Справа № 823/869/16
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/869/16 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області щодо не здійснення перерахунку судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 % посадового окладу судді за період з 01.06.2016 по 30.06.2016 у сумі 2 175 грн.; зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області здійснити перерахунок і виплатити судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_2 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 % посадового окладу судді за період з 01.06.2016 по 30.06.2016 у сумі 2 175 грн.; допустити до негайного виконання постанову суду у частині присудження грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, а саме у сумі 2 175 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом в.о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.11.2013 № 9.1-а відповідно до указу Президента України від 07.11.2013 № 620/2013 ОСОБА_2 зараховано на посаду судді Комсомольського міського суду Полтавської області з 26.11.2013 з посадовим окладом згідно із штатним розписом та встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 15 відсотків посадового окладу з 26.11.2013 у зв'язку із наявністю стажу роботи станом на 26 листопада 2013 року 00 років 00 місяців 00 днів.

Наказом в.о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області від 03.04.2015 № 4.2-а, відповідно до п. 5 ст. 133 Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" та на підставі листа ГУ ДСУ у Полтавській області від 31.03.2015 №02-19/141, припинено ОСОБА_2 здійснення виплат щомісячної доплати за вислугу років за відсутністю трирічного стажу роботи на посаді судді та скасовано п. 2 наказу від 26.11.2013 № 9.1-а в частині виплати надбавки за вислугу років 15 відсотків посадового окладу.

Наказом голови Комсомольського міського суду Полтавської області від 03.08.2015 № 13.1-а, відповідно до ч. 3 ст. 22, ч. 1 ст. 58 Конституції України, Законів України "Про статус суддів", "Про судоустрій і статус суддів", що діяли в редакції на час набуття такого права та на підставі рішення Ради суддів України від 22.07.2015 № 73, скасовано наказ в.о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області від 03.04.2015 № 4.2-а; встановлено позивачу щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу з 03.08.2015, у зв'язку з наявністю стажу роботи станом на 03.08.2015 1 рік 08 місяців 07 днів та зобов'язано здійснити перерахунок та виплатити невиплачену щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу судді ОСОБА_2 за період з 03.04.2015 по 02.08.2015.

Однак, відповідач не здійснив нарахування судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді за період з 01.06.2016 по 30.06.2016, в зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства. Отже судді, стаж роботи яких на посаді судді, на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" складав менше 3 років, але які отримували щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків, із набуттям чинності вказаним законом, право на отримання такої щомісячної доплати не втрачають, та мають право її отримувати до набуття ними стажу роботи на посаді судді до 3-х років.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

У силу ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції, яка була чинною на час призначення позивача на посаду судді, суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

28 березня 2015 року набрав чинності Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд", яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів" викладено у новій редакції.

Згідно абз. 1 ч. 5 ст. 133 Закон України "Про судоустрій і статус суддів" суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

При цьому, прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" не містять положення стосовно збереження за суддями, які були призначені чи обрані на посаду судді до набрання чинності цим законом, права на отримання щомісячної доплати за вислугу років відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом.

Колегія суддів вважає, що відсутність такої норми є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Крім того, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, який, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99, відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Отже, положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" щодо умов виплати і набуття права на отримання щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, у взаємозв'язку із статтею 58 Конституції України, застосовуються до тих відносин, що виникли після набуття ним чинності.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що посилання позивача на рішення Ради суддів України № 73 від 22.07.2015 є недоречними, оскільки, виходячи зі змісту самого рішення Ради суддів України, зокрема, його резолютивної частини, це рішення носить рекомендаційний характер, а отже не є обов'язковим до виконання, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, останні у свої діяльності керуються, зокрема, рішеннями Ради суддів України.

Згідно з п.2 рішення Ради суддів України від 22.07.2015 № 73 визначено, що судді, стаж роботи яких на посаді судді, на момент набрання чинності Законом України N 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" складав менше 3 років, але які отримували щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків, із набуттям чинності вказаним законом, право на отримання такої щомісячної доплати не втратили, а тому мають право її отримувати до набуття ними стажу роботи на посаді судді у 3 роки. Пунктом 3 цього ж рішення рекомендовано головам всіх судів України привести накази про щомісячну доплату за вислугу років суддів у відповідність до частини третьої статті 22, частини першої статті 58 Конституції України, Законів України "Про статус суддів", "Про судоустрій і статус суддів", що діяли в редакції на час набуття такого права та набрання чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Згідно ч. 6 ст. 131 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" рішення Ради суддів України, прийняті в межах визначених цим Законом повноважень, є обов'язковими для всіх органів суддівського самоврядування.

Згідно ч. 1 ст.148 вказаного Закону Державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Таким чином, відмова суб'єкта владних повноважень виконувати вимоги Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є такою, що порушує принцип самостійності та незалежності судді, оскільки незалежність судді забезпечується: зокрема належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Крім того, наказ голови Комсомольського міського суду Полтавської області від 03.08.2015 № 13.1-а "Про встановлення судді ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років" на даний час є чинним, не скасованим та ні ким, у тому числі і відповідачем, не оскаржений.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що судді, стаж роботи яких на посаді судді, на момент набрання чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" складав менше 3 років, але які отримували щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків, із набуттям чинності вказаним законом право на отримання такої щомісячної доплати не втратили, а тому мають право її отримувати до набуття ними стажу роботи на посаді судді у 3 роки, а отже й про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.03.2016 у справі № К/800/42096/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 04.10.2016.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.