Справа № 808/1105/16
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2016 рокусправа № 808/1105/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 р.

у справі № 808/1105/16

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області

про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

визнати неправомірними дії територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області щодо ненарахування та невиплати секретарю суду Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 заробітної плати з 26.10.2014 по 28.03.2015, відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та з 29.03.2015 по 31.12.2015 відповідно до ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів";

зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області здійснити секретарю суду Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 - відповідно до ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, інших виплат та індексації, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з внесенням Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 змін до ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в частині визначення розміру посадового окладу працівника апарату суду, у позивача з 26.10.2014 виникло право на отримання заробітної плати за вказані періоди у розмірі більшому ніж розмір, що був нарахований та виплачений позивачу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2016 адміністративний позов задоволено частково.

Зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області здійснити секретарю суду Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 включно - відповідно до ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, інших виплат та індексації, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Сторони до суду не з'явилися. Про день, місце та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є належний доказ, що дає судові підстави для застосування положень частини 4 статті 196 КАС України.

У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового засідання не здійснювалось, відповідно ч.1 ст. 41 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1, з 25.09.1997 року працює у Мелітопольському районному суді Запорізької області, з 01.10.1997 року позивач переведена на посаду секретаря Мелітопольського районного суду, з 01.04.2005 року позивачу присвоєно 11 ранг державного службовця.

Згідно копіям розрахункових листів по заробітній платі за кожний місяць, посадовий оклад позивача на посаді секретаря суду в період з січня 2014 року по серпень 2015 року склав 1218,00 грн., з вересня 2015 року по грудень 2015 року - 2067,00 грн.

Розмір посадового окладу позивача визначений відповідно до затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 700) Схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету" №482 від 20.05.2009 на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Посилаючись на те, що з 26.10.2014 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру", пунктом 5 Прикінцевих положень якого внесено зміни до ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а з 29.03.2015 набрав чинності Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд", яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів" викладено в новій редакції, і встановлено норму, за якою розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців, позивач вважає неправомірною виплату їй заробітної плати без урахування збільшеного з 26.10.2014 розміру посадового окладу працівника апарату суду.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову, з наступних підстав.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, з приводу визначення та встановлення відповідачем розміру посадового окладу позивача у справі під час його роботи на державній службі на посаді секретаря суду, врегульовані положенням Конституції України та нормами законів України "Про судоустрій та статус суддів", "Про прокуратуру" "Про забезпечення права на справедливий суд" та нормами Бюджетного кодексу України ( з урахуванням вимог щодо дії положень нормативно-правових актів в часі ).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, 26.10.2014 р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII), яким внесено зміни до статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (далі - Закон № 2453-VІ), зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.

З 28.03.2015 р. Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" (далі - Закон № 192-VІІІ) затверджено нову редакцію Закону № 2453-VІ, статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Вищенаведені положення норм Законів узгоджуються із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України "Про державну службу" (у редакції Закону, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Також частиною другою статті 8 Закону України "Про оплату праці" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР) передбачено, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

Аналіз положень статті 142 Закону № 2453-VІ (в редакції до 28.03.2015 р.) дає можливість зробити висновок про те, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону № 2453-VІ).

Також необхідно зазначити, що аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону № 2453-VІ в редакції Закону чинній з 28.03.2015р.

З 01.01.2015 р. пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі - Закон № 80-VІІІ) визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 р. "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (далі - постанова № 268), зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року.

Отже вищенаведене свідчить про те, що Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною першою ст. 51 Бюджетного кодексу України, передбачено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем у справі у спірні періоди посадовий оклад позивача у справі було визначено відповідно до постанови № 268 і саме виходячи з цього розміру посадового окладу відповідачем здійснювалось нарахування та виплата заробітної плати.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, які регулюють спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, з урахуванням вимог щодо дії нормативно-правових актів у часі, колегія суддів вважає, що оскільки з 26.10.2014р. по 09.09. 2015р. Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України від 16.01.2014 р. № 719-VІІ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та № 80-VІІІ видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ, частини першої статті 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28 березня 2015 року) не передбачено, то відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, як головний розпорядник бюджетних коштів не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права висловлена в постановах Верховного суду України від 12.07.2016р. ( реєстровий номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 58986558), від 13.07.2016р. (реєстрові номери в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 58986562, 58986554), а відповідно до ст. 244-2 КАС України висновок, щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України , є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного суду України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам, що призвело до постановлення ним рішення у даній справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, що відповідно до положень ст. 202 КАС України, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції від 16.06.2016р. по справі скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2016р. по справі №808/1105/16 - скасувати.

В позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до касаційного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 13.10.2016 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва