Справа № 646/14081/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року м. Київ К/800/7637/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Калашнікової О.В., Голяшкіна О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16 грудня 2015 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року

у справі №646/14081/15-а

за позовом ОСОБА_4

до Харківської митниці Державної фіскальної служби України

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення

митних правил, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Позивач просив суд визнати протиправною і скасувати постанову Харківської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №319/80700/15 від 02 листопада 2015 року за статтею 485 Митного кодексу України.

Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої та апеляційної інстанцій мотивували рішення тим, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до норм чинного законодавства та підстав для її скасування не має.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги в повному обсязі.

Харківська митниця Державної фіскальної служби України направила на адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17 лютого 2015 року уповноваженою особою ПП «Спецімпекс» до митного оформлення подано електронну митну декларацію (ЕМД) №807100000/2015/004790 на товар: «Нетканий матеріал».

За результатами здійснення митного контролю за вказаною митною декларацією відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №807000011/2015/000537/2 від 17 лютого 2015 року, яким збільшено митну вартість задекларованого товару.

02 листопада 2015 року, Заступником начальника Харківської митниці ДФС Мороз Р.С., було винесено постанову у справі про порушення митних правил №319/80700/15.

Вищевказаною постановою, позивача, працюючого директором ПП «Спецімпекс» визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 81819,21 грн.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Частиною 1 статті 266 Митного кодексу України встановлені обов'язки декларанта, зокрема: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Частиною 7 статті 55 Митного Кодексу України передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу.

Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товару.

Відповідно до частини 6 статті 307 Митного кодексу України, фінансова гарантія як забезпечення сплати митних платежів не надається, якщо сума митних платежів, що підлягають сплаті, не перевищує суму, еквівалентну 1000 євро.

Скаржник обґрунтовує касаційну скаргу тим, що вистовки відповідача не відповідають дійсності. Зазначив, що згідно частини 6 статті 307 Митного кодексу України, у даному випадку фінансова гарантія не надавалась, тому не має підстав застосовувати 90-денний строк до позивача з дня випуску товару.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з твердженням скаржника та вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, випуск у вільний обіг товарів ПП «Спецімпекс» за ЕМД №807100000/2015/004934 від 17 лютого 2015 року здійснене у відповідності до положень частини 7 статті 55 Митного кодексу України із забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання ПП «Спецімпекс» гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Таким чином, фактично на прохання ПП «Спецімпекс» товар за ЕМД №807100000/2015/004934 від 17 лютого 2015 року випущено у вільний обіг саме у відповідності до положень частини 7 статті 55 Митного кодексу України.

Враховуючи, що різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, складає 27273,07 грн. (906,99 євро), тобто не перевищує суму, еквівалентну 1000 євро, фінансова гарантія як забезпечення сплати митних платежів ПП «Спецімпекс» не надавалась.

Згідно статті 306 Митного кодексу України, одним із способів забезпечення сплати митних платежів є, зокрема, фінансові гарантії.

Відповідно до частини 1 статті 309 Митного кодексу України, забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією здійснюється у таких формах:

1) надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа);

2) внесення коштів на відповідний рахунок або в касу органу доходів і зборів (грошова застава).

Згідно частини 9 статті 309 Митного кодексу України, завершення оформлення митної декларації є підтвердженням прийняття фінансової гарантії як забезпечення виконання зобов'язань перед органами доходів і зборів

Отже, звільнення особи, відповідальної за сплату митних платежів, від надання фінансової гарантії як забезпечення сплати митних платежів, звільняє цю особу саме від надання фінансової гарантії, та жодним чином не звільняє від належного та вчасного виконання обов'язку зі сплати митних платежів.

Відповідно до статті 278 Митного кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 289 Митного кодексу України обов'язок із сплати митних платежів виникає у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.

Аналіз наведених вище положень Митного кодексу України дає підстави для висновку, що строком сплати мтних платежів є момент фактичного ввезення товарів. Виключенням з цього правила є застосування процедури фінансової гарантії, які відстрочує сплату митних платежів на 90 днів.

Позивач, перебуваючи на посаді директора ПП «Спецімпекс", вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, які полягали у несплаті митних платежів у строк, встановлений законом.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про невиконання позивачем вимог Митного кодексу України в частині сплати митних платежів у визначені законодавством строки.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - у вигляді накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Зазначене вказує на наявність в діях позивача об'єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Із матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16 грудня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року у справі №646/14081/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді