Справа № 825/1618/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року Чернігів Справа № 825/1618/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Дякова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішень та карток відмови,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Семенівська мануфактура» (далі ПП «Семенівська мануфактура») звернулось до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби, в якому просить суд скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.08.2016 №102000010/2016/000207/2 та від 05.08.2016 №102000010/2016/000212/2 та скасувати картки відмови Чернігівської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00219 та №102110001/2016/00225.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів, при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну у митного органу. Крім того, ігноруючи положення чинного законодавства України, Чернігівська митниця ДФС, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, поставлених відповідно до умов контракту за резервним методом, обмежившись загальною фразою про те, що декларантом заявлені не повні відомості про митну вартість товару, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не вказала які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, а також не зазначила чому саме з документів, які було подано декларантом, неможливим є встановлення даних складових. Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідачем протиправно в порушення норм митного законодавства, були прийняті оскаржувані рішення про визначення митної вартості товарів та оформлені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Чернігівської митниці в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність та надані до суду письмові заперечення. Представник відповідача зазначив, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картки відмови прийняті митним органом правомірно, з дотриманням положень статей 54, 55 Митного кодексу України, оскільки при проведенні аналізу поданих до митного оформлення за митними деклараціями документів було встановлено, що звіти про оцінку майна від 03.08.2016 №05-04/07/157 та №05-04/07/160 подані не в повному обсязі та не дають можливість перевірити ціноутворення ідентичних, подібних товарів, що імпортуються на митну територію України.

Калькуляції собівартості на товари від 11.07.2016 №№ВТСN2016343/01, ВТСN2016342/01 дійсні на період з 01.04.2016 по 31.05.2016, в той час як відвантаження товарів здійснено 29.06.2016 та 27.06.2016 згідно інвойсів від 27.06.2016 №ВТСN2016343, №ВТСN2016342.

Відвантаження товарів здійснено не в період виробництва, а калькуляції не містять інформації про складські витрати на їх зберігання. З моменту виготовлення до моменту продажу товари зберігалися на складі, а тому логічним було б включення до собівартості товарів витрат на їх зберігання. В той же час калькуляції не відображають складські витрати, що входять у вартість товарів, а тому вони не є актуальними на день експорту товарів.

Надане підприємством платіжне доручення від 03.02.2016 № 79 не дає можливості перевірити перерахування коштів за дану поставку товару, оскільки воно не містить реквізитів, які необхідні для ідентифікації ввезеного товару, митної декларації, на підставі якої проведена оплата.

Представник вказав, що згідно статті 3 «Умови поставки» контракту від 10.09.2014 №ВАSМ10/09/14 та інвойсів від 27.06.2016 №ВТСN2016343, №ВТСN2016342, умовами поставки згідно «Інкотермс 2010» є СFR UA м. ІLYІСНЕVSК. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. На момент митного оформлення документи, що місять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, позивачем не надавалися, а тому останнім у повному обсязі не виконані вимоги ч. 2 ст. 53 МКУ.

Крім того, представник позивача посилався на те, що митним органом було прийнято рішення про визначення коду товару від 18.08.2016 № КТ-102000010- 0040-2016 (тов. №№ 1, 5) та від 01.09.2016 № КТ-144-2016 (тов. № 2) та коди задекларованих товарів змінено.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10.09.2014 ПП «Семенівська мануфактура» було укладено Контракт №BASM10/09/14 із CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD, відповідно до умов якого CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD взяло на себе зобовязання поставити ПП «Семенівська мануфактура» товари в асортименті, а ПП «Семенівська мануфактура» зобовязалося оплатити товар згідно з умовами даного Контракту. Відповідно до умов Контракту - поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності з «ІНКОТЕРМС-2010», а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються сторонами в рахунку-фактурі. Загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару (а.с. 25-33).

Приватне підприємство «Національні традиції», відповідно до умов договору від 20.10.2014 №20/10-14/02 про надання послуг по декларуванню товарів (а.с. 85-87), взяло на себе зобовязання надати ПП «Семенівська мануфактура» послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, та 03.08.2016 звернулося до Чернігівської митниці ДФС з митною декларацією №102110001/2016/201773 та 05.08.2016 з митною декларацією №102110001/2016/201818 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно контракту від 10.09.2014 №BASM10/09/14.

Митну вартість цих поставок було визначено позивачем за основним методом за ціною контракту.

Одночасно з митною декларацією по поставкам товару були подані наступні документи:

- контракт від 10.09.2014 №BASM10/09/14 з додатковими угодами до нього;

- інвойси №BTCN2016343 від 27.06.2016, №BTCN2016342 від 27.06.2016;

- пакувальні листи до інвойсу №BTCN2016343 від 27.06.2016, №BTCN2016342 від 27.06.2016;

- видаткові накладні №343 від 24.06.2016 та №342 від 24.06.2016;

- відвантажувальні специфікаці №ВТСN2016343/643-1 від 29.06.2016 та №ВТСN2016342/643-1 від 29.06.2016.

Крім того, позивачем було подано за власним бажанням також додаткові документи, такі як: міжнародні товарно-транспортні накладні, коносаменти, калькуляції, звіти про оцінку майна, листи постачальника та позивача, прайс-листи та інші документи.

Після розгляду документів, поданих до митного оформлення, відповідачем були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 03.08.2016 №102000010/2016/000207/2 та від 05.08.2016 №102000010/2016/000212/2 (а.с. 15-16, 91-93).

Рішення мотивовані тим, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:

- звіти про оцінку майна від 03.08.2016 №05-04/08/157 та №05-04/08/160 подані не в повному обсязі та не містять інформації щодо ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів;

- калькуляції собівартості на товари від 11.07.2016 №ВТСN2016343/01, №ВТСN2016342/01 дійсні на період з 01.04.2016 по 31.05.2016, в той час як відвантаження товарів здійснено 27.06.2016 та 29.06.2016, згідно інвойсів від 27.06.2016 №ВТСN2016343, №ВТСN2016342;

- неможливо перевірити перерахування грошових коштів згідно платіжного доручення №79 від 03.02.2016;

- при митному оформленні не були виконані вимоги відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а саме не надано документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Митну оцінку товарів здійснено із застосуванням резервного методу.

Одночасно зазначено, що попередні методи не застосовані.

Митним постом «Чернігів-вантажний» Чернігівської митниці ДФС було складено картки відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00219 та №102110001/2016/00225, якими відмовлено в митному оформленні (випуску) товарів (а.с.17-20, 94-97).

Позивач скористався правом, наданим йому чинним законодавством України та відповідно до митних декларацій №102110001/2016/201782 від 03.08.2016 та №102110001/2016/201828 від 05.08.2016, в яких вказано, що ПП «Семенівська мануфактура» забезпечує сплату різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, вивільнило товар, поставлений за умовами контракту від 10.09.2014 №BASM10/09/14, у вільний обіг.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням, суд виходить із наступного.

Нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МК України).

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ст.52 вказаного Кодексу, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Тобто, частиною 3 ст.53 МК України встановлено обовязок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням ч.4 ст.53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозвязок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Частиною 4 ст.58 МК України передбачено митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

Частина 5 ст.58 МК України встановлює, що ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Аналізуючи вищевказані норми, суд зазначає, що розрахунком митної вартості товару є ціна, що підлягає сплаті за Контрактом.

Крім того, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Частиною 10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, повязаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням.

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у звязку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів.

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця.

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, повязані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

7) витрати на страхування цих товарів.

Як було встановлено, партії товару, в митному оформленню (випуску) яких Чернігівською митницею ДФС було відмовлено, поставлялись на виконання умов контракту від 10.09.2014 №BASM10/09/14, на умовах, визначених інвойсами №BTCN2016343 від 27.06.2016 та №BTCN2016342 від 27.06.2016. Згідно вказаних інвойсів товар поставляється за базисом поставки CFR Іллічівськ (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010». Тобто CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD взяло на себе зобовязання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Товар, визначений інвойсами №BTCN2016343 від 27.06.2016 та №BTCN2016342 від 27.06.2016 було передано перевізнику, що підтверджується коносаментами №MSCUYR590483 від 29.06.2016 та №MSCUYR590475 від 29.06.2016 (а.с. 44-45, 115-118), в яких вказується, що товар прибуде у місце призначення контейнерами DFSU7110451 та TCLU5879837, як і вказано в інвойсах та пакувальних листах до них.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковими накладними №343 від 24.06.2016 та №342 від 24.06.2016 (а.с. 46-47, 119-120), в яких визначено, що на виконання контракту № BASM10/09/14 від 10.09.2014 вищевказаними контейнерами буде здійснено поставку придбаного товару та його загальна вартість в доларах США, а саме: за інвойсом №BTCN2016343 від 27.06.2016 партія товару, яка підлягає поставці складається із текстилю 25548 м у асортименті, загальною вартістю 25436,71 доларів США; за інвойсом №BTCN2016342 від 27.06.2016 партія товару, яка підлягає поставці складається із текстилю 49426 м у асортименті, загальною вартістю 30003,97 доларів США ( а.с. 39, 110).

Вказані товари у порту призначення (м. Іллічівськ) було отримано Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ГРУП» ( відповідно до умов договору №11- 11/ЮГ від 11.11.2015 на транспортно-експедиторське обслуговування) та доправлено до Чернігівської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів.

При цьому, поставка товару на умовах CFR Іллічівськ (вартість та фрахт) передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт). Вказана обставина підтверджується листами постачальника, №BTCN2016343/11 від 11.07.2016, №BTCN2016342/11 від 11.07.2016, в яких визначається, що вартість морського перевезення включена до ціни товарів, вказаної у інвойсах.

Судом також встановлено, що оскільки умови поставки за базисом CFR не передбачають обовязку страхування товару від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення, постачальником не здійснювалось морське страхування від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення, що підтверджується повідомленнями постачальника від 12.07.2016 №BTCN2016343/12, від 12.07.2016 №BTCN2016342/12, якими позивача було повідомлено, що у відношенні до товарів, відвантажених за інвойсами страхування вантажу не здійснювалось. Позивач також не здійснював страхування товарів, що підтверджується листами від 12.07.2016 № 11.003/12.07 та від 12.07.2016 №11.004/12.07 (а.с. 54, 58, 122, 126).

Отже, будь-які складові митної вартості товарів, які було поставлено, як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження та страхування, не потребують додаткового підтвердження та коригування.

Положення ст.54 МК України визначають, що контроль правильності визначення митної вартості здійснюється митним органом шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Натомість, зазначені відповідачем зауваження до таких документів, як експертний висновок, калькуляція собівартості на товари, не стосуються числових значень митної вартості та не можуть свідчити про те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять усіх складових митної вартості.

Як було встановлено в судовому засіданні, однією із підстав відмови відповідача було те, що в звітах про оцінку майна не міститься інформація ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються на митну територію України.

Проте, оцінка майна, майнових прав, згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст.9 цього Закону і є результатом практичної діяльності субєкта оціночної діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Ціною, згідно з ч. 1 ст. 189 Господарського кодексу України є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Як визначає ч. 1 ст. 190 Господарського кодексу України на всі види продукції (робіт, послуг) встановлюються вільні ціни, за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Згідно з ч. 2 ст. 190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Отже, висновок експерта по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача щодо визначення вартості обєкта оцінювання, в звязку з чим він не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця оцінювача та здійснюються кожним субєктом господарювання на власний розсуд. Оскільки такий висновок не повинен містити всі вказані параметри, а висновки, викладені в ньому не спростовані належним чином, відтак, вказаний висновок повинен враховуватись.

Одночасно слід зазначити, що посилання відповідача в рішеннях про коригування митної вартості товарів на те, що надані калькуляції собівартості на товар від 11.07.2016 №ВТСN2016343/01 та №ВТСN2016342/01 дійсні на період з 01.04.2016 по 31.05.2016, в той час як відвантаження товарів здійснено 27.06.2016 та 29.06.2016, згідно інвойсів від 27.06.2016 №ВТСN2016343, №ВТСN2016342, суд до уваги не приймає, оскільки дані калькуляції не є документом, по якому здійснюється оплата та поставка товару, адже такими підтверджуючими документами є інвойс та коносамент, а сама калькуляція лише розшифровує вартість товару, і відповідно вона може бути складена раніше, ніж поставка товару. Також калькуляція не містить періоду дії, в ній лише зазначається що вказана ціна дійсна щодо товарів, які було виготовлено у вказаний в ній період. При цьому, суд звертає увагу, що калькуляція містить розшифровку витрат, повязаних зі збутом товарів постачальника, зокрема, до вказаних витрат включаються адміністративні витрати, до складу яких входять витрати на зберігання товарів до моменту їх реалізації контрагенту. Крім того, з аналізу положень ст.53 МК України, калькуляція не є обовязковим документом для визначення митної вартості товарів, а є допоміжним документом, який надається декларантом на власний розсуд, та підпадає під визначення абзацу 5 ч.1 ст.53 МК України, оскільки підтверджує вартість товару та містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Щодо посилання Чернігівської митниці на те, що позивачем не було надано до митного оформлення рахунку для здійснення попередньої оплати та неможливості перевірити перерахування грошових коштів згідно платіжного доручення №79 від 03.02.2016, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 5 контракту оплата товару здійснюється на наступних умовах: сума передплати відповідно до рахунку-фактури про передплату, залишок суми від повної вартості товару сплачується впродовж 3-х місяців з фактичної дати поставки.

У відповідності до ст. 3 контракту умови поставки визначаються та погоджуються сторонами для кожної окремої партії товару та вказуються в інвойсі.

Як вбачається з інвойсів №ВТСN2016343 від 27.06.2016, №ВТСN2016342 від 27.06.2016 попередня оплата за даною поставкою не погоджувалась та не проводилась.

У звязку з викладеним до митного оформлення, не подавався рахунок для здійснення попередньої оплати.

Як встановлено в судовому засіданні, платіжне доручення №79 від 03.02.2016 було подано позивачем до Чернігівської митниці задля усунення сумнівів щодо реальності контракту у якості додаткового бухгалтерського документа.

Таким чином, відповідачу було надано підтвердження фактичної оплати, тобто всі відомості щодо перерахування коштів за поставку товару, що предявлявся до митного оформлення.

Суд також не знаходить поважними посилання представника відповідача на те, що в подальшому митним органом прийняті рішення про визначення коду товару від 18.08.2016 № КТ-102000010- 0040-2016 (тов. №№ 1, 5), від 01.09.2016 № КТ-144-2016 (тов. № 2) та коди задекларованих товарів змінено, оскільки зміна кодів товарів не була підставою для винесення оскаржуваних позивачем рішень.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.54, ч.1 ст.55 МК України, підставою відмови в митному оформленні за заявленою митною вартістю та її коригування є неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте, позивачем подано документи, що підтверджували фактичну ціну товару та обставини, за яких складові митної вартості не додаються у звязку з обґрунтованою відсутністю. Інші обставини, що зазначені відповідачем, не стосуються відсутності документів чи відомостей в поданих документах щодо числових значень митної вартості чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за товар.

Таким чином, при митному оформленні товарів по спірним поставкам, підстави для коригування митної вартості та відмови в митному оформленні, що встановлені п.2 ч.6 ст.54 МК України, як і інші підстави, виключний перелік яких визначено в ч.6 ст.54 МК України, були відсутні.

При цьому, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості, як на причину здійснення коригування, відповідач посилається на додаткові документи.

Відповідно до положень ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів приймається органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, якщо виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частина 6 ст.54 МК України передбачає, що рішення про відмову в митному оформленні приймається у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ст.53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з п.2 ч.2 ст.55 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу; б) право декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Слід зазначити, що митну вартість підтверджують саме основні документи, визначені в ч.2 ст.53 МК України, які містять відомості про ціну товару, та на підставі яких позивачем визначалась митна вартість. Тому, зауваження лише до додаткових документів, які не стосуються відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не можуть бути правомірною підставою коригування митної вартості.

Виходячи з наведених норм, така підстава коригування митної вартості як зауваження до додатково поданих документів, а саме звіту про оцінку майна, калькуляції, платіжного доручення, чинним законодавством не передбачена.

Крім того, згідно ч.3 ст.53 МК України, орган доходів і зборів витребує додаткові документи, зокрема, якщо подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зазначене положення закону кореспондується з правами органу доходів і зборів, закріплених ч.5 ст.54 МК України.

Так, згідно п.2 зазначеної норми, у випадках, встановлених цим Кодексом, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Подання позивачем певних додаткових документів за власним бажанням, не є перешкодою для витребування відповідачем інших додаткових документів, що передбачені ч.3 ст.53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості.

Однак, відповідач не скористався закріпленими законом повноваженнями для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості та передчасно прийняв рішення про відмову в митному оформленні та коригування митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не зазначено та не доведено, які саме складові митної вартості були відсутні. Факти, викладені відповідачем як підстави для коригування митної вартості не ґрунтуються на положеннях закону, не стосуються числових значень митної вартості, які повинні перевірятись митним органом та крім того, не є беззаперечною підставою для відмови в митному оформленні за основним методом визначення митної вартості.

Частинами 10-12 ст.264 МК України передбачено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта. Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частин 1- 4 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст.63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 Митного кодексу України. Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норми свідчить, що декларант наданими до митного оформлення документами повинен підтвердити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок такої. Даний обов'язок декларанта кореспондується із повноваженнями митного органу щодо перевірки (митного контролю) числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право витребувати додаткові документи у декларанта лише за умови, якщо вже надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, що надавались позивачем митному органу, суд доходить висновку, що такі у сукупності чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушив ст.55 МК України та не навів у рішеннях про коригування, які складові митної вартості товару позивачем не вказані, і яким чином вони впливають на неможливість визначення правильності заявленої митної вартості, з урахуванням умов поставок товару за контрактом.

Отже, в даній справі митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів об'єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

Тому в даному випадку відповідач помилково прийшов до висновку про не підтвердження позивачем митної вартості.

Згідно ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Судом також встановлено, що підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації поданої позивачем, стала цінова інформація на подібні товари.

Згідно до розяснень, наданих Міністерством доходів і зборів України у листі від 07.05.2014 № 10441/7/99-99-10-03-01-17, відомості з інформаційних баз даних Міндоходів мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Враховуючи наведене, суд вважає, що Чернігівською митницею ДФС протиправно надано перевагу шостому (резервному) методу визначення митної вартості товару замість основного методу, за ціною визначеною в договорі, визначення митної вартості товару.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено неможливості застосування заявленого позивачем методу визначення митної вартості за ціною контракту, а відтак, і правомірності відмови у прийнятті митних декларацій позивача та у митному оформленні (випуску) товарів за заявленою останнім митною вартістю, а також спірного рішення про коригування митної вартості товарів.

Аналіз наведених норм, за врахування ч. 2 ст. 58 МК України, дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, Кодексом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Отже, приписи вказаних статей Кодексу зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

На підставі наведеного, суд визнає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

Виходячи зі сказаного, суд не визнає твердження відповідача про те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять усіх складових митної вартості.

Враховуючи той факт, що для митного оформлення товару позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору, а документи не містять розбіжностей та свідчать, що наведені у них дані піддаються обчисленню, суд вважає, що відповідачем прийняті рішення та оформлено картками відмови за не обґрунтованих підстав. Отже, митний орган під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів і митного оформлення діяв у спосіб, який не відповідає вимогам Митного кодексу України. У порушення зазначеної норми, спірні рішення не містять обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості товарів, тобто складових, які включені до такої вартості), джерел, що використовувались при її визначенні, не враховують, що кожна партія товару, імпортованого позивачем, має різну вартість, визначену та обґрунтовану продавцем товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі №21-53а15, а також у справах №№ 825/881/15-а (к/800/33609/15), 825/2607/15-а, 825/2610/15-а, 825/3366/15-а, 825/3509/15-а, 825/3581/15-а у спорах між тими самими сторонами по аналогічним спірним правовідносинам.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем під час проведення митного контролю, одночасно з поданням митних декларацій, відповідачу було подано всі необхідні документи, які відповідають вимогам ч.2 ст.53 Митного кодексу України та чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товарів та підтверджують ціну товарів, вказану в контракті.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача у судовому засіданні не доведено правомірності прийняття рішень про коригування митної вартості товарів від 03.08.2016 №102000010/2016/000207/2 та від 05.08.2016 №102000010/2016/000212/2 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00219 та №102110001/2016/00225 Чернігівської митниці ДФС.

Згідно із частиною другою ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Предметом адміністративного позову в даній справі є скасування оскаржуваних позивачем рішень Чернігівської митниці ДФС.

У відповідності до п. 1 ч.2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень і його скасування. Тобто, скасування рішення субєкта владних повноважень є наслідком саме визнання його протиправним.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність виходу, для повного захисту інтересів позивача, за межі позовних вимог та визнання оскаржуваних позивачем рішень Чернігівської митниці ДФС протиправними і їх скасування.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

За таких обставин, судові витрати у розмірі 5512 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці ДФС на користь позивача.

Керуючись статтями 94, 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03 серпня 2016 року №102000010/2016/000207/2 та від 05 серпня 2016 року №102000010/2016/000212/2.

Визнати протиправним та скасувати картки відмови Чернігівської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00219 та №102110001/2016/00225.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці ДФС (проспект Перемоги, 6, м. Чернігів, 14017, ) на користь Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» (вул. Червона площа, 20, м. Семенівка, Семенівський район, Чернігівська область, 15400, ) 5512 грн. (пять тисяч пятсот дванадцять гривень) судового збору, сплаченого за платіжним дорученням від 23.09.2016 № 79.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков