Справа № 826/14929/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

30 вересня 2016 року м. Київ № 826/14929/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Качура І.А., розглянувши адміністративний позов

ОСОБА_1
до Міністерства юстиції України
провизнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив:

- визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними;

- визнати протиправними дії начальника Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України щодо затвердження посадової інструкції державного службовця ОСОБА_1 від 06.02.2013 року за відсутності повноважень вчиняти такі дії та скасувати в цій частині посадову інструкцію від 06.02.2013 року;

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у безпідставному складанні службової записки від 26.03.2013 № 18-48/83 щодо не виконання позивачем доручення заступника Міністра юстиції України - керівника апарату від 15.03.2013 та керівництва Управління внутрішнього аудиту від 18.03.2013 про ознайомлення посадовою інструкцією від 06.02.2013 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 12.04.2013 № 416/к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.» з часу його видання.

Ознайомившись із позовною заявою та поданими документами, з доводами викладеними у клопотанні на обґрунтування причин пропущення строку звернення до суду, суд прийшов до висновку про неповажність таких причин, з огляду про наступне.

З позовного матеріалу встановлено, позивач з 21 листопада 2011 року працював на посаді головного спеціаліста Контрольно-ревізійного управління, а з січня 2012 року по 15 січня 2014 року - головного спеціаліста Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України.

При цьому, як зазначає сам позивач, з посадовою інструкцією головного спеціаліста Управління внутрішнього аудиту, затвердженою 06.02.2013 року начальником Управління внутрішнього аудиту позивач ознайомився 01.04.2013 року, що підтверджується письмовим поясненням позивача заступнику Міністра юстиції - керівнику апарату, в якому зазначив причини, що унеможливлюють здійснення підпису.

Щодо звернення до суду з позовною вимогою про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у безпідставному складанні службової записки від 26.03.2013 № 18-48/83 щодо не виконання позивачем доручення заступника Міністра юстиції України - керівника апарату від 15.03.2013 та керівництва Управління внутрішнього аудиту від 18.03.2013 про ознайомлення посадовою інструкцією від 06.02.2013 року, судом встановлено наступне.

Відповідно до клопотання позивача про поновлення процесуальних строків на звернення до суду, вбачається що 29.12.2015 року останній звернувся до Печерського районного суду з приводу встановлення факту та спростування недостовірної інформації у службовій записці від 26.03.2013 року №18-48/83, таким чином позивач мав можливість звернутись до Окружного адміністративного суду міста Києва , з моменту коли він дізнався про порушення своїх законних прав та інтересів, а саме з 2013 року, та до моменту звернення з позовною заявою до Печерського районного суду міста Києва.

Щодо оскарження позивачем наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2013 № 416/к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.» з часу його видання, необхідно зазначити що позивач знав про існування зазначеного наказу починаючи з 15.05.2013 року, про свідчить пояснення позивача про поновлення строку звернення до суду, з якого вбачається що позивач вже звертався до Окружного адміністративного суду з приводу оскарження дій відповідача та скасування, зокрема наказу від 12.04.2013 № 416/к. Позовну заяву про оскарження дій відповідача скеровано на адресу суду позивачем засобами поштового зв'язку лише 24.09.2016 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля.

Крім того, як зазначає сам позивач, про порушення його законних прав та інтересів, останньому стало відомо ще в 2013 році та з того моменту позивач оскаржував незаконні дії (бездіяльність) та рішення прийнятті відповідачем у судовому порядку, відтак позивач мав можливість звернутись до Окружного адміністративного суду у строки встановлені КАС України.

В розрізі наведеного, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року №2747-ІV (КАС України) публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Так, до публічної служби у встановлених випадках відноситься державна служба. Так, за змістом статті 1 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII державна служба - це професійна діяльність осіб, що займають посади в державних органах та їх апараті з метою практичного виконання завдань і функцій держави та одержують зарплату за рахунок державних коштів. Віднесення служби до державної, тобто публічної, можливе, якщо це: професійна діяльність осіб, які її обіймають, здійснюється на основі Конституції, законів та інших нормативно-правових актів, за змістом полягає у виконанні завдань та і функцій держави, оплачується з державних коштів.

Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але у задоволенні цього позову може бути відмовлено на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (частина 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України).

В той час, як поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, на підставі поданих позивачем документів, суд прийшов до висновку про неповажність причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, а відтак і відсутність правових підстав для поновлення строку звернення до суду.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Керуючись ст. 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії.

У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.А. Качур