Справа № 825/1385/16
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1385/16 Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А
17 жовтня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості вартості речового майна,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення з військової частини НОМЕР_1 грошової компенсації за неотримане речове майно у сумі 74 771,91 грн.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.
Сторони до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді оперативного чергового відділення бойового управління військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 13.04.2016 наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 112 (по особовому складу) позивача було звільнено з військової служби у запас за пунктом «Б» (за станом здоров`я) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини 8 цієї ж статті, з правом носіння військової форми одягу.
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 26.07.2016 № 151 (а.с. 7) було доповнено попередній наказ командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 17.05.2016 № 98 про види матеріального забезпечення (а.с. 8), пунктом згідно із яким, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 ст. 4 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та копії довідки про вартість речового майна виплатити майору ОСОБА_1 грошову компенсацію за речове майно у розмірі 74 771 грн. 91 коп.
Позивачу на його звернення про надання довідки - розрахунку вартості речового майна військовою частиною НОМЕР_2 надіслано довідку - розрахунок № 7 від 27.05.2016 (а.с. 9, 10). Згідно вказаної довідки вартість речового майна, що належить до видачі позивачу становить 74 771,91 грн.
Листом від 25.07.2016 № 69/1463 за підписом командира військової частини НОМЕР_2 у виплаті вартості речового майна було відмовлено, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Протокольною ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.08.2016 було замінено неналежного відповідача - військову частину НОМЕР_2 на належного - військову частину НОМЕР_1 .
Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правовідносини, з приводу яких виник спір, регулюються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Положенням про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 (далі - Положення), Порядком виплати військовослужбовцям Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженою постановою КМ України від 16.03.2016 № 178.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно пунктів 27-28 Положення, військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.
Військовослужбовцям, які звільняються у запас або відставку без права носіння військової форми одягу, виплачується грошова компенсація за неотримане речове майно або за їх згодою видається речове майно на суму грошової компенсації пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення або закінчення контракту.
Згідно пункту 2 зазначеного вище Положення, метою речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців в обмундируванні, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазнево - пральному обслуговуванні особового складу.
Відповідно до п. 242 Указу Президента України від 03.12.2012 №672/2012 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу та був звільнений з військової частини НОМЕР_1 та речове майно, відповідно до розмірів згідно переліку зазначеному у довідці від 27.05.2016 № 7, йому не видавалось.
Порядком виплати військовослужбовцям Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженою постановою КМ України від 16.03.2016 № 178 визначений механізм виплати компенсації особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу (військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки) при звільнення з військової служби та у разі загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до п. 4 вказаного Порядку така грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал, якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсацій.
Судом першої інстанції вірно не взято до уваги посилання відповідача на те, що невиплата грошової компенсацій за вартість речового майна позивачу не є наслідком його бездіяльності, а обумовлена тим, що забезпечення речовим майном особового складу військової частини НОМЕР_1 , в який позивач проходив військову службу, на момент його звільнення, покладено на військову частину НОМЕР_2 , оскільки, це суперечить вищевказаним вимогам Постанови КМ України № 178.
До того ж, актом про передачу військової частини НОМЕР_1 Командування сухопутних військ Збройних сил України зі складу Сухопутних військ Збройних сил України до складу Головного командного центру Збройних сил України від 13.11.2013 № 4253, на який посилається відповідач, не врегульоване взагалі питання грошової компенсації за неотримане речове майно.
За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.
Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев
суддя В.В.Файдюк
суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.