Справа № 812/895/16
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/895/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою арбітражного керуючого ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправним та скасування припису про недопущення повторних порушень № 12 від 08.07.2016 в частині,-

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов арбітражного керуючого ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправним та скасування припису про недопущення повторних порушень № 12 від 08.07.2016 в частині.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він на підставі свідоцтва № 115 виданого 07.02.2013р. Міністерством юстиції України здійснює діяльність арбітражного керуючого відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області, як органом контролю, на підставі повідомлення про проведення планової невиїзної перевірки від 03.06.2016 №23 у період з 16.06.2013 по 30.06.2013 була проведена планова невиїзна перевірка діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 з питань додержання вимог законодавства під час виконання повноважень ліквідатора у справі №206/5014/2055/2012 про банкрутство ДП «Лисичанська теплоелектроцентраль» та у справі №12/826 про банкрутство ТОВ «Будкомплект», за результатами якої складена довідка від 30.06.2016 №18 якою встановлено порушення ч. 11 ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла до 19.01.2013) стосовно не надання комітету кредиторів не рідше одного разу на місяць звіту про свою діяльність по справі № 20б/5014/2055/2012 про банкрутство ДП «Лисичанська теплоелектроцентраль» та абз.4 ч.І ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла до 19.01.2013) стосовно відсутності доказів здійснення щорічної інвентаризації майна банкрута по справі № 20б/5014/2055/2012 про банкрутство ДП «Лисичанська теплоелектроцентраль» за 2014-2016 роки та по справі № 12/82б про банкрутство ТОВ «Будкомплект» за 2012-2016 роки.

08.07.2016 відповідачем складено акт за результатами планової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 19, яким встановлено порушення ч. 11 ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла до 19.01.2013) та абз.4 ч.І ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла до 19.01.2013) та винесено припис про недопущення повторних порушень № 12, згідно якого арбітражному керуючому ОСОБА_4 винесено припис щодо недопущення арбітражним керуючим у подальшій діяльності аналогічних порушень, який, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню частково.

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла до 19.01.2013) встановлений обовязок ліквідатора здійснити інвентаризацію майна саме з дня свого призначення та провести його оцінку з метою подальшої реалізації. Проведення подальших додаткових, а тим паче щорічних інвентаризацій абз.4 ч.І ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла до 19.01.2013) не передбачено.

Позивач вважає, що у звязку з суб'єктивною думкою комісії з перевірки, довільним викладенням та трактуванням вимог нормативно-правових актів, прагненням виявити порушення шляхом їх штучного створення, на підставі необгрунтованого висновку про порушення арбітражним керуючим ОСОБА_4 абз.4 ч.І ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла до 19.01.2013) стосовно відсутності доказів здійснення інвентаризації майна за 2014-2016 роки, комісією було винесено протиправний припис про недопущення повторних порушень в цій частині.

На думку позивача, акт перевірки, і оскаржуваний припис містять висновки про порушення, які не кореспондуються з нормами права, порушення яких ставлять за провину арбітражному керуючому містять власні міркування перевіряючих стосовно дій які повинен був здійснити арбітражний керуючий, але для цього необхідна наявність конкретних обов'язків, покладених нормативними правовими актами.

На підставі вищенаведеного, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Припис про недопущення повторних порушень №12 від 08.07.2016 Головного територіального управління юстиції у Луганській області винесений за результатами планової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4, в частині порушення арбітражним керуючим абзацу 4 частини 1 статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла до 19.01.2013) стосовно відсутності доказів здійснення щорічної інвентаризації майна банкрута по справі № 20б/5014/2055/2012 про банкрутство ДП «Лисичанська теплоелектроцентраль» за 2014 - 2016 роки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеному у позові. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідачів у судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення, надали суду письмові заперечення проти адміністративного позову та додатково письмові пояснення, відповідно до яких зазначено наступне.

Ліквідатор, який відповідно до Закону про банкрутство виконує повноваження керівника боржника, має щорічно проводити інвентаризацію активів і зобов'язань боржника до моменту ліквідації банкрута в порядку встановленому законодавством, до моменту внесення до єдиного державного реєстру запису про припинення підприємства - юридичної особи.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 № 4212-VI викладено в новій редакції Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 № 4212-УІ визначено, що його положення застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом (тобто з 19.01.2013).

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідач зазначає, що якщо справу порушено до 19.01.2013, то до неї застосовуються положення раніше чинної редакції Закону (тобто яка діяла до 19.01.2013), але з урахуванням, що продаж майна у ліквідаційній процедурі здійснюється за новою редакцією Закону. У разі прийняття постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справах, які порушені до 19.01.2013 підстави прийняття постанови визначаються відповідно до раніше чинної редакції Закону, а правові наслідки застосовуються відповідно до нової редакції Закону. Тобто водночас діють дві редакції Закону про банкрутство в залежності коли справу порушено і у якій процедурі знаходиться боржник.

Статтею 22 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлено, що термін ліквідаційної процедури вводиться на 12 місяців і може бути продовжено лише на 6 місяців. Тобто загальний термін ліквідаційної процедури встановлений Законом не може перевищувати 18 місяців. Саме з цих підстав у Законі про банкрутство відсутнє посилання на проведення щорічної інвентаризації, втім, як керівник підприємства - банкрута (в силу абз. 2 ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство) ліквідатор має щорічно проводити інвентаризацію майна банкрута.

По справі № 206/5014/2055/2012 прийнято постанову господарським судом 15.10.2012. Господарським судом Луганської області неодноразово продовжувався термін ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора. Станом на час проведення позапланової перевірки ухвали щодо продовження терміну ліквідпроцедури та повноважень ліквідатора є чинними.

Ліквідатор, який відповідно до Закону про банкрутство виконує повноваження керівника боржника, має щорічно проводити інвентаризацію активів і зобов'язань боржника до моменту ліквідації банкрута в порядку встановленому законодавством, до моменту внесення до єдиного державного реєстру запису про припинення підприємства - юридичної особи.

На підставі вищевикладеного, Головне територіальне управління юстиції у Луганській області, просить у повному обсязі відмовити арбітражному керуючому ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 здійснюю діяльність арбітражного керуючого на підставі свідоцтва №115 виданого 07.02.2013 Міністерством юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (а.с.5).

Відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2013 за № 1113/23645 та згідно з планом - графіком перевірок, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.04.2016 № 117/7 у період з 16 червня 2016 року до 30 червня 2016 проведено перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 щодо додержання останнім вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці під час здійснення повноважень ліквідатора у справі № 20б/5014/2055/2012 про банкрутство ДП «Лисичанська теплоелектроцентраль» за період з 12.02.2014 по 15.06.2016, у справі № 12/82б про банкрутство ТОВ «Будкомплект» за період з 22.08.20111 по 15.06.2016 (а.с.6,7,45-47).

30.06.2016 відповідачем складено довідку №18 «Про результати планової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого», відповідно до якої зазначено, що перевіркою встановлено порушення законодавства, а саме, зокрема: ч.11 ст.30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла до 19.01.2013) стосовно не надання комітету кредиторів не рідше одного разу на місяць звіту про свою діяльність по справі № 20б/5014/2055/2012 про банкрутство ДП «Лисичанська теплоелектроцентраль» та абз.4 ч.І ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла до 19.01.2013) стосовно відсутності доказів здійснення щорічної інвентаризації майна банкрута по справі № 20б/5014/2055/2012 про банкрутство ДП «Лисичанська теплоелектроцентраль»; абз.4 ч.1 ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла до 19.01.2013) стосовно відсутності доказів здійснення щорічної інвентаризації майна банкрута по справі №20б/5014/2055/2012 про банкрутство ДП «Лисичанська теплоелектроцентраль» за 2014-2016 роки та по справі № 12/82б про банкрутство ТОВ «Будкомплект» за 2012-2016 роки.

Визначено строк для надання позивачем пояснень, зауважень, заперечень до довідки, - до 06.07.2016 (а.с.8).

06.07.2016 позивачем надано заперечення до Довідки від 30.06.2016 (а.с.9).

08.07.2016 відповідачем складено акт за результатами планової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 19, яким встановлено порушення ч. 11 ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла до 19.01.2013) та абз.4 ч.І ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла до 19.01.2013) та винесено припис про недопущення повторних порушень № 12, згідно якого арбітражному керуючому ОСОБА_4 винесено припис щодо недопущення арбітражним керуючим у подальшій діяльності аналогічних порушень (а.с.10-12).

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем не оскражується.

У відповідності з Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідач, Головне територіальне управління юстиції у Луганській області, - є субєктом владних повноважень.

Ст. 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) врегульовані нормами ст. 106 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до пункту 2.11 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1284/5 від 27.06.2013, предметом планової перевірки є відповідність арбітражного керуючого вимогам, визначеним у Законі, а також додержання арбітражним керуючим вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці під час здійснення повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора у справах про банкрутство за період, що підлягає плановій перевірці. Предметом позапланової перевірки є додержання арбітражним керуючим вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону та іншого законодавства.

Згідно з Положенням про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 №1707/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 за №759/19497, головні територіальні управління юстиції, відповідно до покладених на них завдань, крім іншого, здійснюють контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Положенням про відділ з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Луганській області, затвердженим наказом Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 16.05.2016 №217/В, визначені основні функції відділу, зокрема, відділ з питань банкрутства здійснює контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (а.с.48-54).

Отже, обовязок щодо здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих покладено на головні територіальні управління юстиції в областях та у місті Києві.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 22 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлено, що термін ліквідаційної процедури вводиться на 12 місяців і може бути продовжено лише на 6 місяців. Тобто загальний термін ліквідаційної процедури встановлений Законом не може перевищувати 18 місяців.

По справі № 206/5014/2055/2012 постанову прийнято господарським судом 15.10.2012. Господарським судом Луганської області неодноразово продовжувався термін ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора. Станом на час проведення позапланової перевірки ухвали щодо продовження терміну ліквідпроцедури та повноважень ліквідатора є чинними

Відповідно до положень абзацу 6 частини 1 статті 25 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідношень - до 19.01.2013,) ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

Згідно ст. 25 Закону…, зокрема, встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює інвентаризацію та оцінку майна згідно з законодавством.

Відповідно до пункту 3 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 №69, яка діяла до 01.01.2015 (тобто чинній на період проведення ліквідаційної процедури за 2014-2015 року) та відповідно до пункту 4 Положення про інвентаризацію активів та зобовязань, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 №879, проведення інвентаризації забезпечується власником (власниками) або уповноваженим органом (посадовою особою), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів, який створює необхідні умови для її проведення, визначає обєкти, періодичність та строки проведення інвентаризації, крім випадків, коли проведення інвентаризації є обовязковим.

Інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства.

Отже, ліквідатор, який відповідно до Закону про банкрутство виконує повноваження керівника боржника, має щорічно проводити інвентаризацію активів і зобов'язань боржника до моменту ліквідації банкрута в порядку встановленому законодавством, до моменту внесення до єдиного державного реєстру запису про припинення підприємства - юридичної особи.

Під час проведення ліквідації підприємства ведення бухгалтерського та податкового обліку на цьому підприємстві здійснюється в загальному порядку.

Відповідно до ст.. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996 бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.

Цивільним кодексом України встановлені підстави припинення юридичної особи, зокрема частиною 1 статті 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Частиною 2 статті 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. На час перевірки позивачем арбітражного керуючого - ОСОБА_4 відповідного запису про припинення ДП «Лисичанська теплоелектроцентраль» не внесено.

Відповідальність за бухгалтерський облік господарських операцій, пов'язаних з ліквідацією підприємства, включаючи оцінку майна і зобов'язань підприємства та складання ліквідаційного балансу і фінансової звітності, покладається на ліквідаційну комісію, яка утворюється відповідно до законодавства, що передбачено частиною 9 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів і зобов'язань, під час якої перевіряються і у документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Об'єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов'язковим згідно з законодавством.

Ліквідатор, який відповідно до Закону про банкрутство виконує повноваження керівника боржника, має щорічно проводити інвентаризацію активів і зобов'язань боржника до моменту ліквідації банкрута в порядку встановленому законодавством, до моменту внесення до єдиного державного реєстру запису про припинення підприємства - юридичної особи.

Під час розгляду справи відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Отже, встановленими у справі обставинами підтверджено правомірність прийнятого припису про недопущення повторних порушень від 08.07.2016 №12 в частині порушення арбітражним керуючим абзацу 4 частини 1 статті 25 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції, що діяла до 19.01.2013) стосовно відсутності доказів здійснення щорічної інвентаризації майна банкрута по справі № 20б/5014/2055/2012 про банкрутство ДП «Лисичанська теплоелектроцентраль» за 2014-2016 роки, у звязку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв'язку із відмовою в задоволені позовних вимог, з урахуванням ст.94 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог арбітражного керуючого ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправним та скасування припису Головного територіального управління юстиції у Луганській області про недопущення повторних порушень № 12 від 08.07.2016 в частині порушення арбітражним керуючим абз.4 ч.1 ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції чинній до 19.01.2013) стосовно відсутності доказів здійснення щорічної інвентаризації майна банкрута по справі № 20б/5014/2055/2012 про банкрутство ДП «Лисичанська теплоелектроцентраль» за 2014 2016 року, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 12 жовтня 2016 року.

Суддя ОСОБА_5