Справа № 165/1842/16-а
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/1842/16-а
Провадження № 2-а/165/80/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови у перерахунку пенсії незаконною та зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії, -

встановив:

27 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови у перерахунку пенсії незаконною та зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з жовтня 2010 року перебуває у відповідача на обліку та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Згідно постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року збільшено посадові оклади державним службовцям. 16 вересня 2016 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії, у звязку із підвищенням заробітної плати та подала довідку від 31 серпня 2016 року, видану ТУ ДСА України у Волинській області. 26 вересня 2016 року ОСОБА_2 обєднаним УПФ у перерахунку пенсії згідно поданої довідки їй було відмовлено, на підставі того, що п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» і з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, а раніше призначені не перераховуються. А також, у зв'язку з тим, що постановою Кабінету міністрів України №1013 від 19 грудня 2015 року було виключено положення із постанови Кабінету міністрів України №865 від 31 травня 2000 року щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу». Вважає відмову відповідача у перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року незаконною, просить зобовязати відповідача перерахувати та виплатити їй пенсію з звязку з підвищенням заробітної плати державного службовця, починаючи з 01 січня 2016 року з урахуванням виплачених сум.

Відповідач ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області надало суду заперечення, в якому просило відмовити у задоволенні позову, так як згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Тобто, з 01 червня 2015 року пенсії, визначені в порядку та на умовах даного Закону не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. З огляду на вищевикладене просить у задоволенні позову відмовити.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII (що був чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII (у редакції, на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з жовтня 2010 року перебуває у відповідача на обліку та отримує пенсію за віком в розмірі 90% від суми заробітної плати згідно Закону України «Про державну службу» №3723-XII. Пенсія обчислена виходячи із посади старшого секретаря суду, яку вона обіймала в момент виходу на пенсію.

Статтею 37-1 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Також, порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця визначався Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 року (далі - Порядок №865).

Згідно п. 4 Постанови №865 (у редакції від 25.03.2014 р.) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами.

Відповідно до п. 5 Постанови №865 (у редакції від 25.03.2014 р.) перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а у разі його відсутності та перейменування (відсутності) посад довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням з Головним управлінням державної служби.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 р. № 268, затверджено схеми посадових окладів, зокрема, керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів як Додаток №47 до цієї Постанови.

Постановою Кабінету Міністрів України №644 від 02.09.2015р. внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 р., зокрема у Додатку №47 до цієї Постанови «Схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів» та місячний посадовий оклад секретаря суду (коефіцієнт від місячного посадового окладу судді місцевого суду) було встановлено у розмірі 0,3 та згідно примітки у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

16 вересня 2016 року позивач звернулася до відповідача із з письмовою заявою про перерахунок їй пенсії у зв'язку з підвищенням посадових окладів, виходячи із заробітної плати, вказаної у довідці ТУДСА України у Волинській області від 31 серпня 2016 року.

Відповідно до довідки ТУ ДСА у Волинській області від 31.08.2016 року №347 про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення (перерахунок) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», - заробітна плата старшого секретаря суду станом на 01.01.2016 року становить 5899,60 гривень, посадовий оклад старшого секретаря становить 4134,00 гривні.(а.с.8).

Відповідно до письмової відповіді відповідача від 26 вересня 2016 року №4050/02-20-13, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» і з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, а раніше призначені не перераховуються. А також у зв'язку з тим, що постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року було виключено положення із постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31 травня 2000 року щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.14).

Суд вважає, що дії відповідача по відмові у перерахунку позивачу пенсії є протиправними, оскільки обмежують конституційні права позивача.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 р., якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням КСУ від 09.02.1999 року № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України) не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Варто зазначити, що частиною другою статті 8 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (пункт 1), Україна визнала обовязковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання, вимог, які він виводить з цього принципу.

Європейський суд з прав людини ще в 1974 році у справі «Міллер проти Австрії» (ухвала щодо прийняття заяви № 6849/72 від 16 грудня 1974 року) сформулював позицію щодо права власності громадянина на пенсію. Зокрема, у рішенні суду було зазначено, що у зв'язку із сплатою обов'язкових внесків до пенсійного фонду виникає право власності на пенсію щодо внесеної частини до цього фонду, а як наслідок і на підвищення розміру пенсійної виплати внаслідок її перерахунку.

Згідно змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Аналіз прецедентної практики Європейського суду з прав людини дає підстави для формування позиції, що при вирішенні питань щодо порушення державами - учасницями положень підстави Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї велика увага акцентується на дотриманні державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захисту прав людини через призму цього принципу.

Зокрема, у справах «Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» та «Федоренко проти України» Європейський суд з прав людини констатував, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, N 332, с. 21, п. 31; пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України»).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, це поняття охоплює як «існуюче майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення від 2 березня 2005 року Європейського суду з прав людини MALTZAN and Others v. Germany). Європейський суд з прав людини робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формується позиція для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом», вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону.

Враховуючи вищевикладений аналіз висновків Європейського суду з прав людини, сплата внесків із заробітної плати державного службовця надає право в майбутньому на використання позитивного права щодо перерахунку спеціального виду пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

Відповідно до пункту 1 Постанови Верховної Ради України від 21 травня 2015 року № 462-VIII «Про Заяву Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов'язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод» (Постанова № 462-VIII) схвалено заяву Верховної Ради України про відступ від окремих зобов'язань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтями 5,6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

Оскільки із заробітної плати позивача роботодавцями постійно утримувалися та сплачувалися до Пенсійного фонду України страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, тому, на переконання суду, дії відповідача є прямим втручанням у її право на мирне володіння особистим майном (пенсією), яка повинна бути перерахована, в тому числі, через великий рівень інфляції.

Із системного аналізу частини першої статті 7 Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV вбачається рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обовязків стосовно сплати страхових внесків на загальнобовязкове державне пенсійне страхування.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави». А встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Також, Конституційний суд України у рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: «звуження обсягу прав та свобод це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики».

Отже, виходячи з вищевикладеного позивач набула право на перерахунок пенсії згідно статті 37-1 Закону України «Про державну службу» (що діяв на момент призначення пенсії) на підставі наданої довідки ТУ ДСА України у Волинській області.

Прикінцеві положення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії є ст.37-1 Закону України «Про державну службу» та постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії».

Застосувавши до позивача ОСОБА_1 закон № 213-VІІІ від 02 березня 2015 року та постанову Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року (скасування положень щодо призначення пенсій державним службовцям та виключення норм стосовно їх перерахунку) відповідач фактично звузив соціальні гарантії на достатній рівень матеріального забезпечення по старості (за віком), які полягають у можливості перераховувати призначену пенсію. Вказане дає достатні підстави вважати, що цим порушено приписи частин другої та третьої статті 22 Конституції України та частини 1 статті 58 статті 21 та 24 Конституції України.

Таким чином, оскільки позивач звернулася до відповідача саме з приводу перерахунку вже призначеної пенсії, то будь-які законодавчі зміни, які звужують зміст та обсяг прав окремої категорії громадян не можуть застосовуватися до тих осіб, які до набрання чинності цих змін вже набули в законний спосіб певні, гарантовані державою права та свободи, в тому числі і право на пенсію державного службовця в передбаченому на час призначення пенсії розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок призначеної їй пенсії державного службовця з 27 березня 2016 року, що в межах строку позовної давності, у зв'язку з підвищенням заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі. Відмова відповідача у здійсненні такого перерахунку та виплаті пенсії в підвищеному розмірі не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи, а тому є протиправною.

Відповідно до ст.94 КАС України, пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з бюджетних асигнувань Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в користь позивача ОСОБА_1 понесені нею і документально підтвердженні (а.с.1, 15-17) судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. та 2000 грн. за надання правової допомоги.

На підставі ст.19, ст.22, ст.58 Конституції України, ст.37, 37-1 ЗУ "Про державну службу", Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.72, ст.90, ст.94, ст.104, ст.105. ст.106 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати відмову Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26 вересня 2016 року у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії протиправною.

Зобовязати ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області № 347 від 31 серпня 2016 року в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, починаючи з 27 березня 2016 року з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з бюджетних асигнувань Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. сплаченого судового збору та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правову допомогу.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук