Справа № 687/1152/16-а
Суддя: Борсук В. О.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 687/1152/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Чемеровецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Борсука В.О., з участю секретаря Цугель Т.В., з участю позивача ОСОБА_1,

з участю представника позивача-

ОСОБА_2,

з участю представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Чемерівці цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Городоцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Городоцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про зобовязання вчинити певні дії.

Позивач посилається на те, що являється дружиною померлого 26.03.2016 року ОСОБА_5, який отримував пенсію за вислугою років, яку йому було призначено на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% заробітку від зарплати відповідного працівника. Оскільки позивач є пенсіонером за віком, а з 04.04.2016 року перебуває на пенсії по втраті годувальника та отримує 1130 грн.. звернулася до відповідача з заявою про збільшення пенсії по втраті годувальника, та приведення її у відповідність із Законом України «Про прокуратуру», однак їй було відмовлено, мотивуючи, тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 VIII( п.5 розд. ІІІ «Прикінцеві положення») з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» та деяких інших законів.

Позивач просить суд зобовязати Городоцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області здійснити нарахування перерахунку та провести їй виплату у звязку з втратою годувальника її чоловіка ОСОБА_5, з урахуванням довідки виданої останньому прокуратурою Хмельницької області від 10.03.2016 року № 18-251 вих.16 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції 26.07.2001 року) в розмірі 60% від 90 % суми середньомісячного ( чинного ) заробітку, починаючи з 06.03.2014 року.

В судове засідання позивач та її представник зявилися просили позовні вимоги задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання зявилися проти задоволення позову заперечили.

Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.07.1979 року ОСОБА_1, зареєструвала шлюб з ОСОБА_1М, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ІІ-АБ № 703332 від 23.07.1979 року, актовий запис № 20. ОСОБА_5 перебував на обліку в Городоцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Хмельницької області, як одержувач пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру», яку йому було призначено на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% заробітку від зарплати відповідного працівника, оскільки він перебував на посаді прокурора району, робота на аналогічній посаді оплачується в розмірі 11266,88 грн, що підтверджується довідкою виданою прокуратурою Хмельницької області за № 18-251 вих.16 від 10.03.2016 року. ОСОБА_5 помер 26.03.2016 року що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 277753 від 30.03.2016 року. Позивач отримує пенсію по втраті годувальника, за померлого чоловіка ОСОБА_5, з 04.04.2016 року, який працював прокурором Чемеровецької прокуратури, яка призначена за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується заявою про здійснення призначення такої пенсії від 04.04.2016 року. Як вбачається з листа від 17.07.2016 року за № 19/К-12 виданого Городоцьким обєднаним УПФ України Хмельницької області вбачається, що позивач звернулася з відповідною заявою про збільшення пенсії по втраті годувальника та приведення її у відповідність із законом України «Про прокуратуру», однак їй було відмовлено мотивуючи, тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII( п.5 розділ3 «Прикінцеві положення» з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Відповідно до частини 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Базовим нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, є Закон України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно із положеннями абз.22 ст.1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім'ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника. Відповідно до п.3 ч.1 ст.9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено види пенсійних виплат і солідарних послуг. Згідно з ч.1 зазначеної статті відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Розділом V Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна її розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв'язку з втратою годувальника на всіх членів сім'ї, виділення частки пенсії (стаття 39). Так, зокрема, відповідно до ч.1 ст.37 Закону № 1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника. Перелік осіб, які мають право на пенсію за віком та умови її призначення визначені статтями 12 та 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Як слідує з матеріалів справи, що чоловік позивача - ОСОБА_5 знаходився на обліку в Городоцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Хмельницької області, як одержувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Таким чином, позивач має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ч.1 ст.37 Закону № 1058-IV і її розмір повинен обчислюватись із розміру пенсії за віком. Проте такий вид пенсії її чоловіку не призначався. Враховуючи вищевикладене, відповідачем не правомірно призначено позивачу пенсію по втраті годувальника ОСОБА_5 Крім цього, виходячи із загальних приписів пенсійного законодавства, згідно з якими у разі, якщо після перерахунку пенсії, її розмір зменшиться, то пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі, зазначені обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору. Діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, без порушень принципу розподілу влади. Аналогічна правова позиція була висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 14.01.2016 року у справі № К/800/42877/14. Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Частиною 3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС). Як вбачається із позовних вимог, позивач просить суд здійснити нарахування перерахунку та провести їй виплату у звязку з втратою годувальника її чоловіка ОСОБА_5, з урахуванням довідки виданої останньому прокуратурою Хмельницької області від 10.03.2016 року № 18-251 вих.16 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 26.07.2001 року) в розмірі 60% від 90 % суми середньомісячного ( чинного ) заробітку, починаючи з 06.03.2014 року, однак з заявою про перерахунок пенсії повинен був звернутися сам померлий, а не його дружина позивач по справі. Відтак при прийнятті рішення пронарахування позивачу перерахунку та проведенні їй виплату у звязку з втратою годувальника її чоловіка ОСОБА_5, з урахуванням довідки виданої останньому прокуратурою Хмельницької області від 10.03.2016 року № 18-251 вих.16 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції 26.07.2001 року) в розмірі 60% від 90 % відповідач діяв відповідно до вимог ч.2 ст.3 КАС України та ст.19 Конституції України, а тому відсутні підстави для задоволення заявленого позову. Керуючись ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України, ст.ст. 8-12, 69-71, 86, ч.1 ст.158, ст.ст. 159-163 КАС України, ст. 33, 37, 37-1 Закону України "Про державну службу" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,суд,-

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Городоцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_6