Справа № 815/2703/16
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2703/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Драчук О.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

відповідач: ОСОБА_3 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Вагіф Огли до державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень № від 13.01.2016 р., №, № від 05.04.2016 р., № від 15.03.2016 р.,

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 07 жовтня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 Вагіф Огли до державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач, змінивши предмет позову, просить:

скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 13.01.2016 р. на суму штрафних санкцій 190000 гривень;

скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області за формою «Д» № від 05.04.2016 р., яким визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 14842 грн. 18 коп., у тому числі 7600 гривень за податковим зобовязанням, 3800 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 3442 гривні 18 копійок сума пені;

скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області за формою «Д» № від 05.04.2016 р., яким визначено суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 20063 гривні 33 копійки, у тому числі 5700 гривень за податковими зобовязаннями, 3360 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 11003 гривні 33 копійки пені;

скасувати рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.03.2016 р. на суму 13845 гривень 30 копійок.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Вагіф Огли складено акт перевірки № 7371/15-52-17-01/НОМЕР_1 від 14.12.2015р., на підставі якого відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення. Позивач вважає, безпідставними висновки акту перевірки щодо заниження позивачем суми чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності на 38000 гривень, оскільки зазначена сума є власними заощадженнями позивача та не отримана від здійснення ним підприємницької діяльності, відтак, на думку позивача, прийняті на підставі вказаних висновків державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 13.01.2016 р., №, № від 05.04.2016 р., № від 15.03.2016 р. є протиправними та підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представники позивача, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, зазначивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Податковим кодексом України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 гл.8 розділу ІІ Податкового кодексу України, ст.13 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), відповідно до направлення № 743 від 25.06.2015р., наказу № 605 від 25.06.2015р., згідно плану графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання головним державним інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_5 проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Вагіф Огли з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування (єдиного внеску) за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р.

За наслідками перевірки складено акт № 7371/15-52-17-01/НОМЕР_1 від 14.12.2015р. «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Вагіф Огли, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. (а.с. 11-23), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

п.164.1 ст.164, п. 177.4, п.177.8, п. 177.10 ст. 177, п. 138.2 ст. 138, п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) за результатами перевірки донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у загальній сумі 77617,0 грн.;

п.44.1 ст. 44, «а», пп. «б» п. 185.1 ст. 185, ст. 187, п. 198.6 ст. 198, п.201.10 ст. 201 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) встановлено заниження податку на додану вартість за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р у сумі 15499,0 грн.;

п.1.2 ст.1, п. 2.6 ст.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Нацбанку України від 15.12.2004р. № 637 в частині не оприбуткування готівкових коштів в сумі 38000,0 грн. в книзі обліку доходів та витрат за ф. № 10, отриманих як виручка;

п.176.2 б ст. 176, п.119 ст. 119 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) у результаті подання до податкової інспекції податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ), з відомостями не у повному обсязі;

пп.4 п.2 ст.6, п.11 ст. 8, п.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VI (із змінами та доповненнями) донараховано єдиного податку на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 27417,6 грн.

За результатами перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення:

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_2 від 13 січня 2016 року (а.с. 32);

податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 13.01.2016 р. (а.с. 24-25);

податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 13.01.2016 р. (а.с. 27-28);

податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 13.01.2016 р. (а.с. 29-30);

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 14.12.2015 р. (а.с. 31).

10.03.2016 р. (вих. № 212/М/15-32-10-01-01-06) рішенням Головного управління ДФС в Одеській області про результати розгляду первинної скарги скасовано вимогу державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № Ф- від 14.12.2015 р. у частині визначення недоїмки з єдиного внеску у розмірі 14231,16 грн. та рішення № НОМЕР_2 від 13.01.2016 р. в частині застосування штрафу з єдиного внеску у розмірі 2082,41 грн., первинну скаргу позивача в іншій частині суми донарахованого внеску та застосування штрафних санкцій з єдиного податку залишено без змін, а первинну скаргу останнього без задоволення в цій частині (а.с. 33-35).

01.04.2016 р. (вих. № 298/М/15-32-10-01-08) рішенням Головного управління ДФС в Одеській області скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 13.01.2016р. в частині донарахування податку з доходів з фізичних осіб на суму 71917 грн. та в частині застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 35958, 50 грн.; скасовано податкове повідомлення-рішення № від 13.01.2016 р. в частині донарахування ПДВ на суму 7899 грн. та в частині застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 3949,50 грн. (а.с. 36-39).

27.04.2016р. (вих. № 4443/М/99-99-11-02-02-25) рішенням ДФС України рішення за результатами розгляду первинної скарги від 10.03.2016 р. № 212/М/15-32-10-01-01-06 Головного управління ДФС в Одеській області залишено без змін, а скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Вагіф Огли № 87/02-2016 від 05.02.2016р. без задоволення (а.с. 40-41).

Крім того, державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області прийнято нові податкові рішення, які містять зменшену суму грошового зобовязання, а саме:

рішення № від 15.03.2016 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 13186 грн. з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 659,30 грн. (загальна сума 13845,30 грн.) (а.с. 82);

податкове повідомлення-рішення № від 05.04.2016 р. на суму за податковим зобовязанням 7600 грн., штрафними санкціями 3800 грн., сума пені 3442,18 грн. (а.с. 80);

податкове повідомлення-рішення № від 05.04.2016 р., за податковим зобовязанням 5700 грн., штрафними санкціями 3600 грн., сума пені 11003,33 грн. (а.с. 81);

вимогу про сплату боргу №Ф- від 15.03.2016р. на суму 13186 грн.

Позивач, не погоджуючись з зазначеними рішеннями податкового органу, звернувся з позовом до суду, в якому, змінивши предмет позову, просить скасувати податкові повідомлення-рішення № від 13.01.2016 р., №, № від 05.04.2016 р., № від 15.03.2016 р.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 77.1, п. 77.2, п.77.4 ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4 Вагіф Огли про проведення документальної планової виїзної перевірки письмовим повідомленням № 53/15-52-17-01-10 від 06.11.2015р. Копію наказу про проведення перевірки вручено особисто ФОП ОСОБА_4 Вагіф Огли 26.06.2015р. Направлення на перевірку державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № 1224 від 04.11.2015р. предявлено позивачу 06.11.2015р.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.3 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд зясовує, чи використане повноваження, надане субєкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Тому вирішуючи справу стосовно позовних вимог про визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень, перш за все слід дослідити питання наявності підстав щодо прийняття останніх.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 13.01.2016 р. (а.с. 29), яким позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 190000 грн. прийнято на підставі акта перевірки № 7371/15-52-17-01/НОМЕР_1 від 14.12.2015р., за порушення п.1.2 ст.1, п. 2.6 ст.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Нацбанку України № 637 від 15.12.2004р., ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» .

Так, згідно п.1.2 ст.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління Нацбанку України від 15.12.2004р. № 637 (далі Положення № 637) каса - приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів; касові операції - операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку;книга обліку - касова книга, книга обліку доходів і витрат, книга обліку виданих та прийнятих старшим касиром грошей або книга обліку розрахункових операцій; книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України; оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно п. 2.6 ст.2 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців,які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що при перевірці книги обліку доходів та витрат, виписок по розрахунковому рахунку коштів, які надійшли по прибутковому касовому ордеру встановлено розбіжності на загальну суму 38000,00, а саме : «надходження коштів» за 14.04.2014р. в сумі 38000,0 грн., які позивачем не внесено до книги обліку доходів та витрат, що потягло за собою не оприбуткування грошових коштів 14.04.2014 р. на суму 38000,0 грн. З урахуванням зазначеного відповідач дійшов висновку, що в порушення вимог п.2.6 ст.2 Положення № 637 ФОП ОСОБА_4 Вагіф Огли не оприбутковано готівку в розмірі 38000,0 грн. як виручку від реалізації продукції.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 05.04.2016 р. (а.с. 80), яким позивачу визначено суму грошового зобовязання у розмірі 14842,18 грн., з яких за податковим зобовязанням 7600,0 грн., штрафними санкціями 3800,0 грн., сума пені 3442,18 грн., прийнято на підставі рішення Головного управління ДФС в Одеській області про розгляд скарги № 298/М/15-32-10-01-08 від 01.04.2016 р. за порушення п.44.1 ст. 44, «а», пп. «б» п. 185.1 ст. 185, ст. 187, п. 198.6 ст. 198, п.201.10 ст. 201 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI (із змінами та доповненнями).

Так за приписами п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Підпунктами «а», «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється п

Згідно п.187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.201.10 ст. 201 при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У рішенні Головного управління ДФС в Одеській області про розгляд скарги № 298/М/15-32-10-01-08 від 01.04.2016 р. зазначено, що ФОП ОСОБА_4 Вагіф Огли занижено суму ПДВ, в тому числі за квітень 2014р. на суму 7600 грн., а не у сумі 15499,0 грн., як зазначено в акті перевірки (а.с. 39).

Судом встановлено, що повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 05.04.2016 р. (а.с. 81), яким позивачу визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 20063, 33 грн., у тому числі 5700,00 грн. за податковими зобовязаннями, 3360,0 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 11003,33 грн. пені, прийнято на підставі рішення Головного управління ДФС в Одеській області про розгляд скарги № 298/М/15-32-10-01-08 від 01.04.2016 р. за порушення п.164.1 ст.164, п. 177.4, п.177.8, п. 177.10 ст. 177, п. 138.2 ст. 138, п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI (із змінами та доповненнями).

Згідно п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Пунктом 177.4 ст. 177 ПК України визначено перелік витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів.

Відповідно до п.177.8ст. 177 ПК України під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

За приписами п. 138.2 ст. 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті; на суму залишкової вартості окремого обєкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого обєкта; на суму дооцінки та вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів в межах попередньо віднесених до витрат уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою правильності визначення валового доходу, відображеного в декларації про доходи, з даними про суми валового доходу, встановленими в ході перевірки відповідачем встановлено заниження загального оподаткованого доходу у сумі 38000,0 грн. (з ПДВ) згідно банківської виписки від 14.04.2014 року № 44 на розрахунковий рахунок призначення платежу «надходження гот.коштів» за 14.04.2014р. до складу загального оподатковуваного доходу, відображеного у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2014 роки, не включено суми доходу від здійснення підприємницької діяльності, у загальній сумі 38000,0 грн. (а.с. 15).

Як вбачається зі змісту акта перевірки, перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності за період з 01.01.14 по 31.12.14, відображених у додатку 5 до податкових декларацій з даними про суми валових витрат, встановлені у ході перевірки, виявлено завищення суми валових витрат на загальну суму 420000грн.

За результатами перевірки № 7371/15-52-17-01/НОМЕР_1 від 14.12.2015р. ФОП ОСОБА_4 Вагіф Огли згідно наданих до перевірки документів та книги обліку доходів та витрат (ф. 10) встановлено, що до складу валових витрат, повязаних із одержанням доходу, у 2014 році включено загальну суму 420 000,0 грн., у книгу обліку доходів та витрат (ф. 10) закупка насіння, врожаю 2013 року ФОП ОСОБА_4 Вагіф Огли від постачальника ФОП ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків 225391843) відповідно договору поставки № 230114 від 23.01.14р. та згідно видаткових накладних № ЮБ-0000001 від 27.02.14р., № ОБ-0000010 від 01.04.14р., № ОБ-0000011 від 25.04.14р., оплата проводилась готівкою. Також до договору поставки №230114 від 23.01.2014 р. надано свідоцтво ФОП ОСОБА_6 серія Б №801765 від 01.01.2012р., у якому зазначені види діяльності 47.22-роздрібна торгівля м'ясом і м'ясними продуктами в спеціалізованих магазинах; 47.89- роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 10.11 - виробництво м'яса.

При цьому в акті перевірки зазначено, що згідно з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також и даних «Податковий блок» ФОП ОСОБА_6, додає вид економічної діяльності 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 10.11.2015р. основним видом діяльності вважається 47.22 - роздрібна торгівля м'ясом і ясними продуктами в спеціалізованих магазинах.

З урахуванням зазначеного, як вбачається з акта перевірки № 7371/15-52-17-01/НОМЕР_1 від 14.12.2015р. (а.с. 15) контролюючий орган дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_4 Вагіф Огли в порушення п. 177.4, п.177.8, п. 177.10 ст. 177, п. 138.2 ст. 138, п. 44.1 ст.44 ПК України завищено витрати на загальну суму 420000 грн.

При цьому, у рішенні Головного управління ДФС в Одеській області про розгляд скарги № 298/М/15-32-10-01-08 від 01.04.2016 р. зазначено, що при проведенні перевірки не враховано, що факт відсутності у контрагента певного виду діяльності при здійсненні господарської діяльності не може бути підставою для визначення завищення витрат, оскільки діючим законодавством встановлено, що до складу витрат не можуть бути включені витрати, які не повязані з веденням господарської діяльності та не підтверджені відповідними документами (а.с. 37).

Таким чином, контролюючий орган зазначив, що ФОП ОСОБА_4 Вагіф Огли занижено чистий оподаткований дохід за 2014 рік на загальну суму 38000 грн., а не 45000 грн., як зазначено в акті перевірки, та занижено податок з доходів фізичних осіб за 2014 рік на суму 5700 грн., а не 77617 грн., як зазначено в акті перевірки.

Судом встановлено, що рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.03.2016 р. (а.с. 82), яким відносно позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 13845,30 грн., прийнято за матеріалами документальної перевірки № 212/М/15-32-10-01-01-06 від 10.03.2016 р. за порушення пп.4 п.2 ст.6, п.11 ст. 8, п.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VI (із змінами та доповненнями).

Згідно пп.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Частиною 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У рішенні Головного управління ДФС в Одеській області № 212/М/15-32-10-01-01-06 від 10.03.2016 р. зазначено, що ФОП ОСОБА_4 Вагіф Огли занижено чистий оподатковуваний дохід за 2014 рік на загальну суму 3800,0 грн., а не 458000 грн., що нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від підприємницької діяльності, а не 27417, 16 грн., як зазначено в акті перевірки (а.с. 34).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Вагіф Огли (код ЄДРПОУ НОМЕР_1; 65036, АДРЕСА_1) є: Код КВЕД 10.89 Виробництво інших харчових продуктів, не віднесених до інших угруповань; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний); Код КВЕД 46.22 Оптова торгівля квітами та рослинами; Код КВЕД 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; Код КВЕД 46.32 Оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами; Код КВЕД 46.34 Оптова торгівля напоями; Код КВЕД 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; Код КВЕД 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; Код КВЕД 82.92 Пакування; Код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; Код КВЕД 47.22 Роздрібна торгівля м'ясом і м'ясними продуктами в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; Код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Згідно банківської виписки №44 від 14.04.2014 року на розрахунковий рахунок позивача надійшли грошові кошти у сумі 38 000 грн. з призначенням платежу «надходження гот. коштів» (а.с.44). З огляду на це відповідач вважає, що до складу загального оподатковуваного доходу, відображеного у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2014 роки, не включено суми доходу від здійснення підприємницької діяльності, у вказаній вище сумі, а саме - 38 000, грн.

Водночас позивач наголошує, що вказана вище сума коштів жодним чином не відноситься до «доходів від здійснення підприємницької діяльності», які вносяться до каси банку за касовим символом «02», а була внесена за кодом « 32» - «інші надходження-усі готівкові надходження, які не враховані за іншими статтями надходжень» - як «власні заощадження».

В матеріалах справи міститься лист АТ «УкрСиббанк» № 61-2/39-1868 від 18.12.2015р., в якому зазначено, що по документу № 44 від 14.04.2014 р. на суму 38 000,00 грн. слід вважати правильним призначення платежу «надходження гот. Коштів від ОСОБА_4 ВагіфОгли за 14.04.2014 по кас символу 32 -38000,00 грн. ОСОБА_7» (а.с. 43).

Як вбачається з матеріалів справи, сума коштів згідно платіжного документу № 44 від 14.04.2014 р. у розмірі 38 000,00 грн. внесена позивачем до банківської установи на власний розрахунковий рахунок 14.04.2014р. та не є доходом позивача від здійснення останнім підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що провадиться суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно зі ст. 44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону.

Відповідно до ст. 320 Цивільного кодексу України власник має право використовувати своє майно для провадження підприємницької діяльності, крім випадків, визначених законом.

За приписами п.177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно пп.1 п. 292.1 ст.292 ПК України доходом платника єдиного податку є для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що кошти, внесені на рахунок фізичної особи - підприємця як «власні заощадження» не є доходом від здійснення підприємницької діяльності у розумінні положень ПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 4 ст.70 КАС України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до п.п.56.4 ст.56 ПК України під час процедури адміністративного оскарження обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексомабо будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. Обов'язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскаржені встановлюється процесуальним законом

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем з посиланням на норми діючого законодавства не обґрунтовано та не підтверджено правомірності висновків, зазначених в акті перевірки № 7371/15-52-17-01/НОМЕР_1 від 14.12.2015р., які послугували підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

При цьому, суд враховує положення п.п.4.1.4. п.4.1. ст.4 Податкового кодексу України, відповідно до якого одним із принципів податкового законодавство України є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, та положення п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України, за якими у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, суд, враховуючи наведені обставини, дослідивши наявні у справі письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку, що акт перевірки № 7371/15-52-17-01/НОМЕР_1 від 14.12.2015р., на підставі якого відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення є безпідставними, не ґрунтується на приписах діючого законодавства, відтак, з огляду на зазначене суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 13.01.2016 р., №, № від 05.04.2016 р., № від 15.03.2016 р. є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Вагіф Огли підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що змінивши предмет позову, позивач оскаржує податкові повідомлення-рішення № від 13.01.2016 р. (а.с. 29) на суму 190000 грн., № від 05.04.2016 р. (а.с. 80) на суму 14842,18 грн.; № від 05.04.2016р. (а.с. 12) на суму 20063,33 грн.; рішення № від 15.03.2016 р. (а.с. 82) на суму 13845,30 грн., ціна позову з урахуванням зміни предмета позову становить 238750,51 грн. Таким чином, відповідно до приписів ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання цього адміністративного позову встановлюється ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 2387,51 грн.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про необхідність присудити позивачу сплачений судовий збір у розмірі 2387,51 грн. за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 159-164, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Вагіф Огли до державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень № від 13.01.2016 р., №, № від 05.04.2016 р., № від 15.03.2016 р.,- задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 13.01.2016 р.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № від 05.04.2016 р.

Скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 05.04.2016 р.

Скасувати рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.03. 2016 р.

Стягнути з державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Вагіф Огли (65036, АДРЕСА_2; код ЄДРПОУ НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 2387,51 грн. (дві тисячі триста вісімдесят сім гривень 51 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.10.2016р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.