Справа № 2а-7278/11/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2011-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-7278/11/2670

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 жовтня 2011 року № 2а-7278/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кротюка О.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до

Державної інспекції з енергозбереження

про

визнання протиправною та скасування постанови № 03-11 від 27.01.2011.

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Укрнафта»з позовом до Державної інспекції з енергозбереження про визнання протиправною та скасування постанови територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області від 27.21.2011 року № 03-11 про застосування економічних санкцій.

Позовні вимоги мотивовані недотриманням відповідачем вимог законодавства що регулює питання здійснення розрахунків штрафних санкцій.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, з підстав, викладених у письмово, долучених до матеріалів справи.

На підставі частини 6 ст.128 КАС України судом ухвалено про розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області, яке відповідно до п. 1. положення, затвердженого наказом Державної інспекції з енергозбереження від 20.03.2009 р. №35, є структурною одиницею суб'єкту владних повноважень - Державної інспекції з енергозбереження, здійснило планову перевірку використання паливно-енергетичних ресурсів (далі по тексту-ПЕР) структурного підрозділу ПАТ «Укрнафта»- Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз»(далі по тексту - ПАТ «Укрнафта»), за результатами якої складено акт перевірки №15-16/пп0311 від 27.01.2011 р. (надалі - акт перевірки від 27.01.2011р).

В той же день, 27.01.2011 р., Відповідач прийняв постанову №03-11 про застосування економічних санкцій у вигляді стягнення з ПАТ «Укрнафта»підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів в розмірі 20 623,00 грн. (далі по тексту - постанова).

Не погоджуючись з постановою позивач оскаржує її до суду.

Вирішуючи спір по суті суд приймає до уваги наступне.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до положень ч1. ст..71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу. Згідно з ч.2. вказаної статті кодексу встановлено що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач проти позову заперечив.

Поряд з цим, під час розгляду справи суд зобов’язував відповідача надати документи, норми щодо підстав та порядку нарахування підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів. В зв’язку з необхідністю отримання вказаних доказів судом зупинялося провадження у справі. Проте жодних документів з цього приводу відповідачем суду не надано. Явку уповноваженого представника в подальшому не забезпечено, про поважність причин ненадання відповідачем доказів суду не було повідомлено.

Частиною 6 ст..71 КАС України передбачено, що якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

За таких умов суд вирішує справу на підстави наявних матеріалів.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги наступним.

Згідно п.8 Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах і організаціях, та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженого наказом Державного комітету України з енергозбереження від 4 серпня 2000 року №64 (далі по тексту - Порядок проведення перевірок) за результатами перевірки визначаються обсяги нераціонального використання енергоресурсів.

Такі обсяги були визначені в акті перевірки від 27.01.2011р.

На підставі акту перевірки від 27.01.2011р. територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області складено припис до акту №15-17/пп-0311 від 27.01.2011р.

Вказаним приписом Відповідач надав ПАТ «Укрнафта»строк до 27.02.2011 р. для відновлення теплоізоляції на окремих ділянках тепломереж підприємства згідно з актами виконання замірювальних дій №1-7.

За результатами перевірки виконання припису до акту від 27.01.2011р. територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області складено акт перевірки від 21.03.2011р. (надалі - акт перевірки від 21.03.2011р.), в розділі II якого зазначено, що станом на 27.02.2011р. підприємством виконано три з чотирьох заходів.

В цьому ж розділі акту перевірки встановлено, що в результаті виконання заходів з відновлення теплоізоляції на окремих ділянках тепломереж підприємства згідно з актами замірювальних дій №1-5, 7 економія теплоенергії становить 30,504 тис. Гкал/рік. Таким чином, актом перевірки від 21.03.2011р. встановлений факт часткового виконання припису, виданого на підставі акту перевірки від 27.01.2011р.

Відповідно до п. 14 Порядку проведення перевірок залежно від результатів виконання припису обсяги нераціонального використання ПЕР коригуються таким чином: у разі невиконання робіт - до їх початкового обсягу додаються перевитрати та прямі втрати, що виникли протягом терміну, встановленого для виконання робіт; у разі часткового виконання робіт - цей обсяг визначається як перевитрати та прямі втрати енергоресурсів, зумовлені невиконанням частини робіт; у разі виконання робіт по виконанню припису обсяги неефективного використання анулюються.

Згідно з п.6 Порядку здійснення державного контролю за ефективним (раціональним) використанням паливно-енергетичних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2008 р. №935 (далі по тексту - Порядок №935) у разі невиконання вимог припису керівникові юридичної особи видається повторний припис, у якому зазначаються невиконані вимоги та встановлюється новий строк їх виконання, який не повинен перевищувати двох місяців.

Відповідач видав повторний припис від 21.03.2011 р. до акту перевірки від 27.01.2011р. щодо відновлення теплоізоляції на окремій ділянці тепломережі підприємства згідно актів вимірювань №6 до акту перевірки від 27.01.2011р та №1 від 23.03.2011 р. Термін виконання даного припису - 21.05.2011 р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження позивача про те, що виконання припису (анулювання обсягів) скасовує законні підстави накладення стягнення є обґрунтованим лише в тій частині, яка стосується виконаного припису. Внаслідок відсутності документів які підтверджують врахування вказаних обставин при винесені оскаржуваної постанови то остання не може бути обґрунтованою.

Відповідно до п. «є»ст. 27 Закону про енергозбереження, порушення законодавства про енергозбереження тягне за собою встановлену цим Законом, а також чинним законодавством України дисциплінарну, адміністративну або цивільну відповідальність. При цьому, відповідальність за порушення законодавства про енергозбереження несуть особи, винні, зокрема, у використанні паливно-енергетичних ресурсів з систематичним перевищенням стандартизованих енергетичних рівнів та порушенні інших вимог щодо раціонального використання та ощадливого витрачання паливно-енергетичних ресурсів.

Водночас в оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази використання ПАТ «Укрнафта»ПЕР із систематичним перевищенням енергетичних рівнів та відсутнє посилання на стандарти, якими встановлені показники таких енергетичних рівнів.

Тобто Відповідач, посилаючись на п. «є»ст. 27 Закону про енергозбереження, в акті перевірки від 27.01.2011р та оскаржуваній постанові не відобразив необхідні обставини:

- вину ПАТ «Укрнафта», яка є необхідною складовою для притягнення до відповідальності;

- докази систематичності перевищення енергетичних рівнів;

- посилання на стандарти, які у відповідності до законодавства України встановили показники енергетичних рівнів, які перевищило ПАТ «Укрнафта»;

- на підставі яких законодавчих актів проведений арифметичний розрахунок збитків.

Відповідно до пункту «є»статті 11 Закону про енергозбереження, економічні заходи забезпечення енергозбереження передбачають введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін і тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами.

Позивач зазначає, що на час прийняття оскаржуваної постанови відсутні стандарти, запроваджені в порядку, передбаченому Законом України «Про стандартизацію», які б визначали рівні теплових втрат ізольованих трубопроводів.

СНиП 2.04.14.88, на який посилається Відповідач в постанові та акті перевірки, відповідно до наказу Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України від 18 листопада 1998 року №237 застосовується на території України для використання при ремонті та експлуатації об'єктів трубопровідного транспорту та містить вимоги до теплоізоляційних конструкцій, виробів та матеріалів.

Тобто зазначений нормативний акт не містить норм втрат теплової енергії при експлуатації трубопроводів, методик вимірювання втрат або розрахунків таких втрат.

В той же час в преамбулі Закону про енергозбереження міститься визначення терміну "нераціональне (неефективне) використання паливно-енергетичних ресурсів" –це прямі втрати паливно-енергетичних ресурсів, їх марнотратне витрачання та використання паливно-енергетичних ресурсів понад показники питомих витрат, визначених системою стандартів, а до введення в дію системи стандартів - нормами питомих витрат палива та енергії.

Тобто нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів здійснюється до введення в дію систем енергетичних стандартів, що підтверджує відсутність таких стандартів для застосування на території України вимог Закону про енергозбереження.

Зазначене також підтверджується Основними положеннями з нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві, затвердженими наказом Державного комітету України з енергозбереження від 22 жовтня 2002 року №112 (далі по тексту - Основні положення).

Так, відповідно до п. 1.15. згаданих Основних положень, нормування витрат ПЕР здійснюється відповідно до Положення, галузевих і регіональних методик нормування, інших нормативних документів з нормування витрат ПЕР (методик, положень, інструкцій, рекомендацій тощо), погоджених Національним агентством України з питань забезпечення ефективного використання енергетичних ресурсів (далі по тексту - НАЕР). Згідно з п.7.10. Основних положень, норми витрат ПЕР на підприємствах розробляються щорічно.

На 2011 рік норми витрат ПЕР на момент винесення оскаржуваної постанови відсутні.

Таким чином, застосування положення пункту «є»статті 11 Закону про енергозбереження залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами, неможливе через відсутність стандартів, а якщо враховувати визначення терміну "нераціональне (неефективне) використання паливно-енергетичних ресурсів", також і через відсутність норм витрат ПЕР на момент прийняття оскаржуваної постанови.

Позивач обґрунтовує незаконність визначення Відповідачем розміру економічних санкцій наступним.

Розрахунок економічних санкцій за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів здійснено Відповідачем відповідно до «Методики визначення нераціонального (неефективного) використання паливно-енергетичних ресурсів», яка затверджена наказом НАЕР від 02.11.2009 №131 (далі по тексту - Методика).

Відповідно до ст.1 Указу Президента від 03.10.1992 р. №493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади установлено, що нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація провадиться в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 11 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28.12.1992 р. №731 нормативно-правовий акт може бути повернутий органом державної реєстрації без державної реєстрації для доопрацювання..

Відповідно до наказу від 24.11.2009 р. №2263/5 «Про повернення нормативно-правового акта без державної реєстрації для доопрацювання»Міністерство юстиції України повернуло НАЕР Методику для доопрацювання.

Таким чином, суд погоджується з тим, що виданий, але не зареєстрований в установленому законом порядку підзаконний акт - Методика, не набув чинності, а його застосування при визначенні економічних санкцій є незаконним.

Додатково позивач покликається на те, що, при здійсненні розрахунку суми економічних санкцій Відповідач припустив методологічних помилок, та, окрім застосування посилання на незаконну Методику, використав самостійно модифіковані формули, що є неправомірним.

Враховуючи надані відповідачем письмові заперечення судом встановлено, що останні жодним чином не спростовують вищенаведених нормативно-обґрунтованих покликань позивача.

Оскільки обов’язок доведення правомірності прийняття оскаржуваного рішення покладено на відповідача, проте останній жодними належними доказами доводи позивача не спростував, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню. Адже правомірність здійснення нарахувань з підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів судом не встановлено, а відповідачем не доведено.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Полтавській області від 27.21.2011 року № 03-11 про застосування економічних санкцій.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк