Справа № 2-а-3036/10/0270
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2010-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2010 р. м.Вінниця Справа № 2-а-3036/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни,

при секретарі судового засідання: Балан Марині Анатоліївні

за участю:

представника позивача : ОСОБА_1

представника відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3

до: Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування постанови

обставини справи:

Заявлено позов ОСОБА_3 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області про скасування постанови про застосування фінансових санкцій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що в акті перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт інспектори вказали про відсутність документів на перевезення пасажирів. Проте, з висновками інспекторів позивач не погоджується вважаючи їх надуманими, оскільки договір на замовлення послуг перевезення був в наявності при проведені перевірки, а що стосується страхових полісів, то таких взагалі не могло бути у водія, оскільки такі поліси знаходяться у пасажирів, яких не було в салоні автобуса під час перевірки. А тому висновки про відсутність договору із замовником та страхових полісів не відповідають дійсності, в звязку з чим підстави для застосування штрафу відсутні.

Одночасно, в судовому засіданні представником позивача було уточнено статус позивача, а саме: субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_3

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, вказавши, що під час посадки висадки пасажирів на пл. Вокзальна, м. Київ були виявлені порушення, а саме: здійснення перевезень пасажирів без страхових полісів на кожного пасажира та без договору замовлення послуг, що і зафіксовано в акті перевірки. Відсутність вказаних документів є порушенням законодавства про автомобільний транспорт, що тягне за собою застосування штрафу, в звязку з чим і була прийнята оскаржувана постанова.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши наявні докази, всебічно, повно з'ясувавши всі обставини, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно завдання на перевірку № 079726 від 28.05.10 р., 2 червня 2010 року державними інспекторами відділу державного контролю було проведено перевірку транспортного засобу марки МБ 310, номерний знак НОМЕР_1, серія і номер свідоцтва про реєстрацію ДАП 211667, що належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_3 та за кермом якого знаходився водій ОСОБА_4.

За результатами проведеної перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №178795 від 2.06.2010 року (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано виявлене порушення, а саме: «надання послуг з нерегулярних перевезень по маршруту «Вінниця-Київ», про що свідчить запис в дорожньому листі», у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»- «неоформлений договір із замовником транспортних послуг, не оформлялися та не видавалися пасажирам страхові поліси від нещасних випадків на транспорті на окремому бланку для кожного пасажира, чим порушено п. 3 Положення про особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідальність за що передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього Закону».

Для участі в розгляді справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт ОСОБА_3 було викликано повідомленням № 02-3/2755 від 15.06.2010 р.

На розгляд справи позивач зявився та надав письмові пояснення, в яких, зокрема, було зазначено, що 2.06.2010 р. під час стоянки автобуса без пасажирів на Привокзальній площі м. Києва в автобус зайшов працівник транспортної інспекції. Водій надав перевіряючому паспорт маршруту, поліс обовязкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті та відривні талони до вказаного листа на кожного пасажира, а також інші документи. В той же час співробітником інспекції безпідставно було складено акт про відсутність договору із замовником перевезень, а також страхових полісів. Наявність паспорту маршруту на регулярні спеціальні перевезення не передбачає разових договорів із замовником.

29.06.2010 року начальником ТУ Головавтотрансінспекції у Вінницькій області прийнято постанову № 088875 про застосування до ОСОБА_3 фінансових санкцій в сумі 1700 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена частиною 1 абзацом 3 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Не погоджуючись з зазначеною постановою позивач звернувся з позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті здійснює державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та державний нагляд за забезпеченням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, безпеки автомобільних перевезень.

Урядовим органом державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті, відповідно до пункту 1 Положення про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004 року № 1190, є Головна державна інспекція на автомобільному транспорті (Головавтотрансінспекція), що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому підпорядковується.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедура здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень врегульована Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (п. 4 Порядку).

Так, відповідно до пункту 15 Порядку під час проведення рейдової перевірки, зокрема, перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Стаття 39 Закону регламентує, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Як вбачається з наданого паспорту (а.с. 12-21) позивач здійснює регулярні спеціальні перевезення по маршруту «Вінниця-Київ-Вінниця»ч/з Житомир, що спростовує зазначений у акті перевірки вид перевезень, визначений інспектором як «нерегулярні пасажирські перевезення».

Так, документами для водія автобуса, що здійснює регулярні спеціальні пасажирські перевезення, згідно положень зазначеної вище статті, є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до пункту 46 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. № 176, регулярні спеціальні перевезення здійснюються на підставі договору, згідно з яким перевізник надає підприємству, установі та організації, яка виступає замовником транспортних послуг, послуги з перевезення організованої групи пасажирів за певним маршрутом і визначеним розкладом руху, протягом передбаченого договором строку.

Як вбачається з паспорту регулярних спеціальних перевезень (прошитий та пронумерований (а.с.12-21)), що надавався інспектору при перевірці, в ньому знаходяться: схема спеціальних перевезень по маршруту «Вінниця-Київ-Вінниця»ч/з Житомир; характеристика маршруту; розклад руху автобусів; перелік зупинок на маршрутах та їх облаштування; вартість проїзду на регулярному спеціальному автобусному маршруті; договір на замовлення послуг з перевезень пасажирів від 25.05.2010 р.

В акті не зазначено, що схема маршруту та розклад руху не було надано інспектору. Отже, паспорт інспектором оглядався, відповідно, в момент перевірки у водія в наявності договір із замовником був, проте, інспектором до уваги не взятий.

Як зазначено в акті перевірки не оформлялися та не видавалися пасажирам страхові поліси. Таке твердження спростовується наступним.

Згідно пункту 3 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №959 від 14.08.1996 р., кожному застрахованому перевізник, що виступає агентом страховика, видає страховий поліс. Він може видаватися на окремому бланку або міститися на зворотному боці квитка.

Застрахованими, згідно пункту 2 вказаного Положення вважаються пасажири з моменту оголошення посадки в морське або річкове судно, поїзд, автобус або інший транспортний засіб до моменту завершення поїздки.

З наведеної норми випливає, що страхові поліси повинні бути в наявності у пасажирів. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача та вбачається з розкладів руху (а.с. 16, 17) перевіряємий автобус з Вінниці до Києва прибув: об 11 год. 30 хв. та відбув з Києва об 14 год. Разом з тим, в акті перевірки зазначено, що перевірка проведена о 12 год. 50 хв. Отже сумнівним є факт перебування пасажирів в автобусі під час перевірки та, відповідно, перевірка у останніх наявності чи відсутність полісів. Крім того, як встановлено, сам поліс обовязкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті (страхування пасажирів під час здійснення регулярних перевезень) номер договору страхування А 0134830 та корінці полісів як додаток до останнього (а.с.8-10) були в наявності у водія.

З наведеного вбачається, що обставини викладені в акті, а саме: надання послуг з нерегулярних пасажирських перевезень, не оформлення договору із замовником та відсутність у пасажирів страхових полісів- не відповідають дійсності.

Виходячи з вище викладеного та враховуючи норми частини 3 статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд дійшов висновку, що постанова про застосування фінансових санкцій № 088875 від 29.06.2010 р., якою до позивача застосована фінансова санкція в сумі 1700 грн. прийнята без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, необґрунтовано, не добросовісно, а тому є неправомірною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку про задоволення позову.

Згідно положень статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області про застосування фінансових санкцій № 088875 від 29.06.2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 (вул. Талаліхіна, 5/30, м. Вінниця, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп. сплачений згідно згідно квитанції №101678.338.1 від 20.07.2010 року

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 13.09.10

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна

06.09.2010