Справа № 614/640/16-а
Суддя: Зеленькова Н. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Борівський районний суд Харківської області
Справа: № 614/640/16-а
провадження: 6-а/614/8/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016 року Борівський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді Зеленькової Н.Г.

при секретарі Євель Т.Є.

за участю

заявника ОСОБА_1

представника відповідача Кравцової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Борова у режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа: Ізюмський міський голова про визнання дій, що вчинені суб'єктом владних повноважень - Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 року по справі № 2005/1595/12 неправомірними та порушенням прав позивача, підтверджених цією постановою

ВСТАНОВИВ:

05.08.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій вказав, що Борівський районний суд Харківської області, розглянувши адміністративну справу за його позовом до Ізюмської міської ради Харківської області, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа: Ізюмський міський голова про поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, постановою від 18.12.2012 р. по справі 2005/1595/12 частково задовольнив його позовні вимоги: поновив на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, стягнув на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15.04.2013 р. скасував постанову Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 р. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 11.12.2014 р. скасував ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2013 р. та залишив без змін постанову Борівського районного суду Харківської обл. від 18.12.2012 р.

Борівським районним судом Харківської області 16.01.2015 р. видані виконавчі листи по справі №2005/1595/12 про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства з 31 липня 2008 р. та про стягнення з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 31 липня 2008 р. станом на день звільнення (по 5350,46 грн. щомісяця) з урахуванням виплаченої суми за розпорядженням по Виконкому Ізюмської міської ради №175-К від 11.09.2008 р.». Борівський районний суд у вказаних виконавчих листах чітко визначив боржником Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської обл.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області 19.02.2015 р. постановою про відкриття виконавчого провадження зобов'язано боржника самостійно виконати виконавчий документ негайно. Постановами від 17.03.2015 р. та від 25.03.2015 р. за невиконання рішення Борівського районного суду по справі №2005/1595/12 без поважних причин на боржника накладено штраф в розмірі 850,00 грн. та 1700,00 грн. відповідно.

Після неодноразових повернень Ізюмським УДКСУ Харківської області виконавчого листа, на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області від 03.03.2015 р., яка набрала законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 р., виданий Борівським районним судом по справі №2005/1595/12 в четверте 13.05.2015 р. здано для примусового виконання до Ізюмського УДКСУ Харківської області

На виконання судового рішення Ізюмським міським головою Божковим О.А. видано розпорядження №415 від 17.09.2015 р. «Про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства», на підставі якого позивач приступив до виконання повноважень першого заступника міського голови 21.06.2015 р.

Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області на виконання постанови Борівського районного суду Харківської обл. від 18.12.2012 р. проведено часткову виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Постановою Борівського районного суду Харківської області від 17.02.2016 року, яка набрала законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2016 року встановлено, що «Згідно повідомлень Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області від 08.10.2015 р. № 02-29/788 (а.с.42) , від 17.12.2015 р. № 02-29/983 (а.с.76) та довідок помісячного розрахунку середньої заробітної плати виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 24.09.2015 р. № 2233 (а.с. 44) , від 11.12.2015 р. № 2851 (а.с.78) виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 здійснені з відрахуванням ЄСВ, податку з доходів фізичних осіб, військового збору (а. с. 42,76), що фактично являється зміною резолютивної частини судового рішення. ...Тому вимоги заявника про визнання неправомірними дій виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в особі міського голови Марченко В.В. щодо повідомлення Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області про здійснення повного і остаточного виконання постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року по справі № 2005/1595/12, що потягло за собою припинення виконавчих дій, підлягають задоволенню.».

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 24.03.2016 року, яка набрала законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016 року, відмовлено у «прийнятті звіту від 25.02.2016 р. №301 про виконання постанови Борівського районного суду від 18 грудня 2012 р. по справі №2005/1595/12» та зобов'язано «виконавчий комітет Ізюмської міської ради подати до суду протягом одного місяця з моменту набрання законної сили цієї ухвали, звіт про виконання постанови Борівського районного суду від 18 грудня 2012 р. по справі №2005/1595/12».

11.07.2016 року Виконавчий комітет Ізюмської міської ради платіжним дорученням №294 провів виплату частини незаконно утриманого, з встановленої постановою Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, військового збору у сумі 4498,17 грн..

25.07.2016 року Ізюмське управління Державної казначейської служби України Харківської області провело списання з рахунків боржника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, згідно виконавчого листа від 16.02.2015 року по справі №2005/1595/12, не виплачену, у відповідності до постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року, середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 91 119,13 грн..

Таким чином в липні 2016 року Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради виплачено середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 95617,30 грн. =(4498,17+91119,13).

Крім того, Ізюмське управління Державної казначейської служби України Харківської області 31.03.2016 року провело списання з рахунків боржника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, індексацію заробітної плати у відповідності до постанови Борівського районного суду Харківської області від 11.01.2016 року у сумі 46579,12 грн..

Виконавчий комітет Ізюмської міської ради, проводячи у липні 2016 року виплату частини заробітної плати, термін виплати якої, згідно постанови Борівського районного суду від 18.12.2012 року, настав у грудні 2014 року (вказана постанова набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 року), а також частина виплати якої наступала щомісячно з грудня 2014 року по вересень 2015 року, зобов'язаний був нарахувати та одночасно виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Таким чином, загальна сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати за розрахунками заявника викладених у заяві становить 60963,80 грн.

У зв'язку з вищезазначеним заявник просить суд визнати протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають у не нарахуванні та не сплаті компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку з несвоєчасним виконанням постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року.

Стягнути з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на його користь компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 60963,80 грн., в зв'язку з несвоєчасним виконанням постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року.

Зобов'язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області, в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченко Валерія Віталійовича, у встановлений судом термін, подати звіт про виконання прийнятого рішення.

У судовому засіданні заявник підтвердив вищевикладене та підтримав доводи заяви.

Представник виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в судовому засіданні підтримала надане до суду заперечення з доданими до матеріалів справи розрахунками компенсації втрати частини заробітної плати. Вимоги по заяві не визнає, стверджуючи, що розрахунок з заявником проведено в повному обсязі.

Третя особа - Ізюмський міський голова в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі.

Свідок ОСОБА_6 - бухгалтер виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в судовому засіданні підтримала зроблені нею розрахунки та стверджує, що ОСОБА_1 сплачено навіть більше, ніж треба було.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Постановою Борівського районного суду Харківської обл. від 18.12.2012 р. (з урахуванням ухвали Борівського районного суду Харківської області від 29.01.2015 року про виправлення описки), яка набула чинності 11 грудня 2014 року на підставі ухвали Вищого адміністративний суду України визнано неправомірними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, Ізюмської міської ради, Ізюмського міського голови з приводу скликання та проведення 44 сесії Ізюмської міської ради 5 скликання у відповідності до її регламенту.

Визнано незаконним та скасовано рішення Ізюмської міської ради 44 скликання сесії 5 скликання №2551 від 12.09.08 р. «Про звільнення першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства ОСОБА_1

Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства з 31 липня 2008 р.

Стягнуто з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 липня 2008 р. станом на день звільнення (по 5350,46 грн. щомісяця) з урахуванням виплаченої суми за розпорядженням по Виконкому Ізюмської міської ради №175-К від 11.09.2008 р.

17.09.2015 року заявника фактично поновлено на роботі.

11.07.2016 року Виконавчий комітет Ізюмської міської ради платіжним дорученням №294 провів виплату частини незаконно утриманого, з встановленої постановою Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, військового збору у сумі 4498,17 грн..

25.07.2016 року Ізюмське управління Державної казначейської служби України Харківської області провело списання з рахунків боржника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, згідно виконавчого листа від 16.02.2015 року по справі №2005/1595/12, не виплачену, у відповідності до постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року, середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 91 119,13 грн..

Таким чином в липні 2016 року Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради виплачено середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 95617,30 грн. = (4498,17+91119,13).

Крім того, Ізюмське управління Державної казначейської служби України Харківської області 31.03.2016 року провело списання з рахунків боржника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, індексацію заробітної плати у відповідності до постанови Борівського районного суду Харківської області від 11.01.2016 року у сумі 46579,12 грн.

Відповідно до статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 9 статті 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

З врахуванням зазначеного, враховуючи беззаперечне право особи на працю та її оплату, суд приходить до висновку, що навіть за наявності порушеного позивачем (належно не вибраного) способу порядку звернення до адміністративного суду із позовом або заявою (у даній категорії справ) не може стати наслідком продовження зловживання її правом на судовий захист у правовідносинах, де вже право на працю визнане судом.

Суд зазначає, що заявник, звертаючись до суду з заявою, порушив питання, що стосуються здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, порядок розгляду якого визначений в ст. 267 КАС України.

Стаття 267 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання.

За приписами ч. 9. ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає загальні і спеціальні способи судового контролю. Загальні способи контролю мають усі суди, незалежно від спеціалізації, і вони полягають у розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців. Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 181 КАС. Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені ст. 267 КАС, зокрема до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладання штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, особа, яка бере участь у справі, може звернутися до суду із заявою про вирішення питання щодо судового контролю за виконанням судового рішення в будь-який час після проголошення постанови. Така заява (клопотання) передається судді, який розглядав справу і розглядається в межах того самого провадження. Нова адміністративна справа не оформлюється. У цьому випадку строк для надання звіту встановлюється ухвалою суду. Цією ухвалою може одночасно призначатися судове засідання для розгляду звіту суб'єкта владних повноважень.

Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем з приводу оплати праці, у тому числі й у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: Кодексом законів про працю України; Законами України: "Про оплату праці", Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. № 1427.

Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати передбачена статтею 34 Закону України "Про оплату праці" і провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати громадянам доходів (пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати та інших), якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток (стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", пункт 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. № 1427).

Верховний Суд України в постанові Пленуму від 24.12.1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" та постанові від 21.05.2014 р. у справі № 6-43цс14 висловив правову позицію, згідно з якою за наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації і компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Статею 71 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст.86 КАСУ, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Сторони відмовилися від призначення судової бухгалтерської експертизи щодо визнання правильності нарахування компенсації втрати частини заробітної плати відповідно до розрахунків наданих до матеріалів справи.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'кта владних повноважень обов'зок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищезазначеного, суд погоджується з наведеними заявником розрахунками компенсації втрати частини заробітної плати у сумі 60963,80 грн., в зв'язку з несвоєчасним виконанням постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року.

В ч.1 ст.267 КАС України зазначається, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Норма, що зазначається в ч.1 ст.267 КАС України, є відображенням у процесуальному праві встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

На підставі викладеного керуючись ст.160,170,263,267 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги ОСОБА_1 за заявою до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа: Ізюмський міський голова про визнання дій, що вчинені суб'єктом владних повноважень - Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 року по справі № 2005/1595/12 неправомірними та порушенням прав позивача, підтверджених цією постановою - задовольнити.

Визнати протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області щодо не нарахування та не виплати компенсації втрати частини заробітної плати ОСОБА_1 у зв'язку з несвоєчасним виконанням постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 р.

Стягнути з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з несвоєчасним виконанням постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 р. у сумі 60963 (шістдесят тисяч дев'ятсот шістдесят три) грн. 80 коп.

Зобов'язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області в особі його керівника Марченко Валерія Віталійовича у термін до 10.11.2016 року подати звіт про виконання прийнятого рішення.

Постанову може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Борівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлено 17.10.2016 року.

Суддя Борівського

районного суду: Зеленькова Н. Г.