Справа № 2а-80/11/1370
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2016 р. К/800/15631/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Бухтіярової І.О.
Веденяпіна О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015 у справі № 2а-80/11/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_4 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 43 570,00 грн.,-
ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова (правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області) у січні 2011 року звернулася з позовом до ОСОБА_4, в якому просить стягнути з останнього податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 43570,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2013, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015, адміністративний позов задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_4 на користь місцевого бюджету 43570,00 грн. податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що судові рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі п.1 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне:

- згідно листа управління Державтоінспекції Львівського ВРЕР від 31.08.2010 № 9/2074 на ім'я ОСОБА_4 зареєстровано: автомобіль марки VOLKSWAGEN Т-4, 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; автомобіль марки VOLKSWAGEN Т-4, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2;

- згідно довідки ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 24.11.2010 № 28089/17-010 про результати перевірки сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за відповідачем обліковується заборгованість у сумі 43590,00 грн.

Підставою для звернення позивача з позовом про стягнення з відповідача заборгованості з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 43570,00 грн. позивачем визначено несплату останнім зазначеного податку під час здійснення першої реєстрації вказаних автомобілів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на ім'я відповідача здійснено першу реєстрацію транспортного засобу, тому відповідач є платником податку з власників транспортних засобів.

Залишаючи без змін постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції також вказав, що уповноваженими відповідачем за довіреністю особами проведено першу реєстрацію вказаних вище транспортних засобів на ім'я відповідача, однак, квитанції про сплату податку з власників транспортних засобів не надано. Згідно довіреності, відповідач уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 представляти його інтереси в державних установах, в т.ч. в органах Державтоінспекції, з усіх без винятку питань, пов'язаних з купівлею, транспортуванням, розмитненням, реєстрацією транспортного засобу, сплачувати необхідні митні збори та інші платежі, одержувати необхідні довідки та документи, подавати від його імені заяви, розписуватися за нього, а також виконувати всі дії, пов'язані з виконанням цієї довіреності.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що оскаржувані судові рішення є необґрунтованими, оскільки ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому колегія виходить з такого.

Згідно ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (чинного на час виникнення спірних відносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст.2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до ч.1 ст.5 названого Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів.

Згідно ч.4 ст.5 названого Закону фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Відповідно до ч.6 ст.5 названого Закону у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Абзацом 13 п.8 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» від 07.09.1998 № 1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

З наведених вище норм законодавства випливає, що платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, які вперше реєструються в Україні, є юридичні та фізичні особи, які здійснюють першу їх реєстрацію.

Передумовою першої реєстрації транспортних засобів закон визначає пред'явлення особами, які здійснюють першу реєстрацію, органам, які здійснюють таку реєстрацію, квитанцій або платіжних доручень про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки.

Відсутність документів про сплату податку є умовою, за якої перша реєстрація в Україні транспортних засобів не може бути здійснена.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у письмових запереченнях на позов наголошував на тому, що довіреність, що видана ним ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на придбання та реєстрацію одного автомобіля, була видана на прохання його знайомої ОСОБА_7 При цьому довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Котарською А.Т. у присутності ОСОБА_7, а ОСОБА_6 та ОСОБА_5 позивач не знає і ніколи не бачив. 01.07.2010 йому стало відомо, що за виданою ним ОСОБА_6 та ОСОБА_5 довіреністю, було придбано та ввезено в Україну з-за кордону, а також розмитнено і зареєстровано два автомобілі, натомість, довіреність була видана на один автомобіль, через що наступного дня ним була відкликана довіреність та надано пояснення працівникам міліції в приміщенні МРЕВ ДАІ. Про ввезення з-за кордону двох автомобілів він не знав. Реєстрація автомобілів проведена незаконно, не було встановлено, хто фактично сплачував вартість автомобілів, їх транспортування з-за кордону, розмитнення та реєстрацію у ДАІ.

У матеріалах справи також наявна копія заяви відповідача прокурору Львівської області від 04.05.2011 про скоєння злочину, передбаченого ст.364 Кримінального кодексу України. У цій заяві відповідач вказує на те, що реєстрація спірних транспортних засобів була здійснена службовими особами Львівського ВРЕВ УДАІ ГУМВС України у Львівські області незаконно, за відсутності його заяви чи заяви його представника і квитанції про сплату податку.

Також в матеріалах справи наявний лист слідчого управління ГУМВС України у Львівській області від 05.11.2012 вих. № 2/12256, в якому повідомлено Львівській окружний адміністративний суд про розслідування кримінальної справи № 181-0062, порушеної за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190, ч.ч. 1,3 ст.358 Кримінального кодексу України. Ця кримінальна справа виділена з кримінальної справи № 181-0311, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.365 Кримінального кодексу України, розслідування якої здійснювалось слідчим відділом прокуратури Львівської області.

Викладені обставини та вказані докази судами попередніх інстанцій не досліджені та не оцінені.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2011 у справі № 2а-5577/11/1370 про відкриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до УДАІ ГУМВС у Львівській області про визнання протиправними дій з державної реєстрації транспортних засобів (VOLKSWAGEN Т-4, 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; автомобіль марки VOLKSWAGEN Т-4, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2) та скасування державної реєстрації зазначених транспортних засобів.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що розгляд адміністративної справи № 2а-80/11/1370 про стягнення з ОСОБА_4 податку з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів був неможливим до розгляду справи № 2а-5577/11/1370 за позовом ОСОБА_4 до УДАІ ГУМВС у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації транспортних засобів (VOLKSWAGEN Т-4, 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; автомобіль марки VOLKSWAGEN Т-4, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2), оскільки у разі скасування судом реєстрації таких транспортних засобів підстави для стягнення з відповідача податку з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що мав бути сплачений при такій реєстрації, відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.05.2011 було зупинено провадження у справі на підставі п.3 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України - у зв'язку з неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи № 2а-5577/11/1370, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Однак, не зважаючи на те, що обставини, які були підставою для зупинення провадження у справі, не відпали (судове рішення, яке б набрало законної сили, у справі № 2а-5577/11/1370 не ухвалено) Львівський окружний адміністративний суд постановив ухвалу від 10.06.2013 про поновлення провадження у справі, чим порушив вимоги ч.5 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України. Порушення цієї норми процесуального права, своєю чергою, призвело до ухвалення необґрунтованих оскаржуваних судових рішень.

З огляду на те, що законодавство забороняє здійснювати першу реєстрацію транспортного засобу за відсутності документів про сплату податку і здійснення першої реєстрації транспортного засобу уповноваженим органом без сплати податку з власників транспортних засобів є порушенням вимог законодавства, та з огляду на факт наявності зазначених вище кримінальних справ, суди повинні були також з'ясувати, чи стосуються кримінальні справи, відомості про які містяться в адміністративній справі, обставин, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, зокрема, щодо фактичної сплати податку у передбаченому законодавством порядку шляхом ініціювання платежів через діючі в межах законодавства платіжні системи, ненадходження такого податку до бюджету з вини інших осіб, та встановити результат їх розслідування/розгляду.

Порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, згідно із ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015 скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко

Судді І.О. Бухтіярова

О.А. Веденяпін