосування, що підтверджується з порядку денного пленарного засідання та протоколу до нього.

Окрім того, як було встановлено зі стенограми пленарного засідання, жодних зауважень щодо проекту оскаржуваного рішення депутатами висловлено не було, в тому числі і депутатами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є позивачами у справі.

Тобто, процедура прийняття рішення була повністю дотримана, депутати мали можливість висловитись щодо проекту оскаржуваного рішення, внести свої зауваження та пропозиції, висловитися проти його ухвалення.

Зокрема, проект оскаржуваного рішення Криворізької міської ради від 24 грудня 2015 року за №19 Про створення виконавчого комітету Криворізької міської ради та затвердження його складу було розміщено на офіційному сайті виконавчого комітету міської ради 28.10.2015 року, тобто відповідно до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні з урахуванням вимог статті 15 Закону України Про доступ до публічної інформації щодо оприлюднення проекту рішення за 20 днів до розгляду. Ухвалене рішення було розміщено на сайті 30.12.2015 року.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності порушень процедури прийняття оскаржуваного рішення.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року№ 19-рп/2011 (справа щодо оскарження бездіяльності субєктів владних повноважень щодо заяв про злочини) зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої субєкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті субєктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС.

Аналіз вищезгаданих норм права дає підстави вважати, що судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам.

В даному випадку, Позивачами не було належним чином обґрунтовано порушення їх прав, свобод чи інтересів як фізичних осіб внаслідок прийняття оскаржуваного рішення Криворізької міської ради №19 від 12.12.2015 року.

В судовому засіданні представник пояснила, що їх права як депутатів були порушені в недопускі до обговорення рішення, а право фізичної особи ОСОБА_8 було порушено у не допуску до конкурсу на державну службу.

Також, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання заявників апеляційної скарги на численні рішення ЄСПЛ з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Проте, таке застосування здійснюється виключно щодо прав людини, закріплених в статтях Конвенції та Протоколів до неї.

В даному випадку, ні позовна заява, ні апеляційна скарга не містять посилань на права Позивачів, на захист яких відбулося звернення до суду та які захищаються Конвенцією.

Доводи апеляційної скарги щодо неясності Закону, як одного з чинників порушення прав громадян із зазначенням рішень ЄСПЛ, які містять загальні принципи підходу ЄСПЛ до якості закону, також не можуть розглядатись у відриві від права, закріпленого Конвенцією.

Так, посилання в апеляційній скарзі на відсутність у міського голови дискреційних повноважень самостійно та на власний розсуд визначатись з конкретними персонами кандидатів до складу виконкому з огляду на п.5 ч.2 ст.42 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні є безпідставними, оскільки зазначена норма вказує на процедуру внесення на розгляд ради персонального складу виконкому, а не його добір.

Отже, формування персонального складу виконкому відбулося до його внесення на розгляд сесії, що не спростовується Позивачами, з огляду на позовні вимоги та їх обґрунтування, не є предметом спору у цій справі.

Щодо посиланнь представника заявників апеляційної скарги в судовому засіданні на ст.14 Конвенції щодо заборони дискримінації, то суд апеляційної інстанції зазначає, що ст.14 Конвенції доповнює інші нормативні положення Конвенції і протоколи до неї, не має самостійного існування, оскільки сприяє здійсненню прав і свобод, закріплених в Конвенції.

У розглядуваній справі, суть спору зводиться до дотримання процедури затвердження радою членів виконкому, а отже застосування будь-якої зі статей Конвенції до спірних відносин є неприпустимим, а тому і посилання представника заявників апеляційної скарги на ст.14 Конвенції є неналежним.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання протиправної бездіяльності Криворізького міського голови щодо прийняття відповідних рішень про утворення конкурсної комісії та проведення конкурсу для відбору кандидатів на заміщення вакантних посад першого заступника голови, шести посад заступників міського голови, посади керуючого справами виконкому міської ради та зобовязання Криворізького міського голови прийняти відповідні рішення щодо зазначеного, оскільки виходячи з приписів чинного законодавства, на посади на які особи обираються або затверджуються відповідною радою, конкурс не оголошується, та відповідно оголошення стосовно останнього не оприлюднюється.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та приписи чинного законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості відмови в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 липня 2016 року була прийнята з дотриманням норма матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 27 липня 2016 року у справі № 210/1434/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко