Справа № 808/669/16
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року (о 12 год. 30 хв.)Справа № 808/669/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вневідомча охорона»

до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вневідомча охорона» (далі позивач або ТОВ «Вневідомча охорона») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач або ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому просить визнати протиправними та податкові повідомлення-рішення від 09.11.2015 № та №.

При судовому розгляді справи здійснено заміну первинного відповідача ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області на його правонаступника - Запорізьку обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі Запорізька ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області) (т.8 а.с. 35-36).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Вневідомча охорона» були подані всі первинні документи, що підтверджують реальність вчинення господарських операцій з контрагентами ТОВ «Ягуар Груп», ТОВ «СП Сузірря», ТОВ «Гермес-Таур» щодо надання послуг з охорони мобільних груп реагування та поставки матеріалів електро технічного призначення, у звязку з чим у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та надала пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, про що подав до суду письмові заперечення (вх. № 11123 від 06.04.2016), відповідно до яких вважає висновки акту перевірки обґрунтованими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що прийнято з додержанням вимог діючого законодавства, у звязку з чим просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зокрема зазначив, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Вневідомча охорона» із контрагентами ТОВ «Ягуар Груп», ТОВ «СП Сузірря», ТОВ «Гермес-Таур», також не можливо підтвердити факт виконання постачальниками послуг та поставки вищезазначеними контрагентами товарів, вказаних у первинних документах, які виписані на адресу ТОВ «Вневідомча охорона».

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ «Вневідомча охорона» () зареєстроване 28.03.2006 Ворошиловським районним управлінням юстиції м. Донецька як субєкт підприємницької діяльності юридична особа за № 1 000223, та знаходиться за адресою: 69005, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 39.

У період з 29.09.2015 по 05.10.2015, на підставі направлень № № 496, 497 від 29.09.2015 та наказу № 565 від 29.09.2015, фахівцями ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Вневідомча охорона» () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Ягуар Груп» (), ТОВ «СП Сузірря» (), ТОВ «Гермес-Таур» (), їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.01.2014 по 31.05.2015, за результатами якої складено Акт № 126/08-29-22-0208/316316053 від 12.10.2015 (т. 1 а.с.37-74).

Як зазначено у висновках Акту перевірки, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Вневідомча охорона» вимог:

п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст.14, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в наслідок чого занижено податок на прибуток підприємства, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 536116 грн., у т.ч. по періодам: 2014 рік, у сумі 536116 грн.;

п. 14.1.36, п. 14.1.181 ст. 14, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, ст. 201 Податкового кодексу України, Наказу № 678 від 13.11.2013 «Про затвердження форм та Порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість», у звязку із чим підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 2 123 336 грн., який сформований від ТОВ «Ягуар Груп» (), ТОВ «СП Сузірря» (), ТОВ «ОСОБА_1 - Таур» (), у т.ч. по періодам: липень 2014 року 288 327 грн., листопад 2014 року 260 817 грн., грудень 2014 року 160 000 грн., січень 2015 року 156 667 грн., лютий 2015 року 160 019 грн., березень 2015 року 363 403 грн., квітень 2015 року 368719 грн., травень 2015 року 365384 грн., що привезло до:

- заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (р.18 податкової декларації з ПДВ за липень 2014 року) на загальну суму 288 327 грн.

- заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р. 25 податкової декларації з ПДВ за липень 2014 року) на загальну суму 288 327 грн.

- заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (р.18 податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року) на загальну суму 260 817 грн.

- заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р.25 податкової декларації з ПДВ за листопад 2014 року) на загальну суму 260 817 грн.

- заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (р.18 податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року) на загальну суму 160 000 грн.

- заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р.25 податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року) на загальну суму 160 000 грн.

- заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (р.18 податкової декларації з ПДВ за січень 2015 року) на загальну суму 156 667 грн.

- заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного, (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р.25 податкової декларації з ПДВ за січень 2015 року) на загальну суму 156 667 грн.

- заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (р.18 податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року) на загальну суму 160 019 грн.

- заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р.25 податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року) на загальну суму 160 019 грн.

- заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (р.18 податкової декларації з ПДВ за березень 2015 року) на загальну суму 363 403 грн.

- заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р.25 податкової декларації з ПДВ за березень 2015 року) на загальну суму 363 403 грн.

- заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (р.18 податкової декларації з ПДВ за квітень 2015 року) на загальну суму 368 719 грн.

- заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р.25 податкової декларації з ПДВ за квітень 2015 року) на загальну суму 368 719 грн.

- заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання га сумою податкового кредиту (р.18 податкової декларації з ПДВ за травень 2015 року) на загальну суму 365 384 грн.

заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення рації з ПДВ за травень 2015 року) на загальну суму 365 384 грн.

Вказані висновки обґрунтовані тим, що податковим органом не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «Ягуар Груп» (), ТОВ «СП Сузірря» (), ТОВ «Гермес-Таур» (). Такий висновок податкового органу ґрунтується, між іншого, на отриманої податкової інформації:

- від ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області акту про результати камеральної перевірки ТОВ «Ягуар Груп» за квітень, червень листопад 2014 року (лист № 32/05-66-15-01 від 15.01.2015);

- від ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області податкової інформації щодо неможливості проведення зустрічної звірки по ТОВ «СП «Сузірря» за жовтень грудень 2014 року (лист № 1578/7/18-19-22.07 від 19.02.2015);

- від ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області податкової інформації щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Гермес-Таур» по взаємовідносинам з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями за лютий 2015 року (лист № 148/7/05-22-22-02-13-2 від 09.04.2015);

- від Старобільської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області податкової інформації щодо ТОВ «Ягуар Груп» за звітні періоди декларування ПДВ за травень 2015 року (лист № 3/2200-38546103 від 02.10.2015).

На підставі Акту перевірки № 126/08-29-22-0208/316316053 від 12.10.2015, ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області винесено податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 09.11.2015:

№ НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на загальну суму 804 174 грн., у т.ч. за основним платежем - 536116 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 268058 грн. (т.1 а.с. 35);

№ НОМЕР_2, яким позивачу збільшену суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 3 185 004 грн., у т.ч. за основним платежем - 2 123 336 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1 061 668 грн. (т.1 а.с. 36).

Не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями рішеннями від 09.11.2015 № №, НОМЕР_2, позивач звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Як встановлено судом, 01.07.2014 між ТОВ «Вневідомча охорона» (Замовник) та ТОВ «Ягуар Груп» (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 77/5436, за умовами якого Виконавець зобовязується за завданням Замовника надати послуги з реагування мобільними групами Виконавця на спрацювання засобів охоронної сигналізації на обєктах охороняємих Замовником та здійснити контроль за постами фізичної охорони Замовника за допомогою мобільних груп Виконавця. Вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання за результатами кожного календарного місяця та фіксується в актах о наданих послугах. Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє один рік (т.1, а.с.75).

Аналогічні умови містяться також у Договорі про надання послуг № 97Р/5647 від 01.04.2015, укладеного також із ТОВ «Ягуар Груп» (т. 1 а.с. 241-242).

З метою підтвердження фактичного виконання умов Договорів про надання послуг № 77/5436 від 01.07.2014 та № 97Р/5647 від 01.04.2015, позивачем надані акти здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) та податкові накладні (т. 1 а.с. 76-115 та, відповідно, а.с. 243-246).

Розрахунки між сторонами проведено у безготівковій формі, про що позивачем надано платіжні доручення № 810 від 06.08.2014, № 827 від 15.08.2014 (т.1 а.с. 116-117).

Крім того, 31.07.2014 між ТОВ «Вневідомча охорона» (Покупець) та ТОВ «Ягуар Груп» (Постачальник) укладено Договір № 98/5437, за умовами якого Постачальник (Продавець) зобовязується передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити товар (матеріали електро технічного призначення), найменування, кількість, ціна яких зазначена, у товарних накладних. Доставка товару здійснюється продавцем протягом трьох днів з моменту отримання заявки, за адресою: м. Донецьк, вул. Бессарабська, 27В. Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2014 (т. 1 а.с. 119).

Аналогічні умови містяться також у Договорі № 99П/5648 від 30.04.2015, укладеного також із ТОВ «Ягуар Груп», строк дії якого до 31.12.2015 (т. 1 а.с. 247).

З метою підтвердження фактичного виконання умов Договорів з поставки матеріалів електро технічного призначення № 98/5437 від 31.07.2014 та № 99П/5648 від 30.04.2015, позивачем надані видаткові та податкові накладні (т. 1 а.с. 120- 137 та, відповідно, а.с. 248-253).

Розрахунки між сторонами проведено у безготівковій формі, про що позивачем надано платіжні доручення № 837 від 26.08.2014, № 863 від 08.09.2014 (т.1 а.с. 138-139).

Також, 01.11.2014 між ТОВ «Вневідомча охорона» (Замовник) та ТОВ «СП Сузірря» (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 37/5560, за умовами якого Виконавець зобовязується за завданням Замовника надати послуги з реагування мобільними групами Виконавця на спрацювання засобів охоронної сигналізації на обєктах охороняємих Замовником та здійснити контроль за постами фізичної охорони Замовника за допомогою мобільних груп Виконавця. Вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання за результатами кожного календарного місяця та фіксується в актах о наданих послугах. Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє один рік (т.1, а.с.156).

З метою підтвердження фактичного виконання умов Договору про надання послуг № 37/5436 від 01.11.2014, позивачем надані акти здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) та податкові накладні (т. 1 а.с. 158-231).

Розрахунки між сторонами проведено у безготівковій формі, про що позивачем надано платіжні доручення № 1077 від 15.12.2014 (т.1 а.с. 232).

28.11.2014 між ТОВ «Вневідомча охорона» (Покупець) та ТОВ «СП Сузірря» (Постачальник) укладено Договір № 77/5561, за умовами якого Постачальник (Продавець) зобовязується передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити товар (матеріали електро технічного призначення), найменування, кількість, ціна яких зазначена, у товарних накладних. Доставка товару здійснюється продавцем протягом трьох днів з моменту отримання заявки, за адресою: м. Донецьк, вул. Бессарабська, 27В. Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2015 (т. 1 а.с. 140-141).

Аналогічні умови містяться також у Договорі № 831/5587 від 27.02.2015, укладеного позивачем із ТОВ «Гермес Таур» (т. 1 а.с. 233-234).

З метою підтвердження фактичного виконання умов Договорів з поставки матеріалів електро технічного призначення № 77/5561 від 28.11.2014 та № 831/5587 від 27.02.2015 позивачем надані видаткові та податкові накладні (т. 1 а.с. 142-155, та, відповідно 235-240).

Доказів, що підтверджують факт оплати отриманого товару від контрагентів ТОВ «СП Сузірря» та ТОВ «Гермес Таур» за Договорами поставки матеріалів електро технічного призначення № 77/5561 від 28.11.2014 та № 831/5587 від 27.02.2015 до суду позивачем не надано.

Відповідно до Акту перевірки, внаслідок не підтвердження отримання товарів та послуг від ТОВ «СП Сузірря» та ТОВ «Ягуар Груп», позивачем завищено витрати, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування за 2014 рік у сумі 2 978 420 грн.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно із п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтвердженні відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення понесених витрат, у звязку з придбаванням товарів (робіт, послуг), до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування та сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товарів (робіт, послуг), понесення витрат, у звязку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.

Таким чином, умовою виникнення у платника податків права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуг) є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

У свою чергу, пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об'єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції договори, акти виконаних робіт, податкові накладні, належним чином оформлені результати проведених досліджень та розроблених проектів тощо.

Підлягають зясуванню також фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, зокрема: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів; можливість здійснення операцій у відповідні строки з урахуванням встановленого терміну виконання; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Відповідності до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно із ч. 2 ст. 9 названого Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З цими нормами кореспондується також пп.2.4 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Таким чином, первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції, може бути визнаний документ лише за умови наявності у ньому обов'язкових реквізитів, що визначені ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд зазначає, що в актах здачі-прийняття робіт (наданих послуг), які були надані позивачем під час проведення перевірки для підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Ягуар Груп», ТОВ «СП Сузірря», ТОВ «Гермес-Таур» та наявні в матеріалах справи не конкретизовано зміст і обсяги виконаних господарських операцій, вони не містять відомостей про конкретні результати виконаних робіт (наданих послуг), обґрунтування вартості та одиниці виміру, кількість обєктів, відносно яких здійснювалася охорона та місце їх розташування. В актах здачі-прийняття робіт (наданих послуг) зазначено лише загальну фразу «надання мобільних груп реагування». Тобто, вказані акти не дозволяють ідентифікувати, які саме послуги у межах «надання мобільних груп реагування», їх обсяг, були надані позивачу. Таким чином, зазначені акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) не підтверджують виконання робіт та надання послуг та не можуть бути визнані первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

При цьому суд враховує, що ані до перевірки, ані до суду позивачем не надано документів, які б могли підтвердити фактичне надання ТОВ «Ягуар Груп», ТОВ «СП Сузірря» послуг з охорони обєктів. А саме, не надано жодного супутнього, похідного документу необхідного для виконання умов договору, це зокрема: відмітки у журналі про облік працівників та ТОВ «Ягуар Груп», ТОВ «СП Сузірря», які здійснювали охорону обєктів відповідно до договорів та відповідно були присутніми на території обєктів, що знаходились під охороною. Не надано схеми постів охорони, які виставлялися на даних обєктах. Не надано журналу обліку-контролю забезпечення перепускного та внутрішньо-обєктового режиму щодо входу та виходу посадових осіб, робітників, відвідувачів (з фіксацією часу знаходження на роботі посадових осіб та робітників).

Надана позивачем дислокація обєктів ТОВ «Вневідомча охорона» (т. 2 а.с.55-79) не може бути належним доказом підтвердження того, що саме ці обєкти перебували під охороною мобільних груп у перевіряємому періоді, оскільки, обєкти зазначені у роздруківці станом на 01.01.2014, в той час як договори про надання відповідних послуг укладені після липня 2014 року.

Також відсутні докази, які підтверджують наявність у контрагентів позивача кваліфікованого персоналу, основних фондів, а також наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з пунктами 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Хоча вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників), товарно-транспортна накладна є документом, що підтверджує обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей, їх рух від продавця до покупця.

Факт отримання товару підлягає встановленню в судовому процесі, як юридичний факт, з яким закон повязує виникнення права платника податку на включення вартості придбаного товару до складу валових витрат, а також віднесення сум сплаченого у ціни товару ПДВ до складу податкового кредиту.

Товарно-транспортних накладних, або інших документів, які б підтверджували транспортування товару від ТОВ «СП Сузірря», ТОВ «Гермес-Таур» та ТОВ «Ягуар Груп» на адресу ТОВ «Вневідомча охорона» позивачем до суду не надано. Також позивачем не надано до суду доказів фактичної прийомки товарів від постачальників (довіреностей на отримання товарів, карток складського обліку, прибуткових накладних).

Отже, надані як до перевірки так і під час розгляду справи позивачем документи не є достатніми доказами, які б підтверджували факт поставки товарів, оскільки сам факт наявності у позивача податкової накладної не є безумовним доказом реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами, тоді як для податкового обліку значення має сам факт поставки товарів тим постачальником, який зазначається в первинних документах на підставі яких сформовано данні податкового обліку.

Оскільки, позивачем не надано до перевірки документального підтвердження фактичної поставки товарів, їх використання у власній господарській діяльності, контролюючий орган дійшов обґрунтовано висновку про не підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій, у звязку з чим вказав на неправомірність формування податкового кредиту позивачем по цим операціям.

Наведені вище обставини та дослідженні судом докази у своїй сукупності підтверджують обґрунтованість зазначених висновків податкового органу стосовно порушення позивачем п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст.14, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України та п. 14.1.36, п. 14.1.181 ст. 14, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, ст. 201 Податкового кодексу України, у звязку з чим суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 09.11.2015 № №, НОМЕР_2 прийняті податковим органом у межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений законом, у звязку із чим підстави для їх скасування у суду відсутні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, у звязку з тим, що позивачем не спростовані висновки податкового органу за результатами проведеної перевірки, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність та законність висновків зроблених в акті перевірки та обґрунтованість податкових повідомлень рішень від 09.11.2015 № №, НОМЕР_2, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак