Справа № 2а-10359/10/1370
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/15440/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Маринчак Н.Є., Юрченко В.П.,

розглянула в письмовому провадженні касаційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 у справі №2а-10359/10/1370 (№876/654/16) за позовом Державної податкової інспекції у Галицькому районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2015, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016, у задоволенні позовних вимог Державної податкової інспекції у Галицькому районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Галицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області 03.06.2016 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 12.07.2014 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 1, 3, 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», статей 69, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для звернення з даним позовом стало виникнення у відповідача заборгованості з податку з власників транспортних засобів в сумі 33996,00грн. податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у зв'язку з його несплатою під час здійснення першої реєстрації автомобілів марки MERCEDES BENZ SPRINTER 2004 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_1), VOLKSWAGEN T4 1998 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст. 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів.

Згідно з частиною четвертою статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача із заявами до Львівського ВРЕР УДАІ про проведення державної реєстрації транспортних засобів, що виключає наявність обов'язку щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

При цьому, відповідно до вимог статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, обставини справи щодо наявності чи відсутності факту придбання та реєстрації відповідачем транспортних засобів відповідно до вимог статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України є предметом доказування у даній справі та мають суттєве значення для правильності вирішення даного спору, проте судами попередніх інстанції належним чином не досліджені.

Відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

Таким чином, для правильного вирішення справи судам попередніх інстанцій необхідно було встановити факт придбання ОСОБА_1 автомобілів та подання безпосередньо відповідачем заяв про реєстрацію транспортних засобів на своє ім'я разом із відповідними документами.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області від 10.11.2012 ОСОБА_1 визнаний потерпілим в кримінальній справі №181-0062, порушеній стосовно службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених частиною четвертою статті 190, частинами першою та третьою статті 358 Кримінального кодексу України, яка виділена із кримінальної справи №181-0311, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених частиною третьою статті 364 та частиною першою статті 365 Кримінального кодексу України, за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень.

Отже, для повного та всебічного встановлення обставин справи судам необхідно з'ясувати чи було прийнято відповідне рішення по кримінальній справі, по якій ОСОБА_1 був визнаний потерпілим; у разі необхідності обговорити питання щодо зупинення розгляду справи до вирішення кримінальної справи або витребувати з кримінального провадження документи по реєстрації транспортних засобів MERCEDES BENZ SPRINTER 2004 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_1), VOLKSWAGEN T4 1998 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3) та в залежності від встановлених обставин у випадку необхідності обговорити питання про призначення експертизи для встановлення чи підписувалися відповідні документи відповідачем.

Таким чином, судами попередніх інстанцій зазначені вище вимоги процесуального законодавства не виконано, обставини справи встановлені неповно, що і потягло за собою прийняття судових рішень, які не відповідають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки встановлення нових обставин вимагає дослідження доказів, що знаходиться поза межами касаційного розгляду справи, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції із скасуванням ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій як таких, що не відповідають статті 159 цього Кодексу.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 160, 210, 222, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 у справі №2а-10359/10/1370 (№876/654/16) скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Н.Є. Маринчак

__________________ В.П. Юрченко