Справа № 826/1059/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 жовтня 2016 року № 826/1059/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Качура І.А. Данилишин В.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Державного агентство з енергоефективності та енергозбереження України

провизнання протиправним та скасування наказу про звільнення
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про визнання протиправним та скасування наказу від 24.12.2015 № 604-к; поновлення на посаді начальника Управління - старшого державного інспектора з енергозбереження Управління у Дніпропетровській області; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено ст. 40, 42 Кодексу законів про працю України, оскільки не запропоновано всіх вакантних посад та не враховано переважне право позивача при залишенні на роботі.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Наказом Голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України від 24.12.2015 № 604-к начальника Управління - старшого державного інспектора з енергозбереження Управління у Дніпропетровській області ОСОБА_1 звільнено у зв'язку з ліквідацією територіальних органів згідно із п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Згідно правової позиції Верховного Суду України висловленої в постанові від 1 липня 2015 року у справі N 6-491цс15, власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав обов'язок по працевлаштуванню, якщо працівнику не була надана на тому або на іншому підприємстві (установі, організації) інша робота, або запропонована робота, від якої він відмовився з поважних причин.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначається, що "Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи".

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 4 «Деякі питання діяльності центральних органів виконавчої влади» (далі - Постанова) було погоджено пропозицію Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження щодо ліквідації його територіальних органів як структурних підрозділів апарату Агентства за переліком згідно з додатком та внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України зміни.

Управління у Дніпропетровській області відповідно до Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 4 включено «до Переліку територіальних органів Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження, що ліквідуються.

Необхідно зазначити, що одночасно із ліквідацією територіальних органів Постановою було внесено зміни до Положення про Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження в частині виключення діяльності територіальних органів Відповідача.

Механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів визначено Порядком здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 р. № 1074.

З метою забезпечення виконання Постанови наказом № 6 від 28.01.2015 року Держенергоефективності утворено комісію з ліквідації територіальних органів та затверджено План заходів щодо проведення ліквідації територіальних органів.

Крім того, постановою внесені зміни у Додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 р. № 85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів» а саме: позицію «граничну чисельність працівників апарату Держенергоефективності 116, територіальних органів 273» змінено позицією «граничну чисельність працівників апарату Держенергоефективності - 224, а граничну чисельність для територіальних органів - не передбачено».

Відповідно до наказу № 17.01.2015 року № 08-к було введено в дію з 1 січня 2015 року структуру Держенергоефективності, якорю було передбачено Територіальні управління Держенергоефективності, у тому числі Управління у Дніпропетровській області 16/4. Відповідно до штатного розпису на 2015 рік Держенергоефективності від 16.01.2015 року передбачено посаду начальника Управління у Дніпропетровській області із посадовим окладом 2638 грн.

Наказом Держенергоефективності від 15.09.2015 року № 340-к з 15.09.2015 року було введено в дію структуру та штатний розпис, загальною кількістю працівників апарату (224 осіб, з них 219 державні службовці), згідно з якими не передбачено у структурі - територіальні управління Держенергоефективності, а у штатному розписі -посади начальника Управління.

Наведене свідчить, що гранична чисельність працівників Держенергоефективності скорочена , зокрема, за рахунок ліквідації територіальних органів Держенергоефективності.

З матеріалів справи вбачається, що позивача 29.01.2015 повідомлено про наступне вивільнення.

В матеріалах справи наявні копії пропозицій вакантних посад позивачу, від яких останній відмовився, а саме: пропозиція посади від 10.06.2015 року № 74-01/08/6-15; пропозиція посади від 27.08.2015 року № 97-01/08/6-15; пропозиція посади від 17.12.2015 року № 109-01/08/6-15; пропозиція посади (лист Держенергоефективності від 21.12.2015 року № 110-09/09/6-15), відмова від запропонованої посади про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 на пропозиції від 10.06.2015 року № 74-01/08/6-15; відмова від запропонованої посади про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 на пропозиції від 17.12.2015 року № 109-01/08/6-15; лист - погодження від Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.03.2015 року № 7/23-2738; лист погодження Голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 03.04.2015 року №43-1536/0/2-15; копія акту від 10.07.2015 року про те, що ОСОБА_2 в період з 10.06.2015 по 10.07.2015 року не було надано відповідь на пропозицію щодо заняття вакантних посад; копію акту від 11.09.2015 року про те, що ОСОБА_2 в період з 27.08.2015 по 11.09.2015 року не було надано відповідь на пропозицію щодо заняття вакантних посад; заява ОСОБА_1 вхідний номер № 276/09/13-15 від 22.12.2015.

Наведене в сукупності свідчить, що відповідачем дотримано порядок вивільнення позивача, оскільки останнього про наступне вивільнення персонально попереджено не пізніше ніж за два місяці та враховане його переважне право на залишення на роботі шляхом оголошення пропозиції інших посад, а саме: провідного спеціаліста Відділу програм та моніторингу показників енергоефективності Департаменту державного регулювання, головного спеціаліста відділу альтернативних видів палива Департаменту відновлювальних джерел енергії та альтернативних видів палива, головного спеціаліста відділу державного-приватного партнерства Управління інвестиційної діяльності у відновлювальній енергетиці, заступника начальника відділу державної експертизи Департаменту технічного регулювання енергоефективності у центральному апараті Держенергоефективності, головного спеціаліста відділу технологічної броні та резервування палива Управління технічного регулювання та стимулювання Департаменту технічного регулювання енергоефективності.

Також, суд не погоджується із доводами позивача про не врахування переважного права на залишенні на роботі, оскільки позивач не надала суду доказів та не навела обставин, які надають переважне право залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці відповідно до статті 42 Кодексу законів про працю в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що Держенергоефективності листом від 20.05.2015 № 474-01/08/4-15 звернулось до ППО «Професійна спілка працівників Держенергоефективності» про погодження звільнення згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП працівників територіальних управлінь Держенергоефективності, у тому числі ОСОБА_1

ППО «Професійна спілка працівників Держенергоефективності» листом від 28.05.2015 року № 17 надіслала протокол № 4 засідання профкому первинної профспілкової організації «Професійна спілка працівників Держенергоефективності», у якому зафіксовано розгляд питання про погодження звільнення працівників - членів Профспілки та відмовлено у такому погодженні.

Відповідно до частини 7 статті 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Враховуючи відсутність такого обґрунтування у відмові надання погодження на звільнення членів профспілки у наданих матеріалах ППО «Професійна спілка працівників Держенергоефективності», Держенергоефективності листом від 04.06.2015 року № 542-01/08/4-15 знову звернулось до ППО «Професійна спілка працівників Держенергоефективності». Відповіді на зазначений лист або обґрунтованого рішення щодо не погодження звільнення членів профспілки на адресу Держенергоефективності не надходило.

Згідно із частиною 7 статті 43 КЗпП України у разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

З огляду на викладене, відмова ППО «Професійна спілка працівників Держенергоефективності» у погодженні звільнення не вказує на протиправність оскаржуваного наказу.

Оскільки позивачу при попередженні про вивільнення було запропоновано вакантні посади та позивач не погодилась на призначення на такі посади, суд вважає, що відповідачем дотримано порядок вивільнення працівників, встановлений статтею 42 Кодексу законів про працю України.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що наказ від 24.12.2015 № 604-к в частині звільнення позивача, прийнято відповідно до норм Кодексу законів про працю України, що вказує на необґрунтованість позову у вказаній частині.

Правомірність наказ від 24.12.2015 № 604-к прямо вказує на відсутність правових підстав для поновлення позивача на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді І.А. Качур

В.М. Данилишин