Справа № 821/830/16
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/830/16
11 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

встановив:

ОСОБА_3 (даліпозивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі відповідач, ОДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомленнярішення від 29.05.2015 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 170280,00 грн., в тому числі за основним платежем 136224,00 грн. та за штрафними санкціями 34056,00 грн.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача, на підставі статті 55 КАС України допустив у справі процесуальне правонаступництво, замінивши Державну податкову інспекцію у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області на її правонаступника Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Херсонській області.

Таким чином, відповідачем у даній справі є Херсонська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на наступне. 04.04.2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ АКБ "Укрсоцбанк" (далі Банк) укладено Генеральний договір про здійснення кредитування № 5 МСБ та додаткові угоди, які є його невідємною частиною, відповідно до якого позивачу надаються грошові кошти у межах загального ліміту кредитування, що дорівнює (з урахуванням змін за додатковими угодами) 1446959,49 грн., зі строком дії ліміту кредитування до 03.04.2022 року. Відповідно до угоди від 25.10.2012 року № 4 про внесення змін до додаткової угоди № 051/8/068 від 03.06.2008 року, угоди від 25.10.2012 року № 5 про внесення змін до додаткової угоди № 051/070 від 17.12.2007 року, угоди від 30.10.2012 року № 1 про внесення змін до додаткової угоди № 1 до договору від 12.02.2010 року Банк прийняв рішення про анулювання позивачу боргу на загальну суму 346014,17 грн., за умови сплати визначених Банком сум заборгованостей. Позивач не погоджується із висновком податкового органу, викладеним в акті перевірки від 12.05.2015 року № 188/21-03-17-03/НОМЕР_2 щодо отримання позивачем "додаткового блага", оскільки кошти анульовані за договорами кредиту сформовані за рахунок неустойки за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. У звязку з цим, вважає, що дія п.п. 17 п. 2 ст. 167 ПК України не розповсюджується на зазначений вид правовідносин, а тому позивач не має обовязку по сплаті податку зі списаного кредиту, як з отриманого додаткового блага.

Разом з тим, представник позивача зазначила, що відповідачем порушено порядок проведення документальної позапланової перевірки, зокрема, вимоги статей 78 та 79 ПК України, оскільки до початку перевірки не надіслано повідомлення про її проведення та не вручено копії наказу про проведення перевірки. Просить скасувати спірне ППР.

Представник відповідача у судовому засіданні, заперечуючи проти позову, зазначив, що за результатами перевірки з питань отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, згідно даних податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, наданого до контролюючого органу ПАТ "Укрсоцбанк", листа ПАТ "Укрсоцбанк" від 17.04.2014 року № 6349/9 та податкового розрахунку форми 1 ДФ, надісланого до податковго органу ТОВ "Кей-колект", ОСОБА_4 отримала дохід у вигляді додаткового блага на загальну суму 817510,45 грн., з якої нею самостійно не нараховано і не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб, що і стало підставою для винесення оскаржуваного ППР. Крім того, копія наказу про проведення перевірки та повідомлення про початок проведення перевірки, а в подальшому акт перевірки та податкове повідомлення-рішення надіслані позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак повернуті до податкового органу з відміткою Укрпошти "адресат вибув". На підставі викладеного, відповідач наполягає на законності проведення перевірки та обґрунтованості спірного податкового повідомлення-рішення. Просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

У період з 24.04.2015 року по 30.04.2015 року ДПІ у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_4 з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2013 року до 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт від 12.05.2015 року № 188/21-03-17-03/НОМЕР_2 (далі Акт № 188), яким зафіксовано порушення позивачем п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Зокрема, податковий орган у даному акті зазначає, що ОСОБА_4 отримала доходи у вигляді додаткового блага у сумі 346014,17 грн. (прощений борг за кредитними угодами, укладеними із ПАТ "Укрсоцбанк") та у сумі 471496,28 (прощений борг за інформацією, зазначеною ТОВ "Кей-Колект" у податковому розрахунку форми 1 ДФ).

На підставі Акту № 188 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 29.05.2015 року № НОМЕР_1 про збільшення суми податкового зобовязання ОСОБА_3 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 170280,00 грн., в тому числі за основним платежем 136224,00 грн. та за штрафними санкціями 34056,00 грн.

Щодо отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага на загальну суму 817510,45 грн., суд зазначає наступне.

04.04.2007 року між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" укладено генеральний договір про здійснення кредитування № 5 МСБ (далі Договір) на строк до 03.04.2022 року разом з додатковими угодами, які є невідємною частиною договору. Ліміт кредитування (з врахуванням додаткових угод) складав 1446959,49 грн.

14.02.2013 року та 19.02.2013 року Банком прийнято рішення, про здійснення за рахунок власних витрат анулювання боргу на загальну суму 346014,17 грн., за умови погашення визначених залишків заборгованостей. Вказані положення закріпленні у наступних угодах.

Відповідно до угоди від 25.10.2012 року № 4 про внесення змін до додаткової угоди від 03.06.2008 року № 051/8/068 до генерального договору про здійснення кредитування № 5 МСБ (далі - Угода № 4) Банк, за умови погашення кредиту у сумі 241378,85 грн. (що складає 100 % основного боргу по кредиту) та нарахованих, але не сплачених, відсотків у сумі 7190,78 грн., здійснить анулювання залишкової заборгованості за процентами у розмірі 16778,51 грн. та штрафних санкцій, нарахованих за договором кредиту.

Також, згідно з угодою від 25.10.2012 року № 5 про внесення змін до додаткової угоди від 17.12.2007 року № 051/070 до генерального договору про здійснення кредитування № 5 МСБ (далі - Угода № 5) Банк, за умови погашення кредиту у сумі 1446959,49 грн. (що складає 100 % основного боргу по кредиту) та нарахованих, але не сплачених, відсотків у сумі 128197,27 грн., здійснить анулювання залишкової заборгованості за процентами у розмірі 299126,96 грн. та штрафних санкцій, нарахованих за договором кредиту.

Крім того, на підставі угоди від 30.10.2012 року № 1 про внесення змін до додаткової угоди № 1 до договору про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD від 12.02.2010 року (далі - Угода № 1) Банк, за умови погашення кредиту у сумі 49344,45 грн. (що складає 100 % основного боргу по кредиту) та нарахованих, але не сплачених, відсотків у сумі 12868,06 грн., Банк здійснить анулювання залишкової заборгованості за процентами у розмірі 30108,70 грн. та штрафних санкцій, нарахованих за договором кредиту.

Вищезазначені угоди закріплюють погашення кредитних заборгованостей одноразово, не пізніше 25.10.2012 року, що вказує на припинення дії кредитного договору у звязку з повним виконанням ОСОБА_3 кредитних зобовязань.

Таким чином, кредитна заборгованість у сумі 346014,17 грн., яка анульована ПАТ "Укрсоцбанк" складається із суми залишкової заборгованості за процентами (229126,96 +16778,51+ 30108,70), що підтверджується довідками ПАТ "Укрсоцбанк" від 24.06.2016 року, що надані позивачем та долучені до справи.

ПАТ "Укрсоцбанк" 21.02.2013 року надіслав позивачу повідомлення № 19-1-08/96-1805 про списання кредитної заборгованості та про необхідність відображення прощеної суми у річній податковій декларації та сплати податку на доходи фізичних осіб.

Щодо отриманого позивачем доходу у сумі 471496,28 грн., що згідно наданих відповідачу субєктом підприємницької діяльності ТОВ "Кей-колект" документів є додатковим благом, суд відмічає наступне. Відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували існування кредитних правовідносин між ОСОБА_3 та ТОВ "Кей-колект", а також природу походження та характер отриманого доходу та підтверджували про переуступку будь-яких зобовязань ТОВ "Кей-колект". А відтак, суд не бере до уваги наданий відповідачем податковий розрахунок сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ТОВ "Кей-колект Форми № 1 ДФ, на який відповідач посилається у Акті № 188, як такий, що не підтверджений документально.

Отже, висновки відповідача про збільшення майнового стану чи приросту активів позивача у тому розмірі, що визначений відповідачем у акті перевірки № 188, на підставі якого сформоване спірне ППР, є безпідставними.

Надаючи оцінку законності проведення перевірки ОСОБА_3, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі-ПК України) органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені статтею 79 ПК України, за приписами якої документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, вимоги щодо проведення документальної невиїзної перевірки, що встановлені статтею 79 ПК, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.

Зі змісту наказу від 24.04.2016 року № 383 та Акту № 188 слідує, що правовою підставою для проведення перевірки податковий орган зазначив підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку виявлення недостовірних даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, з наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли платник податків на запит конролюючого органу надав пояснення та документи на їх підтвердження, та вказані документи не спростували сумнівів контролюючого органу щодо можливих порушень.

Відповідач не надав суду доказів подання ОСОБА_3 податкової декларації до ДПІ у м. Херсоні, а також докази того, що податковий орган надсилав позивачу письмовий запит про надання документів, як це вимагає п.п. 78.1.4 п.78.1 ст. 78 ПК України.

Крім того, судом встановлено, що копія наказу про проведення перевірки від 24.04.2016 року № 383 та повідомлення про її проведення надіслані позивачу 24.04.2016 року, що зазначено на 1-й сторінці Акту перевірки № 188.

Належних доказів того, що наказ та повідомлення надіслані ОСОБА_3 рекомендованим листом саме 24.04.2016 року, відповідач суду не надав. Копія поштового відправлення, яку відповідач надав у підтвердження надіслання вказаних документів саме 24.04.2016 року, не дає суду можливості встановити дату надіслання, оскільки виготовлена неякісно, а оргіналу цього документу відповідач для огляду в судовому засіданні не надав.

Отже, суд вважає, що надіслання контролюючим органом рішення про проведення перевірки та повідомлення про її проведення у день проведення перевірки порушує права позивача щодо надання пояснень, документів та право на оскарження такого рішення.

Суд відмічає, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Закріплена пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не позбавляє платника податків права бути присутнім при проведенні заходу контролю та права надати посадовим особам органів податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК.

Беручи до уваги встановлені податковим законодавством умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема, документальних позапланових невиїзних, суд вважає, що лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14) та від 09.02.2016 року (справа № 21-5864а15).

За таких обставин суд дійшов висновку про незаконність проведення перевірки позивача, а відтак-прийняті за результатми такої перевірки ППР підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження висновків, які викладені в акті перевірки № 188, тобто доказів правомірності оскаржуваного ППР, прийнятого за результатами цієї перевірки, а також доказів законності проведення позапланового заходу контролю.

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому задовольняє позов ОСОБА_3 у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються йому за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 161-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 29.05.2015 року № НОМЕР_1 про нарахування ОСОБА_3 податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 170280,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) судові витрати в сумі 1702 (одна тисяча сімсот дві) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції у Головного управління ДФС у Херсонській області (ідентифікаційний код 39473382) шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 17 жовтня 2016 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 8.3.2