Справа № 2-а-5269/10/0270
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2011-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2011 р. м. Вінниця Справа № 2-а-5269/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича,

при секретарі судового засідання: Оніщенко Петрі Анатолійовичу

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до: регіонального управління Департаменту за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ДПА у Вінницькій області

про: визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) до регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ДПА України у Вінницькій області (далі відповідач) про визнання недійсним рішення про застосування фінансових санкцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що працівниками РУ САТ ДПА України у Вінницькій області проведено перевірку господарської одиниці магазину, що належить позивачу. За результатами перевірки складено акт № 0241/02/32/2- від 08.12.2010 року, у відповідності до якого встановлено факт продажу тютюнових виробів 25.11.2010 р. на суму 417,15 грн. без наявності відповідної ліцензії. На підставі виявленого порушення відповідачем винесено рішення про застосування до позивача фінансових санкцій №-21 від 09.12.2010 року.

В підтвердження позовних вимог позивач зазначає, що на момент проведення перевірки він мав дійсну ліцензію, яку і предявив перевіряючим, а тому вважає оскаржуване рішення протиправним, а застосування фінансових санкцій безпідставним.

В судовому засідання позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на письмові заперечення № 42/10/32-03-39 від 10.01.2011 року, при цьому пояснив суду наступне.

В ході проведення перевірки магазину, який належить позивачу, було встановлено факт роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії. Як вбачається з ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами серії АГ №148927, виданої позивачу, дана ліцензія дійсна з 25.11.2009 р. по 25.11.2010 р. Оскільки ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами видається терміном на 1 рік (365 днів), то останнім днем протягом якого позивач має право здійснювати зазначений в ліцензії вид діяльності є 24.11.2010 року.

Таким чином з огляду на те, що термін дії ліцензії серії АГ №148927 закінчився 24.11.2010 року, а термін дії іншої ліцензії розпочався лише 26.11.2010 року, то перевіряючими було цілком вірно зроблено висновок, що позивач 25.11.2010 року здійснював господарську діяльність без наявності дійсної ліцензії. Виявлене під час перевірки порушення стало підставою для застосування до позивача фінансових санкцій в розмірі 200% вартості отриманої партії товару згідно з видатковою накладною №ВН10-000069896 від 29.10.2010 р., а саме в сумі 5155,20 грн., на підставі оскаржуваного рішення, яке, на думку представника відповідача, є законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність повязану з роздрібною торгівлею тютюновими виробами в магазині за адресою м. Могилів - Подільський, вул. Пушкіна, 41Г.

08 грудня 2010 року працівниками регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА у Вінницькій області було здійснено перевірку магазину, де здійснює підприємницьку діяльність позивач, про що складено акт перевірки № 0241/02/32/2- від 08.12.2010 року (а.с.5,6).

За результатами перевірки встановлено, що відповідач здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії, що суперечить вимогам чинного законодавства України.

На підставі вищезазначеного акту регіональним управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА у Вінницькій області було винесено рішення №-21 від 09.12.2010 року про застосування фінансових санкцій за порушення вимог ст. 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 5155,20 грн., що становить 200% вартості отриманої партії товару (а.с.4).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 21 ст. 1 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів документом, що засвідчує право субєкта підприємницької діяльності на право здійснення алкогольними напоями та тютюновими виробами протягом визначеного строку є ліцензія.

Відповідно до ст. 15 Закону України Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами може здійснюватися субєктами підприємницької діяльності всіх форм власності за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про державне регулювання виробництва торгівлі етиловим, коньячним, і плодовим спиртом, алкогольними напоями та тютюновим виробами від 19.12.1995 року № 481/95 ВР - ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право субєкта підприємницької діяльності на провадження одного зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право субєкта підприємницької діяльності на провадження певного виду діяльності протягом визначеного строку. Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами видаються строком на один рік.

Згідно з ч. 14 ст. 15 Закону України Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі субєкта підприємницької діяльності терміном на один рік і підлягають обовязковій реєстрації в органі державної податкової служби, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі субєкта підприємницької діяльності.

За змістом ст. 14 Закону України Про ліцензування певних видів господарської діяльності, який визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність субєктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування, орган ліцензування повинен оформити ліцензію не пізніше ніж за три робочі дні з дня надходження документа, що підтверджує внесення плати за видачу ліцензії. При цьому орган ліцензування робить відмітку про дату прийняття документів, що підтверджують внесення заявником плати за видачу ліцензії. Нова ліцензія видається органом ліцензування не раніше ніж останній робочий день дії попередньо виданої ліцензії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Закон України Про державне регулювання виробництва і торгівлі етиловим, коньячним, і плодовим спиртом, алкогольними напоями тютюновими виробами не визначає порядок обчислення строків дії ліцензії.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює відповідні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципі загальних засад права (аналогія права).

Згідно з ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Судом встановлено, що на момент проведення перевірки у ФОП ОСОБА_1 була в наявності ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями серії АГ № 148927, яка була дійсна з 25.11.2009 року до 25.11.2010 року (а.с.7).

Крім того, маючи намір провадити зазначений в ліцензії вид господарської діяльності після закінчення строку її дії, позивач у порядку, встановленому Законом України Про ліцензування певних видів господарської діяльності, 19.11.2010 року отримав нову ліцензію серії АГ № 368628 дійсну з 26.11.2010 року до 26.11.2011 року (а.с.8), а також сплатив кошти в сумі 500 грн. за придбання зазначеної ліцензії за період з 26.11.2010 року до 26.02.2011 року (а.с.9).

Як свідчать матеріали справи, позивач виконав всі вимоги Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів необхідні для своєчасного отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

На час перевірки наявні у позивача ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами в установленому порядку не були призупинені чи анульовані.

З урахуванням положень чинного законодавства, що визначають загальний порядок обчислення строку, суд приходить до висновку, що позивач володіє правом на продаж тютюнових виробів в період з 26.11.2009 року по 25.11.2010 року та з 27.11.2010 року по 26.11.2011 року включно. А оскільки, як вбачається з матеріалів справи, контролюючий орган проводив перевірку 25.11.2010 року, тобто в останній день дії ліцензії серії АГ №148927, а тому висновки перевіряючих про здійснення позивачем роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії саме в цей день є помилковими.

Судом встановлено, що позивач просить суд визнати нечинним рішення відповідача про застосування фінансових санкцій №-21 від 09.12.2010 року щодо застосування фінансових санкцій в сумі 5155,20 грн.

Суд вважає, що із суті позовних вимог випливає, що позивач також мав на увазі визнання протиправним оскаржуваного рішення відповідача та його скасування.

Статтею 162 КАС України встановлені повноваження суду при вирішенні справи, до переліку яких входить право суду прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Приймаючи до уваги те, що у відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає можливим вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ДПА України у Вінницькій області №-21 від 09.12.2010 року про застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 5155,20 грн.

В силу ч. 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правомірність винесення оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій відповідачем не доведена.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам, встановленим у справі, підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні за участю присутніх учасників процесу, а тому підлягають задоволенню з розподілом судових витрат відповідно до ст. 94 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Квитанцією № 30 від 22.12.2010 р. документально підтверджено судові витрати здійснені позивачем в розмірі 3,40 грн., а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА України у Вінницькій області №-21 від 09 грудня 2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в сумі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в порядку та в строки визначені ст. 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови оформлено 21 січня 2011 року.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович