Справа № 2-а-3911/10/0270
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2010-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2010 р. Справа № 2-а-3911/10/0270 м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича,

при секретарі судового засідання: Гонті Інні Олександрівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування постанови про застосування фінансових санкцій.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає наступне.

10.08.2010 року державними інспекторами Головавтотрансінспекції у Тернопільській області за результатами проведеної перевірки щодо дотримання позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт складено відповідний акт, в якому зафіксовано порушення вимог ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: в шляховому листі відсутні записи про пункт завантаження та розвантаження, шляховий лист використовується 102 дні.

06.09.2010 року начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області було винесено постанову №101855 про застосування до позивача фінансових санкцій в розмірі 1700 грн. за допущення порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на відсутність обставин, які слугували підставою для її винесення. Позивач зазначив, що в статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт в переліку документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, немає вимоги оформляти дорожній лист для фізичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, як для автомобільного перевізника так і для водія, тому неоформлений дорожній лист не може бути підставою для застосування санкцій в цьому випадку.

Крім того, позивач послався на те, що на даний момент відсутній нормативний документ, який би регулював виготовлення та заповнення бланків дорожніх листів, адже дію Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи, затвердженої Наказом Мінтрансу та Мінстату від 07.08.1996 р. №228/253, а також п. 11.2 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 р. № 363, зупинено з 25.05.2006 р.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та надані у справу докази.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову (а.с.16-18), у відповідності до яких зазначив, що під час проведення перевірки водій не пройшов передрейсовий медичний огляд, чим порушив вимоги п. 2.3.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України Про автомобільний транспорт. При цьому перевіряючим під час перевірки не було надано жодного підтвердження звязку подорожнього листа із товарно-транспортною накладною на вантаж. Також відповідач посилається на ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт та п. 11.3 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 р. № 363, яким передбачено, що дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається.

Представник відповідача позов не визнала, просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та залишити в силі постанову № 101855 від 06.09.2010 р. При цьому надала суду пояснення аналогічні викладеним в поданих письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення учасників процесу по суті заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та надані у справу докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність на підставі відповідного свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця у сфері внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами (а.с.6,7).

10.08.2010 року державними інспекторами Головавтотрансінспекції у Тернопільській області Якубовським О.О. та Вахівським М.Б. проведено перевірку транспортного засобу RENAULT MAGNUM AE430, номерний знак НОМЕР_1, що належить позивачу, під керуванням водія ОСОБА_3.

Під час перевірки, як зафіксовано в акті № 147813 від 10.08.2010 р. (а.с.20), виявлено наступні порушення законодавства про автомобільний транспорт: надання послуг з внутрішніх перевезень вантажу від ТОВ Стальний дім до ТОВ Маркет Стіл при відсутніх записах в шляховому листі про пункт завантаження та розвантаження, шляховий лист використовується 102 дні.

Як встановлено в судовому засіданні, підставою винесення оскаржуваної постанови була наявність у позивача не оформленого належним чином шляхового листа.

Судом встановлено, позивач не зявився на розгляд справи щодо порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, яке відбулось в приміщенні територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області.

Постановою начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області ОСОБА_4 № 101855 від 06.09.2010 р. до позивача застосовано фінансові санкції в сумі 1700 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз 3. ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт (а.с.10).

Позивач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням субєкта владних повноважень, звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Судом також досліджувались та були долучені до матеріалів справи наступні документи, а саме: подорожній лист № 016185 вантажного автомобіля в міжнародному сполученні (а.с.8,9), подорожній лист № 636950 вантажного автомобіля з 01.08.2010 р. по 31.08.2010 р. (а.с.21), витяг з журналу щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв (а.с.22,23), витяг з журналу обліку подорожніх листів (а.с.24-26), договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом по Україні від 19.03.2010 р., товарно-транспортна накладна серії СД № 057021 до подорожнього листа № 636950, договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 06.08.2010р.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Відповідальність перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлена Законом України Про автомобільний транспорт.

Пункт 17 ч. 1 ст. 1 Закону України Про автомобільний транспорт визначає поняття автомобільного перевізника, як фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для фізичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є: для автомобільного перевізника - ліцензія та документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до п.п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 р. № 363 (далі Правила), основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Згідно з п.п. 11.3 Правил дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт передбачено відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 вищевказаного Закону послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 р.

Згідно з п. 2 цього Порядку державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних субєктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Як встановлено в судовому засіданні, основною підставою складення акту перевірки, та, як наслідок, винесення оскаржуваної постанови, був не оформлений належним чином шляховий (дорожній, подорожній) лист, який необхідний для фізичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах.

Однак, зазначені обставини спростовуються нижченаведеним.

Як вбачається з товарно-транспортної накладної серії СД № 057021 від 07.08.2010 р., яка надавалась перевяючим при проведенні перевірки, позивач здійснював перевезення від ТОВ Стальний дім до ТОВ Маркет Стіл. При цьому зазначена товарно-транспортна накладна видана до подорожнього листа № 636950 (а.с.21), відповідно до якого позивач здійснював внутрішні перевезення.

Однак, посадовими особами Головавтотрансінспекції при проведенні перевірки зазначено в подорожньому листі № 016185 вантажного автомобіля в міжнародному сполученні про прострочення шляхового листа та відсутність відміток про пункти завантаження та розвантаження. Фактично ж позивач в момент перевірки здійснював внутрішні перевезення згідно з подорожнім листом № 636950, що також підтверджується наступним.

Так, в акті перевірки при зазначені характеру порушення є посилання на товарно-транспортну накладну серії СД № 057021 від 07.08.2010 р. Таким чином, суд робить висновок, що подорожній лист № 636950 був в наявності у водія транспортного засобу, який належить позивачу, однак, перевіряючі не взяли його до уваги, а зазначили про порушення вимог спеціального законодавства щодо здійснення перевезень вантажу з огляду на подорожній лист № 016185.

При цьому суд зважає на ту обставину, що на даний момент відсутній жодний нормативний документ, який би регулював порядок заповнення бланків дорожніх листів, а тому посилання відповідача на те, що дорожній лист оформлений з порушеннями, зазначеними в акті перевірки, є недоречним.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, як наслідок, наявні підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови про застосування фінансових санкцій.

Відповідно до ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, постанова територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області від 06.09.2010 р. № 101855 про застосування фінансових санкцій в сумі 1700 грн. є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Квитанцією №48701/з32 від 04.10.2010 р. документально підтверджено судові витрати здійснені позивачем в розмірі 3,40 грн., а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області № 101855 від 06.09.2010 р. про застосування фінансової санкції в сумі 1700 грн. до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ід. код НОМЕР_2).

Стягнути з Державного бюджету України на користь особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в порядку та в строки визначені ст. 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови оформлено 28 жовтня 2010 року.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович