Справа № 225/2766/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Геря О.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року справа №225/2766/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Дзержинську Донецької області на постанову Дзержинського міського суду Донецька область від 18 серпня 2016 року у справі № 225/2766/16-а за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Дзержинську Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство Торецьквугілля про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Дзержинську Донецької області (далі Відділення), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відокремлений підрозділ «Шахта «Торецька» Державного підприємства «Дзержинськвугілля» (далі ВП «Шахта «Торезька» ДП «Дзержинськвугілля») про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування вимог зазначив, що з 24 травня 2011 року по 25 січня 2013 року він працював у ВП «Шахта Торецька» вибійником на відбійних молотках 6 розряду з повним робочим днем на підземній роботі. Під час роботи на підприємстві 01 травня 2012 року та 25 грудня 2012 року, ОСОБА_4 отримав дві травми, які пов'язані з виробництвом. Наслідком отриманих на виробництві травм стала стійка втрата професійної працездатності в розмірі 10% за кожен випадок, що в сукупності складає 20%. У зв'язку з встановленням позивачу стійкої втрати працездатності він отримав право на відшкодування частини втраченої працездатності і після звернення до Відділення йому на підставі відповідних постанов від 7.12.2012 та 12.11.2013 були призначені щомісячні страхові виплати, які розраховуються з розміру заробітної плати за місцем роботи потерпілого, обчисленої у відповідності до норм Порядку про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМУ від 26 вересня 2001 року № 1266.

25 січня 2013 року позивач був звільнений з роботи за власним бажанням. Після звільнення ОСОБА_4 стало відомо, що він під час роботи (у ВП «Шахта «Торецька» і ДП «Дзержинськвугілля») недотримував заробітну плату, в зв'язку з тим, що роботодавцем невірно розраховувались розміри годинної тарифної ставки, яка є основою для нарахування заробітної плати працівнику. Дізнавшись про порушення свого права, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення недоотриманої заробітної плати і 23 червня 2014 року Дзержинським міським судом Донецької області по цивільній справі № 2/225/15/2014 ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені, і з ДП «Дзержинськвугілля» в особі його ВП «Шахта «Торецька» стягнуто недоплачену заробітну плату за період роботи на підприємстві в сумі 73380,35 грн. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року по справі № 22-ц/778/4313/14 зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін, а отже, воно набрало законної сили.

На підставі зазначеного вище рішення суду ВП «Шахта «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля» видав позивачу дві довідки від 12 червня 2015 року № 7/1038 та № 10/1039 про середній заробіток останнього для визначення розміру його страхових виплат, з якими позивач звернувся до Відділення з заявою про перерахунок страхових виплат. Однак, ОСОБА_4 відповідач відмовив перерахунку страхових виплат в зв'язку з відсутністю підстав такого перерахунку. За захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати дії Відділення щодо відмови в перерахунку призначених йому страхових виплат неправомірними, визнати такими, що втратили чинність довідки про середній заробіток позивача № 7/3035 від 10.12.2012 та 7/2637 від 06.11.2013, а також зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат та одноразової допомоги з моменту їх призначення згідно з довідками № 10/1039, 7/1038 від 12.06.2015.

Постановою Дзержинського міського суду Донецька область від 18 серпня 2016 року у справі № 225/2766/16-а позов задоволено повністю.

Дії Відділення щодо відмови ОСОБА_4 в перерахунку призначених йому страхових виплат - визнано неправомірними.

Довідки про середній заробіток ОСОБА_4 №7/3035 від 10.12.2012 та №7/2637 від 06.11.2013 - визнано такими, що втратили чинність.

Зобов'язано Відділення здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат та одноразової допомоги, призначених ОСОБА_4 з моменту їх призначення, згідно з довідками про його середній заробіток №7/1038 від 12.06.2015 та 10/1039 від 12.06.2015.

Судом першої інстанції зроблено висновок, що Відділенням не доведено правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги позивача було задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що раніше видані довідки про середню заробітну плату №7/3035 від 10.12.2012 та №7/2637 від 06.11.2013 не були скасовані (відізвані підприємством, яке їх видало), а були чинним в рамках діючого законодавства. За вказаний в цих довідках період роботи був сплачений єдиний соціальний внесок у розмірі нарахованої на той час заробітної плати.

Апелянт вказує, що перерахунок заробітної плати було проведено на підставі рішення суду від 23.06.2014, тобто не в період, який брався для обчислення середньої заробітної плати перед страховим випадком, а саме з листопада 2011 року по квітень 2012 року та з червня по листопад 2012 року згідно постанови №1266. У період, що брався для обчислення середньої заробітної плати, на підставі якого були видані довідки №7/1038 від 12.06.2015 та №10/1039 від 12.06.2015, єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування не сплачувався, що підтверджується довідкою, виданою ДП «Дзержинськвугілля».

Таким чином, приймаючи рішення від 18.08.2016 про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання дій Відділення неправомірними суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що довідки №7/3035 від 10.12.2012 та №7/2637 від 06.11.2013 мали інформацію, що суперечить довідкам №7/1038 та №10/1039 від 12.06.2015, яка не була усунена в установленому законом порядку. Тому, Відділення не мало підстав, передбачених Законом №1105-XIV, для проведення перерахунку одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат.

Тобто, Відділення вважає, що нарахування страхових виплат ОСОБА_4, які були призначені на підставі довідок №7/3035 від 10.12.2012 та №7/2637 від 06.11.2013 були законні. Без встановлення факту їх не дійсними, та без сплати за цей період єдиного соціального внеску, не має підстав для проведення перерахунку згідно нових довідок.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник позивача. Інші особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Спершу слід зазначити, що у звязку з перейменуванням третьої особи ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду, постановленою на місці в судовому засіданні 12 жовтня 2016 року, Державне підприємство «Дзержинськвугілля» замінено її правонаступником Державним підприємством Торецьквугілля.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції і підтверджується матеріалами справи, позивач з 24.05.2011 по 25.01.2013 перебував в трудових правовідносинах з Державним підприємством «Дзержинськвугілля», де працював у відокремленому підрозділі «Шахта Торецька» вибійником на відбійних молотках 6 розряду з повним робочим днем на підземній роботі відповідно до запису у трудовій книжці.

Під час роботи на підприємстві відповідача, а саме, 01 травня 2012 року та 25 грудня 2012 року, ОСОБА_4 отримав дві травми, які пов'язані з виробництвом, що підтверджується Актами за формою Н-1 №11 від 08.05.2012 та №30 від 29.12.2012. Наслідком отриманих на виробництві травм стала стійка втрата професійної працездатності в розмірі 10% за кожен випадок, що в сукупності складає 20% і документально підтверджується відповідним висновком Обласної проф. патологічної медико-соціальної експертної комісії.

У зв'язку з встановленням позивачу стійкої втрати працездатності він отримав право на відшкодування частини втраченої працездатності і після звернення до Відділення йому на підставі відповідних постанов від 7.12.2012 та 12.11.2013 були призначені щомісячні страхові виплати, які розраховуються з розміру заробітної плати за місцем роботи потерпілого, обчисленої у відповідності до норм Порядку про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМУ від 26 вересня 2001 року № 1266.

25 січня 2013 року позивач був звільнений з роботи за власним бажанням.

23 червня 2014 року Дзержинським міським судом Донецької області по цивільній справі № 2/225/15/2014 ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені, і з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» в особі його Відокремленого підрозділу «Шахта «Торецька» стягнуто недоплачену заробітну плату за період роботи на підприємстві в сумі 73380,35 грн.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року по справі № 22-ц/778/4313/14 зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін, а отже, воно набрало законної сили.

У зв'язку з означеними вище обставинами у відповідача перед ОСОБА_4 на час його звільнення існувала заборгованість по заробітній платі, яку позивач недотримував за весь час його роботи у ВП «Шахта «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля» і відповідно змінився розмір середнього заробітку ОСОБА_4, в тому числі, і за час перед настанням нещасних випадків, що сталися на виробництві з позивачем 01 травня 2012 року та 25 грудня 2012 року.

На підставі зазначеного вище рішення суду Відокремлений підрозділ «Шахта «Торецька» Державного підприємства «Дзержинськвугілля» видав позивачу дві довідки від 12 червня 2015 року № 7/1038 та № 10/1039 про середній заробіток останнього для визначення розміру його страхових виплат.

У зв'язку з цим суд першої інстанції вважав, що довідки про середній заробіток ОСОБА_4 №7/3035 від 10.12.2012 та №7/2637 від 06.11.2013 слід визнати такими, що втратили чинність.

Проте, з таким висновком місцевого суду не може погодитись судова колегія.

Згідно приписів частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Таким чином, вимоги позивача про визнання довідок про середній заробіток такими, що втратили чинність, не відповідають вимогам ст. 105 КАС України, тому помилково задоволені місцевим судом.

Більш того, в цій справі відповідачем є субєкт владних повноважень, який спірні довідки не видавав, не може їх відкликати чи скасувати, тому по цих вимогах він є не належним відповідачем, а залучена в справі третя особа субєктом владних повноважень не є, тому по таких вимогах в справах адміністративної юрисдикції не може бути залучена в якості відповідача.

Відтак, позовні вимоги щодо визнання довідок про середній заробіток ОСОБА_4 №7/3035 від 10.12.2012 та №7/2637 від 06.11.2013 такими, що втратили чинність, не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV) перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі:

1) зміни ступеня втрати професійної працездатності;

2) зміни складу сім'ї померлого.

Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Згідно з п.3 Порядку про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМУ від 26 вересня 2001 року № 1266, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов'язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Таким чином, розмір страхових виплат, належних потерпілому від нещасного випадку на виробництві залежить від правильності визначення роботодавцем середнього заробітку потерпілого перед настанням нещасного випадку.

В той же час, згідно діючого законодавства, при обчисленні середнього заробітку може братись лише та заробітна плата (доход, грошове забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески).

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 23 червня 2014 року встановлено порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, внаслідок чого донараховано заробітну плату ОСОБА_4

Однак, як вбачається з довідки ВП «Шахта «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля» № 7/1140 від 25.07.2016, єдиний соціальний внесок на виплати позивачеві за рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 23 червня 2014 року не нараховувались (а.с.50).

Відтак, відсутні законні підстави для врахування сум заробітку, на які не нараховувався єдиний соціальний внесок, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, його висновки суперечать обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

В повному обсязі постанову виготовлено 13 жовтня 2016 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Дзержинську Донецької області задовольнити.

Постанову Дзержинського міського суду Донецька область від 18 серпня 2016 року у справі № 225/2766/16-а скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Дзержинську Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство Торецьквугілля про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

ОСОБА_5