Справа № 404/4084/16-а(2-а/404/1061/16)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2016 рокусправа № 404/4084/16-а(2-а/404/1061/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора ПП роти № 2 батальйону УПП в м. Кіровограді ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до інспектора ПП роти № 2 батальйону УПП в м. Кіровограді ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 116657 від 16.06.2016 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови ПСЗ № 116657 від 16.06.2016 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення п.п.8.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч.1 ст. 122 КУпАП.

Із вказаної постанови вбачається, що 16.06.2016 року о 11:40 год., керуючи автомобілем «Volkswagen Passat 1,8 Turbo», позивач здійснив перетин подвійної суцільної дорожньої розмітки 1,3, чим порушив п.п.8.5 ПДР.

Визнання протиправною та скасування вказаної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доказів того, що він не порушував правил дорожнього руху, до суду надано не було. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 фактично визнав скоєння ним адміністративного правопорушення

Однак, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8.5.1. ПДР визначено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, передбачених частинами 1, 2, 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, згідно п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, приписи чинного законодавства містять перелік обовязкових реквізитів, які має містити постанова про адміністративне правопорушення, до яких, зокрема відноситься і місце вчинення адміністративного правопорушення та номерний знак відповідного транспортного засобу.

В той же час, оскаржувана постанова відомостей про місце вчинення адміністративного правопорушення не містить. При цьому в ній зазначено два номерних знаки транспортного засобу, у звязку з чим ідентифікувати, де саме та керуючи яким саме транспортним засобом було здійснене позивачем порушення правил ПДР, не видається за можливе.

Вказані недоліки свідчать про невідповідність постанови про адміністративне правопорушення приписам чинного законодавства, що є підставою для визнання її протиправною та скасування.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, саме відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Так, обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилається також на те, що порушення позивачем ПДР підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яке було приєднано до матеріалів справи, з чим помилково погодився і суд першої інстанції.

Згідно з ч. 4 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції не звернув уваги, що оскаржувана постанова вказаних відомостей не містить.

До того ж, дослідивши вказане відео, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що з нього неможливо встановити порушення ПДР саме позивачем, адже фактично фіксація відео починається з моменту зупинки автомобіля, тоді як сам момент скоєння адміністративного правопорушення відповідачем зафіксовано не було.

На підтвердження своєї позиції, відповідач посилається також на підтвердження позивачем своєї провини словами: «Вибачте, більше не буду», однак, колегія суддів апеляційного суду вважає такі докази з огляду на вищевикладені порушення неприйнятними та такими, що не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому колегія суддів зазначає, що вимоги позивача відносно закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, тому як адміністративний суд, що розглядає справу, у відповідності до ст. 105 КАС України не наділений відповідними повноваженнями.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та з огляду на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову, а відповідно апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора ПП роти № 2 батальйону УПП в м. Кіровограді ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 116657 від 16.06.2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко