Справа № 806/5135/15
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"13" жовтня 2016 р. Справа № 806/5135/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегіі:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

позивача, представника відповідачів та представника третьої особи - Городоцької селищної ради ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Макарівської квартирно-експлуатаційної частини (району) на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" квітня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Макарівської квартирно-експлуатаційної частини (району). Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України треті особи: Міністерство оборони України , Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області визнання протиправними бездіяльність та рішення, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

-визнати протиправною бездіяльність Макарівської квартирно-експлуатаційної частини (району), яка виразилась в неналежному розгляді заяви, підготовці та оформленні документів про передачу у власність ОСОБА_3 та членам його сім'ї квартири АДРЕСА_1 та неприйняття рішення у порядку, передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду";

-зобов'язати Макарівську квартирно-експлуатаційну частину (району) створити орган приватизації;

-зобов'язати Макарівську квартирно-експлуатаційну частину (району) на підставі заяви ОСОБА_3 реєстраційний №43/з від 13.11.2014 здійснити оформлення (виготовлення) документів на приватизацію і передати у сумісну власність ОСОБА_3 та членам його сім'ї квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначає, що квартира, в якій він проживає разом з членами сім'ї віднесена до відомчого житлового фонду Міністерства оборони України та перебуває в оперативному управлінні (на балансі) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини (району). У листопаді 2014 року та в травні 2015 року позивач звертався із заявами до начальника Макарівської КЕЧ. Листом від 22.05.2015 поінформовано позивача, що на даний час проводиться інвентаризація житлового фонду згідно рішення Міністерства оборони України, по її закінченню буде визначено порядок та органи приватизації житлових приміщень. Позивач вважає, що таке рішення начальника Макарівської КЕЧ (району) викладене у зазначеному листі безпідставним, необґрунтованим та таким, що свідчить про бездіяльність Макарівської КЕЧ в частині підготовки та оформлення документів про передачу в сумісну власність квартири.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Макарівської квартирно-експлуатаційної частини (району), яка виразилась в неналежному розгляді заяви, підготовці та оформленні документів про передачу у власність ОСОБА_3 та членам його сім'ї квартири АДРЕСА_1 та неприйняття рішення у порядку, передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Зобов'язано Макарівську квартирно-експлуатаційну частину (району) створити орган приватизації.

Зобов'язано Макарівську квартирно-експлуатаційну частину (району) на підставі заяви ОСОБА_3 здійснити оформлення (виготовлення) документів на приватизацію квартиру АДРЕСА_1, в порядку, визначеному чинним законодавством України.

В решті позовних вимог відмовлено.

Макарівська квартирно-експлуатаційна частина (району) з постановою суду першої інстанції не погодилась, подала апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказану постанову та ухвалити нову про відмову у задоволенні позову. В додаткових поясненнях до апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції правил підсудності, вважає, що такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Провадження у справі просить закрити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що Макарівською квартирно-експлуатаційною частиною району ОСОБА_3 видано ордер №32/21 від 12.05.1999 (а.с.15) на право зайняття 4-х кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1. Згідно договору найму житла в будинках державного і комунального фондів від 01.12.2003, ОСОБА_3 є основним наймачем квартири (а.с. 16).

Постановою ВР України від 05.07.2012 №5173-VІ, на базі військового містечка №6 (Макарів-1) було створено селище Городок.

У листопаді 2014 року звернувся до начальника Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району з заявою про передачу у приватну власність квартири за адресою: квартира АДРЕСА_1 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Заяву №43/з від 13.11.2014 Макарівська КЕЧ отримала, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 33). Не отримавши відповіді на заяву від 13.11.2014, ОСОБА_3 повторно в травні 2015 року звернувся до Макарівської КЕЧ (району) із заявою про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1.

Листом від 22 травня 2015 року № 1129 Макарівська квартирно-експлуатаційна частина (району) повідомила позивача, що згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а також наказу Міністра оборони від 03.01.1993 №1 дозволяється приватизувати займане житлове приміщення, згідно чинного законодавства. Однак на даний час проводиться інвентаризація житлового фонду згідно рішення Міністерства оборони України, по її закінченню буде визначено порядок та органи приватизації житлових приміщень (а.с. 18).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що смт.Городок Радомишльського району Житомирської області мав статус військового містечка, а тому громадяни мають право на приватизацію житла як такі, що раніше його не використали, а спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні закону з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли, колегія суддів виходить з такого.

Систему нормативно-правових актів, що регулюють житлові відносини в Україні, складають: Конституція України, Житловий кодекс Української РСР (далі - ЖК УРСР), Цивільний кодекс України, Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та інші закони, укази Президента України; постанови Кабінету Міністрів України та інші нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 3 ЖК УРСР житлові відносини в Українській РСР регулюються Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік та видаваними відповідно до них іншими актами житлового законодавства Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами житлового законодавства Української РСР.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Організація проведення приватизації та оформлення права власності закріплені в статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), кімнат у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Колегія суддів вважає, що встановлені обставини у справі свідчать про те, що правовідносини, які виникли між сторонами, за своїм змістом носять цивільно-правовий характер, оскільки виникають із житлових відносин, так як пов'язані з набуттям житла у приватну власність шляхом приватизації. Вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а тому дана справа не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, наведеного у п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 15 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальними судами вирішуються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України).

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Житлові спори - особливий різновид спорів, що торкаються житлових прав та інтересів громадян і організацій.

Спір про захист права конкретної фізичної особи на отримання житла, а також правовідносини, що є похідними від такого спору, є не публічними, а приватно-правовими, а тому, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02.12.2014р. (справа № 21-530а14) та Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 17 грудня 2015 року (справа № К/800/22523/15).

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув і помилково розглянув спір за нормами КАС України.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною першою ст.203 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 157, 203, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Макарівської квартирно-експлуатаційної частини (району) задовольнити. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" квітня 2016 р. скасувати. Провадження у справі закрити.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачам: Макарівська квартирно-експлуатаційна частина (району) вул. Поштова, 23,м.Городок,Радомишльський район, Житомирська область,12265

4-Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України Повітрофлотський пр-т, 6,м.Київ,03168

5-третій особі: Міністерство оборони України - проспект Повітрофлотський , 6,м.Київ,03168,

6-Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області - вул. Поштова, 23,м.Городок,Радомишльський район, Житомирська область,12265,