Справа № 2-а-2893/10/0270
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2010-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
_________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 р. Справа № 2-а-2893/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Мультян Марини Бондівни,

при секретарі судового засідання: Скалій Лесі Володимирівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1- представник за дорученням

відповідача : ОСОБА_2- представник за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі

до: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці

про: визнання дій неправомірними, про зобов`язання вчинити певні дії та про стягнення 263121,24 грн.

ВСТАНОВИВ :

08.07.2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці про визнання неправомірними дій що відмови у включення до акту звірки щомісячної цільової адресної допомоги та витрат на виплату та доставку пенсій, допомоги на поховання, підвищення до пенсії згідно постанови КМУ №198, витрат на виплату пенсій громадянам СНД, які переїхали в Україну, за період з травня 2009 року по березень 2010 року включно, про зобов`язання вчинити певні дії та про стягнення зазначених витрат в загальному розмірі 263121,24 грн., в тому рахунку 2405,60 грн. - витрат на виплату допомоги на поховання, 8883,31 грн. витрат на виплату пенсій громадянам держав-учасниць СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну; 7472,20 грн. - підвищення до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України №198; 244360,13 грн. щомісячної державної адресної допомоги.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.07.2010 року за даним позовом відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем у відповідності до норм чинного законодавства за період з травня 2009 року по березень 2010 року включно здійснено виплату застрахованим особам сум коштів в загальному розмірі 263121,24 грн., в тому рахунку допомоги на поховання в розмірі 2405,60 грн., пенсій громадянам держав-учасниць СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну в розмірі 8883,31 грн.; підвищення до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України №198 в розмірі 7472,20 грн.; щомісячної державної адресної допомоги в розмірі 244360,13 грн. Відповідно ж до ст.ст. 21, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", у разі настання страхового випадку саме Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні ( допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання), а також організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Заявивши вимогу про стягнення суми невключеної до акту звірки щомісячної державної адресної допомоги, позивач посилається на п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" №265 від 26.03.2008 року, відповідно до якого виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога. А оскільки, як вважає позивач, пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання відповідно до ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", виплачуються за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, то і виплата щомісячної державної адресної допомоги повинна здійснюватись за рахунок коштів Фонду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, поряд з іншим зазначивши, що, відповідно до ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Фонд зобовязаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя, в тому числі пенсії у звязку з втратою годувальника з цих причин, при настанні страхового випадку, тоді як відшкодування витрат на виплату щомісячної державної адресної допомоги, доплати та надбавок, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" №265 від 26.03.2008 року вказаним законом не передбачено. Крім того, на думку відповідача, відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України заявлених до стягнення витрат повинно здійснюватися на централізованому рівні у відповідності та в порядку, встановленому постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4, якою затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Натомість сторони за даним позовом мають проводити тільки звірку витрат по особовим справам потерпілих (а.с.43-45).

Заслухавши представників сторін, показання свідка, дослідивши надані докази та матеріали справи, в судовому засіданні встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькому районі здійснено такі витрати:

-на виплату щомісячної державної адресної допомоги та витрати на її доставку в розмірах: за серпень 2009 року - 31556,49 грн. (витрати на доставку - 317,26 грн.) за вересень 2009 року - 28969,88 грн. (витрати на доставку - 298,46 грн.), за жовтень 2009 року - 33851,17 грн. (витрати на доставку 393,13 грн.), за листопад 2009 року - 29111,55 грн. (витрати на доставку 303,44 грн.), за грудень 2009 року - 28792,68 грн. (витрати на доставку 343,12 грн.), за січень 2010 року - 31711,02 грн. (витрати на доставку 339,54 грн.), за лютий 2010 року - 25727,82 грн. (витрати на доставку 267,46 грн.), за березень 2010 року - 32080,24 грн. (витрати на доставку 296,87 грн.);

- на виплати допомоги на поховання в таких розмірах: за жовтень 2009 року - 1144,80 грн. (за пенсіонера ОСОБА_3М.); за січень 2010 року в розмірі 1260,80 грн. (за пенсіонера ОСОБА_4І.);

- на виплату пенсій громадянам держав- учасниць СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і поїхали на постійне місце проживання в Україну в розмірах: за вересень 2009 року 544 грн. (за пенсіонера ОСОБА_5О.), за жовтень 2009 року 3641,48 грн. (за пенсіонерів ОСОБА_5 та ОСОБА_6О.), за листопад 2009 року 1074,55 грн. (за пенсіонерів ОСОБА_5 та ОСОБА_6О.), за грудень 2009 року 1074,55 грн. (за пенсіонерів ОСОБА_5 та ОСОБА_6О.), за січень 2010 року 291,33 грн. (за пенсіонерів ОСОБА_5 та ОСОБА_6О.), за лютий 2010 року 1124,40 грн. (за пенсіонерів ОСОБА_5 та ОСОБА_6О.), за березень 2010 року 1133 грн. (за пенсіонерів ОСОБА_5 та ОСОБА_6О.);

- підвищення до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №198 від 11.03.2009 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" в розмірах: за червень 2009 року - 238,74 грн., за липень 2009 року - 257,56 грн., за серпень 2009 року - 467,89 грн., за вересень 2009 року - 388,02 грн., за жовтень 2009 року - 1170,59 грн., за листопад 2009 року - 862,12 грн., за грудень 2009 року - 919,36 грн., за січень 2010 року - 919,36, за лютий 2010 року - 890,52 грн., за березень 2010 року 919,36 грн.

Факт здійснення Управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькому районі заявлених до стягнення витрат та їх розмір підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме списками осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (а.с.57-90), та актами щомісячної звірки (а.с.7-37).

Крім того, судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо розміру заявлених до стягнення витрат та правильності його визначення.

Відповідно ж до ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що заявлена до стягнення сума витрат станом на день розгляду даного спору в суді відповідачем не відшкодована.

Проаналізувавши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 8 і 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд, поряд з іншими надходженнями формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами на заходи соціального страхування.

Відповідно до статті 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Статтями 21 і 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" встановлено обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи її потерпілому або особам, які перебували на його утриманні, та пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання або пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Збір та акумулювання страхових внесків відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професіонального захворювання, які спричинили втрату працездатності" та статей 1, 2 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Частиною 2 пункту 5 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що у разі, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування ним витрат.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про правонаступництво України", закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленими після проголошення незалежності України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає, що всі громадяни ОСОБА_7 РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. Україна гарантує забезпечення прав людини кожному громадянину України незалежно від національної приналежності та інших ознак відповідно до міжнародно-правових актів про права людини.

Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі Угода) визначено, що держави - учасниці Співдружності мають зобовязання щодо непрацездатності осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав - учасниць Угоди.

Статтею 5 Угоди встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Згідно зі статтею 3 Угоди усі витрати, повязані із здісненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає таке забезпечення.

Частина 2 статті 2 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначає, що особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, повязаних з виконанням ними трудових обовязків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього закону.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, якщо страховий випадок стався на території держав - учасниць Угоди, призначаються за законодавством України і виплачуються з коштів Пенсійного фонду України.

Таким чином, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобовязаний відшкодувати органам Пенсійного фонду України витрати на виплату пенсій, якщо нещасний випадок стався на території держав - учасниць Угоди.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення 8883,31 грн. витрат на виплату пенсій громадянам держав-учасниць СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в України є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 53 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України та правління ФССНВ України від 03.03.2003р. №5-4 та від 04.03.2003р. №4, встановлено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала пенсію.

Посилання відповідача на те, що між смертю кожного з потерпілих із одержаними ними травмами відсутній причинно-наслідковий зв'язок не може бути взято судом до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професіонального захворювання, які спричинили втрату працездатності", у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 9 вказаної статті, у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Відповідно до положень вказаного закону, поняття витрат на поховання включає в себе: поховання, придбання одягу, взуття, інших предметів для похорону тощо.

Натомість, виплачена позивачем відповідно до ст.53 Закону України Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" допомога на поховання не входить у поняття витрат на поховання.

Таким чином, для відшкодування відділенням ФССНВВ виплаченої органом Пенсійного фонду України допомоги на поховання встановлення причинного зв'язку смерті потерпілого з отриманим каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я не вимагається.

Враховуючи викладене та беручи до уваги що факт виплати позивачем допомоги на поховання в розмірі 2405,60 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи документами, суд вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача вказаних коштів слід задовольнити.

Також обґрунтованими суд вважає вимоги позивача про стягнення 244360,13 грн. щомісячної державної адресної допомоги, призначеної відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №265 від 26.03.2008 р. "Деякі питання пенсійного забезпечення".

Так, постанови Кабінету Міністрів України №265 від 26.03.2008 р. "Деякі питання пенсійного забезпечення" встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв'язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Згідно з п. 4 вищезазначеної постанови виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

З наведеного слідує, що оскільки за своїм юридичним змістом щомісячна державна адресна допомога підпадає під визначення п.4 Порядку перелік соціальних виплат, які відшкодовуються фондом, її виплата підлягає відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №198 від 11.03.2009 р. встановлено у 2009 році з 1 квітня підвищення до пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, має здійснюватися незалежно від дати призначення (перерахунку) пенсії (щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги) непрацюючим особам, а особам, які одержують пенсію (державну соціальну допомогу) на дітей та/або недієздатних осіб - незалежно від одержуваного доходу.

В п. 2 вищевказаної постанови зазначено, що виплата підвищення, передбаченого пунктом 1 цієї постанови, проводиться понад розміри, передбачені постановами Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян", від 16 липня 2008 р. "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, в межах розмірів, зазначених у пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України", від 28 травня 2008 р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія, щомісячне довічне грошове утримання або державна соціальна допомога".

Статтею 42 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" порядок проведення індексації та перерахунку пенсій у звязку із збільшенням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, прожиткового мінімуму та страхового стажу.

Розмір пенсії підлягає підвищенню у випадках, передбачених ч. 2 ст. 42 цього Закону. Розмір та порядок такого підвищення пенсії визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Аналіз вищезазначених положень законодавства дає можливість зробити висновок, що постановою Кабінету Міністрів України №198 від 11.03.2009 р. встановлено підстави для збільшення основного розміру пенсії усім непрацюючим особам, на що також вказують абз. 2 п. 1 та п. 3 цієї постанови.

Разом з тим, в постанові Кабінету Міністрів України №198 від 11.03.2009 р. передбачено, що виплата підвищення проводиться за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія, тобто за рахунок бюджету Пенсійного фонду України незалежно від джерела наповнення цього бюджету.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що вищезазначеними нормами законодавства передбачено підвищення розміру пенсій, а витрати на виплату даного розміру перерахування пенсії підтверджуються відповідними доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що ж стосується позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови включити в акти звірки спірні суми коштів, вони задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4 затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - Порядок).

Згідно з пунктами 5, 6 і 7 Порядку, органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях. Головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі вказаної довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Системний аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що встановлене зазначеним Порядком правило підписання актів щомісячної звірки витрат розраховано на відсутність спору між сторонами. Натомість, відмова відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від підписання такого акту свідчить про наявність у останніх заперечень щодо включення управліннями Пенсійного фонду в акт звірки витрат, та є підставою для звернення органів пенсійного фонду в судовому порядку з вимогами про стягнення спірних коштів.

Враховуючи викладене, та зважаючи, що підписання акту звірки або відмова в його підписанні перебуває у причинно - наслідковому зв'язку відповідно між наявністю чи відсутністю спору щодо включених в акт звірки коштів, суд вважає необґрунтованими твердження позивача про протиправність дій відповідача щодо відмови у включенні в акт звірки спірних сум коштів, а відповідні вимоги позивача безпідставними, у зв'язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

З огляду на вказане не підлягають задоволенню також позовні вимоги про зобов'язання відповідача включити в акт звірки визначені управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькому районі витрати.

Відповідно до ст.ст.71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані сторонами докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, частині стягнення спірних сум коштів.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці (вул. Хмельницьке шосе, 2, м. Вінниця, 21000, ) на користь Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі (вул. Винниченка, 29, м. Вінниця, 21009, ) 263121,24 грн. (двісті шістдесят три тисячі сто двадцять одну гривню 24 копійки) виплаченої щомісячної цільової адресної допомоги та витрат на виплату та доставку пенсій, допомоги на поховання, підвищення до пенсії згідно постанови КМУ №198, витрат на виплату пенсій громадянам СНД, які переїхали в Україну, за період з травня 2009 року по березень 2010 року включно.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 21.08.10

Суддя Мультян Марина Бондівна

19.08.2010