Справа № 810/1941/16
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1941/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року 810/1941/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ»

до Київської митниці ДФС України

про визнання відмови протиправною та зобов’язання вчинити певні дії,-

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» (далі – позивач або ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна ТОВ») до Київської митниці ДФС України (далі - відповідач), у якому позивач просить суд, з урахування заяви про уточнення позовних вимог:

- визнати протиправною відмову Київської митниці ДФС щодо повернення надміру сплачених коштів, викладену у формі листа від 12.02.2016 №1357/2/10-70-25-47;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при здійсненні митного оформлення товару ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна ТОВ» провело оплату митних декларацій з урахуванням рішень відповідача про коригування митної вартості №125000004/2013/110129/1 від 11.02.2013, №125000004/2013/111035/2 від 05.09.2013, №125000004/2014/111052/2 від 14.03.2014, №125000004/2013/110189/1 від 28.02.2013, №125000004/2013/110188/1 від 28.02.2013, які в подальшому скасовані в судовому порядку.

З метою повернення коштів та на підставі Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як переплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618, позивач звернувся до відповідача з відповідними заявами Вих. №4870/11/01 від 11.01.2016, №№4871/12/01, 4873/11/01, 4872/12/01 від 12.01.2016, однак за результатами розгляду звернення листом №1357/2/10-70-25-47 від 12.02.2016 у поверненні коштів позивачу відмовлено, з посиланням на наказ Міністерства фінансів України від 15.12.2015 №1146 та можливість ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна ТОВ» звернутись до Головного Управління ДФС за місцем реєстрації з вимогою проведення перевірки відомостей та фактів у вищезазначених деклараціях.

Відповідач позов не визнав, зазначив, що скасування рішень про коригування митної вартості товарів не тягне за собою автоматичне визнання числового значення митної вартості та методу визначення митної вартості товарів, заявлених позивачем. Наголошує, що на даний час відомі лише сплачені суми податків, але не відомі суми податків, які належні до сплати, оскільки нове числове значення митної вартості, з якого розраховуються податки, не встановлено, а тому вирахувати різницю – суму надмірно сплачених грошових зобов’язань неможливо. Нараховані суми грошових зобов’язань станут відомі лише після вирішення питання визначення митної вартості товару, заявленого у ЕМД № 12110000/2014/005925, за певним методом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06 липня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №810/1941/16 суддею Лапієм С.М та призначено справу до судового розгляду.

У зв’язку з тимчасовим відстороненням судді Лапій С.М. від здійснення правосуддя, 15.07.2016, в порядку ст. 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа №810/1941/16, розподілена судді Київського окружного адміністративного суду Горобцовій Я.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року прийнято до провадження адміністративну справу №810/1941/16 та призначено судове засідання.

Від представника позивача через службу діловодства суду надійшли клопотання про розгляд справи без участі їх представників в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

в с т а н о в и в:

11.02.2013 з метою митного оформлення товару (дорожна техніка «Caterpillar»: Телескопічний самохідний, колісний навантажувач, модель ТН33ОВ, на підставі контракту від 01.02.2012 №ZIAG-ZUK-2012 та інвойсу від 11.02.2013 №204472/406) позивачем подано до митного органу митну декларацію №125130000/2013/206615 від 11.02.2013.

При цьому, митна вартість товару визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами розгляду наданих декларантом до митного оформлення відомостей, Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 11.02.2013 №125000004/2013/110129/1, відповідно до якого митна вартість товару скоригована у бік її збільшення.

У з’вязку з чим, ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна ТОВ» надав для митного оформлення нову ВМД №125130000/2013/206693 від 12.02.2013 (а.с. 16).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва №826/9935/13-а від 22.08.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.06.2014, визнано протиправним та скасовано рішення Київської обласної митниці про коригування митної вартості товарів від 11.02.2013 №125000004/2013/110129/1 (а.с.17-23).

05.09.2013 з метою митного оформлення товару (дорожна техніка «Caterpillar»: колісний екскаватор-навантажувач, модель 428F, в комплекті з двома ковшами, на підставі контракту від 01.02.2012 №ZIAG-ZUK-2013 та інвойсу від 05.09.2013 №204458/101) позивачем подано до митного органу митну декларацію №125130000/2013/566406 від 05.09.2013.

При цьому, митна вартість товару визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами розгляду наданих декларантом до митного оформлення відомостей, Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 05.09.2013 №125000004/2013/111035/2, відповідно до якого митна вартість товару скоригована у бік її збільшення.

У з’вязку з чим, ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна ТОВ» надав для митного оформлення нову ВМД №125130000/2013/566445 від 05.09.2013 (а.с. 25).

При цьому, митна вартість товару визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами розгляду наданих декларантом до митного оформлення відомостей, Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 14.03.2014 №125000003/2014/110052/2, відповідно до якого митна вартість товару скоригована у бік її збільшення.

У з’вязку з чим, ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна ТОВ» надав для митного оформлення нову ВМД №125130000/2014/404183 від 14.03.2014 (а.с. 37).

27.02.2013 з метою митного оформлення товару (Дорожна техніка «Caterpillar»: колісний екскаватор-навантажувач в комплекті з двома ковшами, модель 423Е, на підставі контракту від 01.01.2012 №ZIAG-ZUK-2012 та інвойсу від 26.02.2013 №202460/1071) позивачем подано до митного органу митну декларацію №125130000/2013/207667 від 27.02.2013.

При цьому, митна вартість товару визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами розгляду наданих декларантом до митного оформлення відомостей, Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 28.02.2013 №125000003/2013/110188/1, відповідно до якого митна вартість товару скоригована у бік її збільшення.

У з’вязку з чим, ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна ТОВ» надав для митного оформлення нову ВМД №125130000/2013/207721 від 28.02.2013 (а.с. 44).

Також, 27.02.2013 з метою митного оформлення товарів (Дорожна техніка «Caterpillar»: колісний екскаватор-навантажувач в комплекті з двома ковшами, модель 428Е, на підставі контракту від 01.01.2012 №ZIAG-ZUK-2012 та інвойсу від 26.02.2013 №202460/1073; Дорожна техніка «Caterpillar»: дорожній вібраційний асфальтний каток, модель CB24, на підставі контракту від 01.01.2012 №ZIAG-ZUK-2012 та інвойсу від 26.02.2013 №202460/1069) позивачем подано до митного органу митну декларацію №125130000/2013/207668 від 27.02.2013.

При цьому, митна вартість товару визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами розгляду наданих декларантом до митного оформлення відомостей, Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 28.02.2013 №125000004/2013/110189/1, відповідно до якого митна вартість товарів скоригована у бік її збільшення.

У з’вязку з чим, ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна ТОВ» надав для митного оформлення нову ВМД №125130000/2013/207718 від 28.02.2013 (а.с. 45).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва №810/2720/13-а від 19.06.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2015, визнано протиправними та скасовано рішення Київської обласної митниці про коригування митної вартості товарів від 28.02.2013 №125000003/2013/110188/1 та №125000004/2013/110189/1 (а.с.46-53).

Враховуючи вищевикладене, ТОВ з ІІ «Цеппелін Україна ТОВ» звернувся до відповідача із заявами №4871/12/01 від 12.01.2016, №4870/11/01 від 11.01.2016, №4873/11/01 від 12.01.2016, №4872/12/01 від 12.01.2016 про повернення надмірно сплачених коштів, на підставі скасованих судом рішень про коригування митної вартості товарів №125000004/2013/110129/1 від 11.02.2013, №125000004/2013/111035/2 від 05.09.2013, №125000004/2014/111052/2 від 14.03.2014; №125000004/2013/110189/1 від 28.02.2013, №125000004/2013/110188/1 від 28.02.2013.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного та Податкового кодексів України, а також іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі – МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно по приписів частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення

За правилами статті 289 Митного кодексу України обов'язок із сплати митних платежів у разі ввезення товарів на митну територію України виникає з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частина перша статті 52 МК України визначає, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частина 1 статті 29 МК України передбачає, що рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Відповідно до пп. 4 частини 3 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;

Як свідчать матеріали справи позивач оскаржив прийняті митним органом рішення про коригування митної вартості товарів.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва №826/9935/13-а від 22.08.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.06.2014, визнано протиправним та скасовано рішення Київської обласної митниці про коригування митної вартості товарів від 11.02.2013 №125000004/2013/110129/1.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва №810/2720/13-а від 19.06.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2015, визнано протиправним та скасовано рішення Київської обласної митниці про коригування митної вартості товарів від 28.02.2013 №125000003/2013/110188/1 та №125000004/2013/110189/1.

Оскільки сплата гарантійного зобов’язання на загальну суму 124 249,92 грн. повязана із прийняттями Митним органом рішень, які визнані судом протиправними та скасовані, позивач вважає, що ці кошти є надмірно перерахованими до Державного бюджету України та підлягають поверненню.

Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з помилковою та/або надмірною сплатою митних платежів. Визначення того, що належить розуміти як помилково та/або надміру сплачені митні платежі, у Митному кодексі України немає, але воно міститься в податковому законодавстві.

Так, згідно з підпунктом 14.1.115 пунктом 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, правила якого застосовуються до відносин, пов'язаних зі справлянням митних платежів, як надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Щодо права позивача на повернення коштів, сплачених в якості фінансової гарантії при розмитненні товару, суд зазначає, що Митний кодекс України не встановлює строку, протягом якого декларанту повертається сума надміру сплачених податків і зборів.

Так, відповідно до частини першою статті 301 Митного кодексу України визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Згідно приписів частини третьої зазначеної статті, помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

За нормами статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Відповідно до приписів частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

На виконання частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України та статей 43, 102 Податкового кодексу України розроблено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618 (далі - Порядок №618).

Відповідно до приписів пункту 1 розділу ІІІ вказаного Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

До заяви додаються:

- аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі;

- документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів;

- документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Згідно до пунктів 2,3 розділу ІІІ Порядку повернення заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Відповідно до п. 11 розділу ІІІ Порядку повернення за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Як зазначено у п.5 Порядку взаємодії повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах днем виникнення надміру сплаченої суми податків та зборів (обов'язкових платежів) є день, наступний за днем, в якому набрало законної сили судове рішення про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості.

Приймаючи до уваги той факт, що рішення про коригування митної вартості товарів №125000004/2013/110129/1 від 11.02.2013, №125000004/2013/111035/2 від 05.09.2013, №125000004/2014/111052/2 від 14.03.2014, №125000004/2013/110189/1 від 28.02.2013, №125000004/2013/110188/1 від 28.02.2013 визнані протиправними та скасовані в судовому порядку, суд приходить до висновку про те, що саме з дня, наступного за днем набрання законної сили судовим рішенням у справі, у позивача виникає право на повернення коштів, сплачених в якості фінансової гарантії при розмитненні товару.

Як зазначначено позивачем, та не заперечується відповідачем, на підставі вищезазначених рішень митна вартість товарів, заявлена позивачем у митних деклараціях за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів – за ціною договору, скоригована митницею в бік збільшення та визначена за резервним (шостим) методом. Внаслідок коригування сума ПДВ, сплаченого позивачем у вигляді фінансової гарантії за заново поданими митними деклараціями збільшилась на 124 249,92 грн.

Обставини справи свідчать про те, що позивач правомірно, тобто після скасування судами рішень про коригування митної вартості товарів, в межах встановленого Порядком повернення строку звернувся до відповідача із відповідними заявами про повернення коштів №4872/12/01 від 12.01.2016 у розмірі 16 098,37 грн., №4870/11/01 від 11.01.2016 у розмірі 11 396,76 грн., №4873/11/01 від 12.01.2016 у розмірі 13 709, 21 грн. та №4871/12/01 від 12.01.2016 у розмірі 83 045,58 грн., що в загальній сумі становить 124 249,92 грн.

Пункт 11 Порядку повернення передбачає, що за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Перевіряючи обґрунтованість відмови відповідача у поверненні коштів у розмірі 124 249,92 грн., суд зазначає таке.

Форми забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією та види фінансових гарантій визначені у статті 309 Митного кодексу України (далі –МК України).

Відповідно до частини першої статті 309 МК України забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією здійснюється у таких формах:

1) надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа);

2) внесення коштів на відповідний рахунок або в касу митного органу (грошова застава).

Судом встановлено, що позивачем з метою випуску товару у вільний обіг прийнято рішення про надання фінансової гарантії у формі грошової застави шляхом сплати різниці між сумами митних платежів, обчислених згідно з митних декларацій №125130000/2013/206615 від 11.02.2013, №125130000/2013/566406 від 05.09.2013, №125130000/2014/404127 від 14.03.2014, №125130000/2013/207667 від 27.02.2013, 125130000/2013/207668 від 27.02.2013 та сумою митних платежів, обчислених Київською митницею ДФС згідно відповідних рішень про коригування митної вартості товарів №125000004/2013/110129/1 від 11.02.2013, №125000004/2013/111035/2 від 05.09.2013, №125000004/2014/111052/2 від 14.03.2014, №125000004/2013/110189/1 від 28.02.2013, №125000004/2013/110188/1 від 28.02.2013.

Згідно з пунктом 3 статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються :

- у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;

Відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Аналізуючи положення вказаної норми суд приходить до висновку про те, що єдиною умовою для випуску у вільний обіг товарів, при митному декларуванні яких митницею прийнято рішення про коригування митної вартості, є сплата митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. (ч. 8 ст. 55 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 305 МК України у випадках, визначених цим Кодексом, виконання зобов'язань осіб, що випливають з митних процедур, забезпечуються шляхом надання органам доходів і зборів забезпечення сплати митних платежів у способи, передбачені для відповідної митної процедури.

Згідно з приписами ст. 306 МК України одним із способів забезпечення сплати митних платежів є зокрема фінансові гарантії.

Як вже зазначено судом забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією згідно ч.1 ст. 309 МК України здійснюється у таких формах:

1) надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа);

2) внесення коштів на відповідний рахунок або в касу органу доходів і зборів (грошова застава).

Відповідно до абзаца другого ч. 9 ст. 309 МК України завершення оформлення митної декларації або документа контролю за переміщенням товарів є підтвердженням прийняття фінансової гарантії як забезпечення виконання зобов'язань перед органами доходів і зборів.

Враховуючи вищевказані положення МК України, суд дійшов висновку про те, що товари позивача випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом внесення грошової застави.

Нормативне регулювання щодо фінансової гарантії у вигляді грошової застави містить стаття 313 МК України.

Згідно з частиною 4 статті 313 МК України при виконанні зобов'язання, забезпеченого грошовою заставою, сплачені кошти підлягають поверненню особі, яка внесла цю заставу, або уповноваженій нею особі не пізніше трьох банківських днів.

Згідно частини 8 статті 313 МК України при невиконанні зобов'язання, забезпеченого грошовою заставою, сума митних платежів, що підлягає сплаті, перераховується до державного бюджету із сум грошової застави.

Згідно частини 9 статті 313 МК України порядок внесення грошової застави та її повернення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Враховуючи відсутність у Митному кодексі інших норм, які регулюють порядок повернення грошової застави, яка є видом фінансових гарантій з метою забезпечення сплати митних платежів, суд зазначає, що порядок, строки повернення коштів врегульовані лише Порядком повернення та Порядком взаємодії.

Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні висновку про повернення коштів, оскільки позивач у визначений законодавством строк обґрунтовано та правомірно звернувся до відповідача із відповідною заявою про повернення коштів, натомість підстави відмови у наданні висновку є необґрунтованими, оскільки кошти, сплачені позивачем в якості фінансової гарантії при випуску товарів у вільний обіг, отримують статус коштів надмірно сплачених податків та зборів після скасування судом рішень про коригування митної вартості.

З приводу заперечень відповідача в обґрунтування відсутності підстав для повернення надмірно сплачених платежів з огляду на те, що в інформаційній системі АСМО «Інспектор» вказана сума не обліковується як помилково та/або надміру сплачена, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 7 Порядку взаємодії після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку. Заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Згідно з п. 8 Порядку взаємодії у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує:

- висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

- два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку;

- три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Пункт 15 Порядку взаємодії зазначає, що у разі якщо вказана у заяві платника сума за даними інформаційних систем в повному обсязі відсутня як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС у строки, передбачені пунктом 8 цього Порядку для формування та передачі висновку до органу Казначейства, готує та направляє платнику письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем.

Як зазначає відповідач такою інформаційною системою є АСМО «Інспектор», однак в останній сума сплачених митних платежів не обліковується як помилково та/або надміру сплачені кошти.

Проте, суд зазначає, що вказана обставина не може бути підставою для відмови позивачу в отриманні надмірно сплачених платежів, оскільки судом встановлено, що позивачем було надміру сплачено митних платежів у загальному розмірі 124 249,92 грн. в якості фінансових гарантій з метою випуску товарів у вільний обіг, а некоректне/неповне облікування/відображення такої суми в інформаційній системі відповідача не може бути підставою для відмови позивачу в поверненні такої суми з Державного бюджету України.

Більш того, суд зазначає, що відповідачем жодних доказів на підтвердження того, що сплачені позивачем суми в якості фінансових гарантій для випуску товарів у вільний обіг у загальному розмірі 124 249,92 грн. не обліковуються як помилково та/або надміру сплачені, зокрема, не надано жодних витягів та/або скріншотів з відповідної інформаційної бази відповідача.

Відтак, на думку суду, позовні вимоги щодо визнання протиправною відмову Київської митниці ДФС щодо повернення надміру сплачених коштів, викладену у формі листа від 12.02.2016 №1357/2/10-70-25-47, підлягають задоволенню.

Так, зміст вищевикладених положень Митного кодексу України, Порядку взаємодії та Порядку повернення свідчить, що повернення надміру сплачених митних платежів здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах визначених положеннями вказаних нормативно-правових актів, зокрема, передумовою підготування митними органом висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів є заява відповідної особи, якою було здійснено сплату відповідних платежів.

Тобто чинним законодавством безальтернативно визначений алгоритм дій платника податків, митного органу та органу казначейства у правовідносинах, повязаних з поверненням надміру сплачених митних платежів.

Цей порядок (алгоритм) не передбачає можливості отримання такого відшкодування у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями митних органів або окремо від здійснення такого контролю.

Саме на такому розумінні положень чинного законодавства наполягає Верховний Суд України в постанові №21-205а14 від 09.12.2014, прийнятій за наслідками перегляду судових рішень в адміністративних справах з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У цій постанові Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Крім того, Верховний Суд України в постанові від 15.04.2014 (справа № 21-21а14) зазначив про те, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної, вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Також, в постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 (справа №826/72/15) Верховний Суд України зазначає, що митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з поверненням помилково та/або надмірно сплачених митних платежів. Ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, що встановлені у статті 301 МК, статті 43 Податкового кодексу України і статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення, на підставі його заяви та у визначений термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Визначений вищевказаними нормативними актами порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів. Якщо між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо повернення митних платежів, позивач має право заявити вимогу про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними, скасувати такі рішення та змусити його до виконання закону.

При цьому повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів. Разом з тим рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 ПК та розділу ІІІ Порядку повернення, положення яких перекликаються між собою, контролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Тому у цьому випадку вимога позивача зобов'язати митний орган прийняти висновок про повернення коштів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, може бути вказівкою на спосіб відновлення порушеного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази, які підтверджують правомірність відмови у наданні позивачу висновку щодо повернення з Державного бюджету України помилково та/ або надмірно зарахованої до бюджету суми грошових коштів, у той час як матеріали справи свідчать про те, що позивачем дотримано порядок щодо отримання відповідного висновку.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що у відповідача наявні законні підстави для видачі висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів.

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині.

Відповідно до змісту статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказане свідчить, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Оскільки дане рішення суду має зобов'язальний характер, а обставини, встановлені під час розгляду справи, дають суду обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може ухилятись від його виконання, суд вважає за необхідне встановити контроль за виконанням постанови у даній справі шляхом зобов'язання Київську митницю ДФС у десятиденний строк з моменту набрання даним рішенням законної сили подати до суду звіт про його виконання.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем за подання даної позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2900,00 грн., згідно платіжних доручень від 25.05.2016 №2155 на суму 1450,00 грн. та від 04.07.2016 №581 на суму 1450,00 грн.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 4 Закону України “Про судовий збір” від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Законом України “Про Державний бюджет України на 2016 рік” мінімальну заробітну плату у місячному розмірі на 1 січня 2016 року встановлено у сумі 1 378,00 грн.

Із змісту позовної заяви випливає, що позивач просить суд визнати відмову протиправною та зобов’язати вчинити певні дії. Таким чином, позовна заява має дві вимоги немайнового характеру, позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 2756,00 грн.

Приймаючи до уваги, що правило щодо пропорційного стягнення судових витрат в межах однієї позовної вимоги немайнового характеру не застосовується та враховуючи, що позивачем в позові заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, тоді як суд задовольнив одну повністю, а іншу частково, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2756,00 грн. підлягають стягненню на його користь у повному обсязі відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 167 КАСУ, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» – задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Київської митниці ДФС про відмову у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» надмірно сплачених коштів, викладене у листі від 12.02.2016 №1357/2/10-70-25-47.

В решті позовних вимог відмовити.

Зобов'язати Київську митницю ДФС протягом десяти днів з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили подати до суду звіт про його виконання.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» (код ЄДРПОУ 30178004) судовий збір у сумі 2756 грн. 00 коп. (дві тисячі сімсот п’ятдесят шість гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС України (код ЄДРПОУ 39470947).

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова