Справа № 2-а-35/11/0270
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 р. Справа № 2-а-35/11/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича,

при секретарі судового засідання: Олійник Вікторії Валентинівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1 - представник за довіреністю;

відповідача : ОСОБА_2, ОСОБА_3 - представники за довіреностями;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Державної податкової адміністрації у Вінницькій області

до: виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

про: визнання протиправним та скасування рішення № 1214 від 08.12.2010р.

ВСТАНОВИВ :

В січні 2011 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Державна податкова адміністрація у Вінницькій області з позовом до виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення № 1214 від 08.12.2010р..

Позов мотивовано тим, що 23.11.2010р. працівниками Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було проведено перевірку ДПА у Вінницькій області щодо правильності нарахування, своєчасності і повноти сплати страхових внесків до Фонду та порядку витрачання страхових внесків в ДПА у Вінницькій області, за результатами якої складено акт № 1071. На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем, винесено рішення № 1214 від 08.12.2010р., яким не прийнято до заліку 8 184 грн. 86 коп. та застосовано фінансові санкції в сумі 4 092 грн. 43 коп.. На думку позивача, суми донарахованих внесків та фінансових санкцій визначено з порушенням норм чинного законодавства рішення № 1214 від 08.12.2010р. є неправомірним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові.

Представники відповідача в судовому засіданні не погодились із заявленими позовними вимогами з мотивів, викладених в наданих суду письмових запереченнях (а.с. 22-26). Крім того, зазначили, що виконавча дирекція Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, приймаючи оскаржуване рішення, діяла згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

23.11.2010р. працівниками Ленінської районної у м. Вінниці виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності була проведена перевірка ДПА у Вінницькій області щодо правильності нарахування, своєчасності і повноти сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та порядку витрачання страхових коштів, за результатами якої складено акт № 1071 від 23.11.2010р. (а.с. 27-29).

При перевірці страхувальника - Державної податкової адміністрації у Вінницькій області працівниками Ленінської районної у м. Вінниці виконавчої дирекції ФССзТВП було виявлено порушення п. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" в частині порядку витрачання коштів соціального страхування, що тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

В ході перевірки було встановлено, що працівниці ДПА у Вінницькій області ОСОБА_4 була нарахована компенсація втрати заробітку у зв'язку з вагітністю та пологами, як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи за категорією 4. В той час, як ОСОБА_4, не мала права на зазначену пільгу як особа, яка постійно проживає або працює на території постійного радіоекологічного контролю, оскільки, як вбачається з довідки, виданої МКП "ЖЕК № 10" № 2448 від 30.11.2010р., ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 23.03.2006р. АДРЕСА_1 (а.с. 33). Місто Вінниця, де проживає і працює ОСОБА_4І, до зазначеної зони не відноситься.

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем, прийнято рішення № 1214 від 08.12.2010р., яким не прийнято до заліку 8 184 грн. 86 коп. та застосовано фінансові санкції в сумі 4 092 грн. 43 коп..

Вирішуючи спір по суті суд визнає заявлені вимоги позивача щодо скасування прийнятого відповідачем рішення необґрунтованим виходячи з наступного.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ...жінкам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, надається відпустка по вагітності і родах тривалістю 90 календарних днів до родів і 90 календарних днів після родів, яка обчислюється сумарно і надається жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до родів, з оплатою в розмірі повного заробітку незалежно від страхового стажу та місця роботи...

Однак, згідно п. 4 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до категорії 4 належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Частиною 3 статті 23 цього ж Закону передбачено, що усі компенсації та пільги, передбачені цією статтею, надаються громадянам, які віднесені до 4 категорії постраждалих від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на час постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Судом встановлено, що відповідач окрім викладених вимог Закону також врахував лист Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 18.02.2004р. № 05-1869/271, в якому зазначено, що жінкам, які отримали посвідчення категорії 4 за проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю та, які постійно проживають на території не віднесеній до вказаної зони, пільга, передбачена п. 10 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не надається.

В судовому засіданні встановлено, що застрахована особа ОСОБА_4 дійсно має посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4, серії В-І № 630877, видане 15.05.1996р. Вінницькою ОДА. Проте в зазначеному посвідчені вказано, що пред'явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для осіб які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю (щільність забруднення ґрунту цезієм - 137 від 1 до 5 кі (км2). Посвідчення діє в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Тобто, після переїзду на постійне місце проживання на територію, яка не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, вказана категорія громадян, яка має посвідчення категорії 4, втрачає право на пільги і компенсаційні виплати, передбачені ст. 23 та п. 10 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В матеріалах справи міститься довідка, видана МКП "ЖЕК № 10" № 2448 від 30.11.2010р., про те, що ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 23.03.2006р. АДРЕСА_1 (а.с. 33).

З довідки про перевірку запиту (а.с. 34-35) вбачається, що місцем проживання ОСОБА_4 є АДРЕСА_2.

Таким чином, працівник ДПА у Вінницькій області (застрахована особа) - ОСОБА_4 проживала і працювала на території не віднесеній до зони посиленого радіоекологічного контролю, а отже не мала права на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для осіб, які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

За порушення порядку витрачання страхових коштів передбачена відповідальність страхувальника, згідно ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" - штраф у розмірі 50 відсотків не прийнятих до заліку витрат.

Враховуючи вказану норму, директором виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 08.12.2010р. було прийнято рішення № 1214.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є обґрунтованим та правомірним, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні встановлено, що оскаржувані дії відповідача відповідають критеріям щодо правомірності дій субєкта владних повноважень, в контексті статті 2 КАС України, з боку відповідача надано достатніх аргументів та доводів, які свідчать, що оскаржувані рішення прийняті в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В той же час позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог, в звязку з чим суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 11, 70, 71, 79, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову Державної податкової адміністрації у Вінницькій області до виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення № 1214 від 08.12.2010р. - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Свентух Віталій Михайлович