Справа № 809/1322/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р. № 809/1322/16

14 год. 20 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

03.10.2016 року Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулася до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв'язку з несплатою податку на додану вартість, земельного податку, податку на нерухоме майно, штрафу та пені.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що Івано-Франківським обласним державним об'єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості допущено порушення положень Податкового кодексу України що призвело до безпідставного заниження податкових зобов'язань відповідачем. У звязку з чим прийнятим податковим повідомленням-рішенням за № від 27.01.2015 збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 3 000 000 грн., в тому числі штрафні санкції 1 000 000 грн. Крім того, відповідачем шляхом подання податковому органу відповідних декларацій самостійно визначено грошові зобовязання по податку на додану вартість, земельному податку, податку на нерухоме майно в сумі 17 991 026,98 грн., 734 167,16 грн., 9 147,95 грн. відповідно та 182 390 грн. штрафу. Зазначила, що у звязку з несплатою основного платежу по податку на додану вартість та штрафних санкцій відповідачу нараховано пеню в розмірі 964 027,44 грн. Позов просила задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Подав суду заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю забезпечити в судове засідання явку уповноваженого представникав та надати заперечення на позовну заяву, в якій однак не зазначив жодних причин, які б унеможливили явку представника підприємства до суду. Водночас, судом встановлено, що дана заява подана у день судового засідання безпосередньо до суду юрисконсультом Обєднання, що підтверджується доданою до неї довіреністю. З огляду на зазначене, суд дану заяву до уваги не приймає, як необґрунтовану та подану в порушення вимог ч.2 ст.49 КАС України з метою безпідставного збільшення строків розгляду адміністративної справи. Наданим правом на подання заперечення проти позову відповідач не скористався, жодних причин, які б перешкодили своєчасному поданню заперечення судом не встановлено.

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, згідно положень ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПКУ податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України (далі-ПКУ) визначає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1ст.38ПКУ).

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідач зареєстрований як юридична особа.

Нормою підпункту 14.1.147 п.14.1 ст.14 ПКУ плату за землю встановлено, як загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п.п.14.1.136 п.14.1.ст.14 ПКУ орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності (далі-орендна плата) - це обовязковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п.288.1 ст.288 ПКУ). Нормоюпункту 288.7 ст. 288 ПКУ визначено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 даного Кодексу.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року. (п. 285.2 ст. 285 ПКУ).

Згідно п.286.2 ст.286 ПКУ платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.266.1.1. п.266.1. ст.266 ПКУ платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.7.5. п.266.7 ст.266 ПКУ визначено що платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням обєкта/обєктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Крім того згідно п.203.1. ст.203 ПКУ податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п.203.2. ст..203 ПКУ сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Судом встановлено, що відповідачем подано до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області податкові декларації з плати за землю за 2015, 2016 роки. Згідно даних декларацій сплаті до бюджету за підсумками місячного періоду підлягає 57 995,30 грн. за 2015 рік та 83 107,34 грн. за 2016 рік (а.с.22-25). Крім того Обєднанням було подано податковому органу декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік, відповідно до якої сплаті до бюджету за підсумками річного періоду підлягає18 295,87 грн. (а.с. 21). Разом з тим згідно поданих відповідачу податкових декларацій по податку на додану вартість за період з листопада 2013 року по січень 2014 року у звязку з частковою сплатою сплаті підлягає 5 896,31 грн., 382 961 грн. та 579 986,63 грн. відповідно, за квітень 2014 1 468 606,04 грн., за період з липня по листопад 2014 67 723 грн., 212 457 грн., 416 761 грн., 660 806 грн., 300 574 грн. відповідно, за січень 2015 457 048 грн., за липень 2015 197 574 грн., за період з листопада 2015 по травень 2016 799 237 грн., 1 464 488 грн., 822 409 грн., 660 503 грн., 529 792 грн., 710 711 грн., 336 407 грн. відповідно, за грудень 2015 2 715 440 грн., за період з червня по липень 2016 222 738 грн. та 141 090 грн. відповідно. Водночас згідно уточнюючих розрахунків від 12.11.2015, 14.12.2015, 08.12.2015, 22.12.20015, 22.12.2015 визначено податкові зобовязання по податку на додану вартість в сумі 1 227 грн., 1 960 000 грн., 1 758 263 грн., 486 193 грн., 632 136 грн. та суму штрафу 37 грн., 58 800 грн., 90 003 грн., 14 586 грн., 18 964 грн. відповідно (а.с.38-63).

Таким чином шляхом подання даних декларацій Івано-Франківське обласне державне об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості самостійно визначило та узгодило податкові зобовязання з плати за землю за жовтень-грудень 2015 року, та січень-липень 2016 року в загальному розмірі 734 167,16 грн., з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за І та ІІ квартали 2016 року - 9 147,95 грн., по податку на додану вартість за період з листопада 2013 року по січень 2014 року, за квітень 2014 року, з липня по листопад 2014, за січень 2015, за липень 2015, з листопада 2015 по травень 2016, за грудень 2015, з червня по липень 2016 та уточнюючих розрахунків від 12.11.2015, 14.12.2015, 08.12.2015, 22.12.20015, 22.12.2015 в загальній сумі 17 991 026,98 грн. та 182,390 грн. штрафних санкцій.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до приписів п. 56.11 ст.56 ПКУ податкове зобовязання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

В той же час 13.01.2015 року ДПІ в м. Івано-Франківську проведено документальну позапланову виїзну перевірку Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з питань своєчасності, достовірності. Повноти нарахування та сплати податку на додану вартість. За результатами вищевказаної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення за № від 27.01.2015 року, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на додану вартість в розмірі 3 000 000 грн., з них за основним платежем 2 000 000 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1 000 000 грн. (а.с.26).

За наслідками судового розгляду суд вважає вищевказане грошове зобов'язання податковим боргом з огляду на нижчевикладене.

У відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Згідно п.56.18 ст.56 ПКУ при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.09.2015 року по справі № 809/1991/15, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2016 року, в задоволенні позову Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № від 27.01.2015 року відмовлено.

За таких обставин, у відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання по сплаті податку на додану вартість в сумі 3 000 000 грн., з них: за основним платежем 2 000 000 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1 000 000 грн. є узгодженим з 22.08.2016 року.

Згідно п.57.3 ст. 57 Кодексу у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Таким чином, грошові зобов'язання відповідача по податку на додану вартість у відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України, які є узгодженими з моменту закінчення процедури адміністративного оскарження, підлягали до сплати відповідачем в добровільному порядку до 02.09.2016 року.

У відповідності до приписів п.п.129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПКУ після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобовязання на суму податкового боргу при самостійному нарахуванні суми грошового зобовязання платником податків від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного цим Кодексом, а при нарахуванні суми грошового зобовязання контролюючими органами від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного у податковому повідомленні- рішенні згідно із цим Кодексом нараховується пеня.

Як слідує з пояснень представника позивача, у звязку з несвоєчасною сплатою узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість податковим органом було нараховано пеню в розмірі 964 027,44 грн.

Згідно п.59.1 ст.59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення.

На підставі вищенаведеного податковим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу форми 1 за №1/549 від 16.01.2002 року на суму 334 316,16 та за №2/2014 від 18.02.2002 року на суму 382 467 грн., які отримані представником останнього 17.01.2002 та 10.02.2002, що підтверджується відповідними відмітками, на корінцях податкових вимог, копії яких наявні в матеріалах справи та досліджені судом в якості письмових доказів по справі (а.с.68).

Однак зазначену в вимогах суму податкового боргу відповідач не погасив.

Відповідно до приписів п. 59.5 ст. 59 ПКУ у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до вищезазначеного податковим органом інших вимог платнику не надсилалось.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення (п. 59.5 ст. 59 ПКУ).

Таким чином загальна сума заборгованості Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості складає 22 880 759,53 грн. (3 000 000 грн. + 17 991 026,98 грн. + 734 167,16 грн. + 9 147,95 грн. + 182 390 грн. + 964 027,44 грн. = 22 880 759,53 грн.)

Дослідивши надані докази, встановивши обставини справи, їх достатність та взаємний звязок суд погоджується з підставністю виникнення та розміром заборгованості, заявленої до стягнення. Податковий борг відповідача підтверджується дослідженими судом довідкою про борг, податковими деклараціями, податковим повідомленням - рішенням та іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Наявність податкового боргу та його розмір відповідач не спростував, доказів сплати грошових зобов'язань суду не представив, чим фактично не заперечив суму, стягнення якої є предметом спору в даній справі.

Згідно п.95.1 ст.95 ПКУ орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги(п.95.2 ст.95 ПКУ).

Відповідно до п.95.3 ст.95 ПКУ стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. У відповідності з п.95.4 ст.95 ПК України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Виходячи з викладеного, суд вважає позовну вимогу про стягнення коштів у спосіб, визначений позивачем, підставною, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст.67 Конституції України, п.14.1. ст. 14, п.56.11 ст.56, п.59.1, ст.59, п.95.1 ст.95, п.203.1 ст.203, п.266.1, п.266.7 ст.266, п.286.2 ст.286, п.287.3 ст.287, п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості у банках та за рахунок належної відповідачу готівки в дохід Державного бюджету України 22 880 759 (двадцять два мільйони вісімсот вісімдесят тисяч сімсот пятдесят девять) грн. 53 коп.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 17.10.2016 року.