Справа № 803/1396/16
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду

06 жовтня 2016 року Справа № 803/1396/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

суддів Валюха В.М., Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шафранюк І.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Чекулаєва С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Національного Банку України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Національного Банку України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 26.01.2016 року по 15.03.2016 року та стягнення невиплаченої заробітної плати за ранг державного службовця та надбавку за вислугу років в сумі 5 393,38 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16.09.2016 року провадження у справі відкрито, а ухвалою суду від 16.09.2016 року призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Клопотання мотивоване тим, що позовна заява позивачем була подана лише 15.09.2016 року, а тому відповідно до статтей 233, 236 КЗпП України тримісячний строк позовної давності вважає пропущеним.

Позивач в судовому засіданні щодо клопотання про залишення позовної заяви без розгляду заперечив, просив в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом відповідача від 06 липня 2015 року №3380-к «Про звільнення ОСОБА_1.» позивача звільнено з посади головного аудитора відділу аудиту територіальних управлінь північного регіону управління аудиту територіальних управлінь та навчальних закладів Національного банку України Департаменту аудиту у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників за пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) з 10 липня 2015 року.

25.01.2016 року постановою Волинського окружного адміністративного суду, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2016 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Національного банку України від 06 липня 2015 року №3380-к «Про звільнення ОСОБА_1.», поновлено ОСОБА_1 на посаді головного аудитора сектора оперативного аудиту відділу аудиту територіальних управлінь північного регіону управління аудиту територіальних управлінь та навчальних закладів Департаменту аудиту Національного банку України з 10.07.2015 року.

Наказом департаменту персоналу Національного Банку України від 12.03.2016 року №1188-к поновлено ОСОБА_1 на посаді. Фактично ОСОБА_1 приступив до роботи (перший робочий день) - 15.03.2016 року, що підтверджується належним чином засвідченою копією Табеля обліку використання робочого часу за березень 2016 року, яка оглянута судом.

Наказом Національного банку України від 19.07.2016 року № 3137-к «Про звільнення ОСОБА_1З.» позивача звільнено із займаної посади головного аудитора відділу аудиту територіальних управлінь північного регіону управління аудиту територіальних управлінь та навчальних закладів Національного банку України Департаменту аудиту з 19.07.2016 року у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2016 року поновлено ОСОБА_1 на посаді з 19.07.2016 року.

19.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Національного Банку України з листом щодо невиплати йому середнього заробітку, проте відповідач листом від 08.08.2016 року №17-0007/66401 повідомив, що відповідно до наказів Національного Банку України від 12.03.2016 року №1188-К та від 20.05.2016 року №1965-К ОСОБА_1 виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 9 236,24 грн. та 57 848,08 грн. відповідно, таким чином постанова Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року виконана у повному обсязі, для здійснення інших виплат підстав не вбачається.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до вимог ст. 235 Кодексу Законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередні роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

Проаналізувавши наведені правові акти, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8-рп/2013, суд приходить до висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Враховуючи те, що позивач був поновлений на роботі лише 15.03.2016 року, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено вимоги щодо стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Таким чином, оскільки не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, то в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Національного Банку України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, відмовити.

Ухвала в повному обсязі буде складена 11 жовтня 2016 року і не може бути оскаржена.

Головуючий С.Ф. Костюкевич

Судді В.М. Валюх

Р.С. Денисюк