Справа № 804/206/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2016 р. Справа № 804/206/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
12 січня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - Дніпродзержинська ОДПІ, позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, відповідач) з позовними вимогами про стягнення з відповідача суми заборгованості у загальному розмірі 416 004,64грн.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що станом на момент звернення до суду відповідач має заборгованість перед бюджетом у загальному розмірі 416 004,64грн., в т.ч. 234 511,36грн. - з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, 107870,42грн. - з податку на додану вартість, 510грн. - адміністративного штрафу та 73 109,86грн. внеску для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять професійну діяльність. Сума заборгованості, що заявлена до стягнення, утворилась 11.03.2014 внаслідок несплати відповідачем грошових зобов'язань, донарахованих контролюючим органом на підставі висновків акту перевірки №167/15/04-03-17-03-26/НОМЕР_1 від 24.01.2014 р., нарахованої пені, а також за рахунок несплати зобов'язань, задекларованих самостійно. Податковою інспекцією вживалися заходи щодо стягнення податкового боргу. Так, у відповідності до вимог ст. 59 Податкового кодексу України була сформована та надіслана платнику податкова вимога №302-25 від 11.03.2014 р. Крім того, у відповідності ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» було надіслано відповідачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-738-25 від 18.06.2014 та №Ф-738-25 від 21.03.2014. Однак сума податкового боргу залишається не погашеною відповідачем у добровільному порядку. У зв'язку з чим, позивач наполягає на задоволенні позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2015 (суддя ОСОБА_2) відкрито провадження у справі № 804/206/15; справу призначено до судового розгляду.
Провадження у справі №804/206/15 неодноразово зупинялось за клопотанням відповідача.
16 березня 2016 у зв'язку із закінченням повноважень судді ОСОБА_2 призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатом якого справу № 804/206/15 передано на розгляд судді Царікової О.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2016 справу прийнято до провадження; судовий розгляд справи призначено на 06.04.2016.
В судове засідання 06.04.2016 представники сторін не з'явились. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позивач також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Судове засідання відкладено до 14.04.2016 до 10:00.
В судове засідання 14.04.2016 представники сторін не з'явились. Судовий розгляд справи відкладено до 22.04.2016 до 15:00.
21 квітня 2016 на адресу суду від представника відповідача за довіреністю надійшло клопотання про перенесення слухання справи у зв'язку із хворобою відповідача.
22 квітня 2016 судовий розгляд справи відкладено до 05.05.2016 до 11:45.
В судовому засіданні 05 травня 2016 представник позивача підтримав позовні вимоги, проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував .
Відповідач у судове засідання вкотре не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, що підтверджується наявними матеріалами справи. Будь - яких клопотань або заперечень відповідач до суду не надав.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідач є платником податків та перебуває на обліку у Дніпродзержинській ОДПІ з 28.10.2010 (а.с.7).
Згідно з довідками (а.с. 5, 6), наданих Дніпродзержинською ОДПІ до позову (про суми заборгованості), за відповідачем рахується податкова заборгованість у загальному розмірі 416 004,64грн., з яких:
-107 870,42грн. - по ПДВ (код бюджетної класифікації 14010100);
-73 109,86грн. - внеску для фізичних осіб-підприємців, в т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять професійну діяльність (код бюджетної класифікації 71040000);
-234 511,36грн. - податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11010500);
-510грн. - адміністративні штрафи та інші санкції (код бюджетної класифікації 21081103).
Відповідно до довідки Дніпродзержинської ОДПІ (а.с.5) заборгованість по внескам для фізичних осіб-підприємців, в т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять професійну діяльність, (код бюджетної класифікації 71040000) у розмірі 73 109,86грн. утворилась наслідок не сплати по строку оплати самостійно визначених зобов'язань, а також за рахунок нарахованих контролюючим органом сум зобов'язань та штрафу, а саме:
- по Звітності від 07.02.2014 р. №1811722;
Так, згідно з даними Звітності про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за звітний 2013 рік від 07.02.2014 р. №1811722, відповідачем самостійно визначено суму внеску, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 12 144,96грн., яку прийнято податковим органом 10.02.2014 р.
По строку оплати - 10.02.2014 р. - суму задекларованого зобов'язання не сплачено відповідачем.
Відповідно до довідки Дніпродзержинської ОДПІ (а.с.6) заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11010500) у розмірі 234 511,36грн. утворилась наслідок не сплати по строку оплати самостійно визначених зобов'язань за рахунок нарахованих контролюючим органом сум зобов'язань, штрафу та пені, а саме:
По строку оплати - 19.02.2014 р. - суму задекларованого зобов'язання не сплачено відповідачем.
По строку оплати - 14.03.2014 р., 14.05.2014, 14.08.2014, 14.09.2014 - суму задекларованого зобов'язання у розмірі 1535,64грн.х4 не сплачено відповідачем.
11 березня 2014 на виконання ст.59 Податкового кодексу України відповідачу виставлена податкова вимога №302-25 на суму 6142,56грн., яка надіслана відповідачу (а.с.14).
На момент вирішення спору в суді доказів сплати суми заборгованості надано не було.
Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України).
Пунктом 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Згідно п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно з п. 46. 1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (п. 49.2 ст. 49 ПК України).
Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
За положеннями ст. 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Згідно до п.п. 129.1, 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.
Згідно з п. 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За правилами, визначеними п. 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Відповідно до вимог ст. 58.3, 59.1 Податкового кодексу України податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Згідно з положенням п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.
Відповідно до пункту 41.2. статті 41 Податкового Кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Законодавець чітко визначив порядок дій контролюючих органів в разі виявлення податкового боргу, що передують стягненню цього боргу в судовому порядку.
В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач має непогашену податкову заборгованість по наступним платежам:
-« 11010500» - з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування,
- « 14010100» - з податку на додану вартість,
- « 21081103» - адміністративного штрафу та
-« 71040000» - внеску для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять професійну діяльність.
Виконання позивачем положень ст.59 Податкового кодексу України підтверджується матеріалами справи. Доказів оскарження податкової вимоги від 11.03.2014 №302-25 не надано.
З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає, що сума, заявлена позивачем до стягнення, є саме податковим боргом відповідача, позивачем здійснені всі передбачені чинним законодавством заходи щодо стягнення з відповідача 416 004,64грн. податкового боргу.
Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо наявності боргу та відповідних проплат (в тому числі часткових), суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 416 004,64грн. є обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 94, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Царікова