Справа № 2-а-1325/10/0270
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2011-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2011 р. м. Вінниця Справа № 2-а-1325/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича,

при секретарі судового засідання: Оніщенко Петрі Анатолійовичу

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства "АВІС"

до: Державної податкової інспекції у м. Вінниці, Державної податкової адміністрації у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю підприємство АВІС (далі позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у м. Вінниці (далі відповідач 1), Державної податкової адміністрації у Вінницькій області (далі відповідач 2) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Вінниці від 12.03.2010 року №/0.

Позов мотивовано наступним.

Відповідачем 2 проведена виїзна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, результати якої оформлені актом від 26.02.2010 року №63/2301/13304871.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпунктів 7.3.1, 7.3.5, 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за період з 01.07.2008 р. по 30.09.2009 р. на загальну суму 532 416 грн.

На підставі даного акту перевірки відповідач 1 прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким визначив податкове зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 798 624 грн., в т.ч.: за основним платежем в розмірі 532 416 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 266 208 грн.

Як вказано в акті перевірки, завищення валових витрат сталося в результаті віднесення позивачем до валових витрат вартості іноземної валюти на момент її реалізації. Однак, на думку позивача, з акту перевірки не вбачається, з яких саме документів відповідач 2 зробив висновок про завищення валових витрат на суму 2 129 662 грн. за ІІІ та ІV квартал 2008 року. Жодних розрахунків цієї суми ні в акті перевірки, ні в жодному додатку не наведено, відповідні додатки позивачу разом з актом перевірки не вручені чим порушено вимоги пункту 1.7, підпунктів 2.3.2, 2.3.3, пунктів 3.2, 3.3, 4.6 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005 року №327, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за №925/11205.

А тому позивач вважає, що вказане податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю і просив його задовольнити.

Відповідачами надані у справу письмові заперечення проти позову (а.с.124-127 т.с.1) та доповнення до них, які мотивовані наступним.

Порушення позивачем підпунктів 7.3.1, 7.3.5, 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, в результаті чого занижено податок на прибуток загальну суму 533 416 грн., в т.ч. за ІІІ квартал 2008 року в сумі 208 грн., за IV квартал 2008 року в сумі 532 208 грн. встановлено на підставі податкових декларацій, головних книг за 2008-2009 роки, оборотно-сальдових відомостей та журналів-ордерів, аналітичних відомостей по рахунках бухгалтерського обліку, первинних банківських документах, прибуткових та видаткових касових ордерів, видаткових накладних, вантажно-митних декларацій, інвойсах та інших документах, в результаті чого зафіксовано завищення задекларованих позивачем валових витрат у рядку 04.13 «інші витрати, крім визначених у 04.1-04.12» на суму 2 129 662 грн., в т.ч. за ІІІ квартал 2008 року в сумі 830 грн., IV квартал 2008 року в сумі 2 128 832 грн.

Згідно з підпунктом 7.3.5 пункту 7.3 статті 7 вказаного Закону у разі продажу іноземної валюти на гривні валові доходи платника податку збільшуються на суму гривень, отриманих від покупця у звязку з таким продажем, а валові витрати такого платника податку збільшуються на суму балансової вартості такої іноземної валюти.

Згідно з абзацом другим підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону платник податку отримані (нараховані) доходи в іноземній валюті у звязку з продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду перераховує в гривні за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на дату отримання (нарахування) таких доходів, і не підлягають перерахуванню у звязку зі зміною обмінного курсу гривні протягом такого звітного періоду.

Згідно з підпунктом 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону платник податку самостійно обирає метод оцінки балансової вартості іноземної валюти за середньозваженою вартістю або ідентифікованої вартістю. Зміна методу оцінки балансової вартості іноземної валюти протягом податкового року для цілей податкового обліку не дозволяється.

Пунктом 21 наказу позивача від 03.01.2008 року №1 Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства передбачено, що для обліку балансової вартості іноземної валюти при її вибутті слід використовувати метод середньозваженої вартості.

Проте, під час перевірки встановлено, що позивач не застосовував цього методу. Згідно наданих для перевірки документів позивачем віднесено до складу валових витрат вартість валюти при її реалізації.

Щодо інформативних додатків, то згідно Методичних рекомендацій про оформлення матеріалів документальних перевірок субєктів господарювання юридичних осіб, а також їх філій, відділень та інших відокремлених підрозділів та документування виявлених порушень, затверджених наказом ДПА України від 11.09.2008 року № 584, ці додатки є невідємною частиною першого примірника акта перевірки (що залишається в органі ДПС).

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечення проти позову підтримали та просили в позові відмовити повністю.

Ухвалою суду від 21.04.2010 року судом призначено по справі судово-економічну експертизу (а.с.221 т.с.1), проведення якої доручено експерту ОСОБА_3, на вирішення якої поставлені наступні питання:

1. Чи вірно відображена балансова вартість іноземної валюти у валових витратах (рядок 04.13) в поданих позивачем деклараціях з податку на прибуток підприємств за ІІІ квартали 2008 року та за 2008 рік?

2. Чи підтверджуються документально висновки акту перевірки №63/2301/13304871 від 26.02.2010 року про завищення позивачем валових витрат у рядку 04.13 Декларацій з податку на прибуток підприємств за ІІІ квартали 2008 року та за 2008 рік на суму 2 129 662 грн., в т.ч. в ІІІ кварталі 2008 року в сумі 830 грн. та в IV кварталі 2008 року в сумі 2 128 832 грн.?

Експертом ОСОБА_3 надано суду висновок від 28.09.2010 року №05-03/95 судово-економічної експертизи (а.с.18-30 т.с.2).

Відповідно до цього висновку надані наступні відповіді на поставлені судом питання:

1. Балансова вартість іноземної валюти у витратах (рядок 04.13) в поданих позивачем деклараціях з податку на прибуток підприємств за ІІІ квартали 2008 року та за 2008 рік відображена на підставі наявних у підприємства бухгалтерських документів та документально підтверджується.

2. Висновки акту перевірки №63/2301/13304871 від 26.02.2010 року про завищення позивачем валових витрат у рядку 04.13 Декларацій з податку на прибуток підприємств за ІІІ квартали 2008 року та за 2008 рік на суму 2 129 662 грн., в т.ч. в ІІІ кварталі 2008 року в сумі 830 грн. та в IV кварталі 2008 року в сумі 2 128 832 грн., документально не підтверджуються.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 82 та частини другої статті 148 Кодексу адміністративного судочинства України експерту ОСОБА_3 в судовому засіданні представниками сторін та судом були поставлені питання по суті проведеної експертизи.

Експерт ОСОБА_3 пояснив, що відповідно до наданих для проведення експертизи документів первинного бухгалтерського та податкового обліку позивача балансова вартість іноземної валюти у валових витратах підприємства, вказана в податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств за ІІІ квартали 2008 року та за 2008 рік, відповідає даним бухгалтерського та податкового обліку. Підприємством протягом 2008 року застосовувався метод оцінки балансової вартості іноземної валюти за середньозваженою вартістю. Методи розрахунку, застосовані підприємством, відповідають вимогам Закону України Про оподаткування прибутку підприємств і не суперечать його положенням.

Також експертом зазначено, що ним проведений аналіз розрахунку балансової вартості іноземної валюти при її вибутті, який міститься в додатку до акту перевірки, і встановлені арифметичні помилки, які вплинули на кінцевий розрахунок. Частина з цих помилок пояснюється тим, що, на думку експерта, при множенні суми іноземної валюти на офіційний (обмінний) курс гривні, встановлений НБУ, та середньозважений курс під час складення розрахунку працівниками податкової служби соті та тисячні частини показника курсу гривні заокруглювались, що призвело до викривлення даних.

Крім того, в даному розрахунку в частині балансової вартості проданої іноземної валюти за 26.11.2008 року в сумі 148 000 доларів США при визначені її вартості врахована сума 148 000 грн., тоді як за курсом 5,9115 грн. за 1 дол. США, вказаним у розрахунку, її вартість мала складати 875 420 грн.

Як свідок в судовому засіданні була допитана ОСОБА_4, яка працює головним державним податковим ревізором-інспектором ДПА у Вінницькій області.

Свідок пояснила, що вона приймала участь в проведенні ДПА у Вінницькій області планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, результати якої оформлені актом від 26.02.2010 року №63/2301/13304871. Її завданням була перевірка правильності визначення підприємством валових витрат в частині визначення балансової вартості іноземної валюти при її вибутті.

В результаті проведеної перевірки нею встановлено, що підприємством всупереч вимог підпунктів 7.3.1, 7.3.5, 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств відносилась вартість іноземної валюти за курсом НБУ при її вибутті, а не на дату отримання (нарахування) доходу, тобто не по першій події, в результаті чого завищено валові витрати на суму 2 129 662 грн., в т.ч. в ІІІ кварталі 2008 року в сумі 830 грн. та в IV кварталі 2008 року в сумі 2 128 832 грн.

Вказане порушення встановлено нею на підставі зовнішньоекономічних договорів, вантажно-митних декларацій, банківських виписок, оборотно-сальдових відомостей, аналізів рахунків тощо.

Свідок також пояснила, що додаток до акту, в якому нею проведений розрахунок балансової вартості іноземної валюти при її вибутті, посадовим особам позивача разом з актом перевірки не вручався, оскільки вказані особи взагалі не погоджувались з методикою обрахунку податкового органу і не надали власного розрахунку. А тому даний додаток є інформативним і відповідно до зазначених вище Методичних рекомендацій ДПА України був складений в одному екземплярі, підписаний нею одноособово та зберігається разом з першим примірником акту перевірки в податковому органі.

На запитання щодо арифметичних помилок у цьому розрахунку, свідок пояснила, що такі помилки могли бути, оскільки в звязку з великим обсягом даних цей розрахунок робився нею не в ручному режимі, а з допомогою компютерної програми, яка дійсно могла заокруглювати соті та тисячні частини показників. Щодо балансової вартості проданої іноземної валюти за 26.11.2008 року в сумі 148 000 доларів США та визначення її вартості в сумі 148 000 грн., свідок припустила, що в даному випадку могла статись помилка в сумі доларів США. Проте, свідок зазначає, що дана описка не вплинула на встановлення кінцевого значення суми.

На запитання, як ці арифметичні помилки могли вплинути на кінцевий результат, свідок пояснила, що ці помилки могли вплинути на загальну суму балансової вартості іноземної валюти при її продажу, але на суму в декілька тисяч грн., при цьому метод оцінки балансової вартості іноземної валюти за середньозваженою вартістю позивачем не дотримано.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач зареєстрований як юридична особа 20.11.1991 року, що підтверджується довідкою Головного управління статистики у Вінницькій області № 1708 від 19.10.2006 р. (а.с.25 т.с.1), та перебуває на обліку в ДПІ у м. Вінниці.

Відповідачем 2 проведена виїзна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період: з податку на прибуток з 01.07.2008 року по 30.09.2009 року; з валютного законодавства з 01.07.2008 року по 31.12.2009 року; з податку на додану вартість з 01.09.2009 року по 30.09.2009 року; з іншого законодавства з 01.07.2008 року по 30.09.2009 року, результати якої оформлені актом від 26.02.2010 року №63/2301/13304871 (а.с.27-84 т.с.1).

В акті перевірки зазначено, зокрема, що встановлено завищення задекларованих позивачем показників у рядку 04.13 Декларації інші витрати, крім визначених у 04.1-04.12 на суму 2 129 662 грн., в т.ч. в ІІІ кварталі 2008 року в сумі 830 грн. та в IV кварталі 2008 року в сумі 2 129 662 грн.

Пунктом 21 наказу позивача від 03.01.2008 року №1 Про організацію бухгалтерського обліку та облікової політики підприємства передбачено, що для обліку балансової вартості іноземної валюти при її вибутті слід використовувати метод середньозваженої вартості. Проте, під час перевірки встановлено, що позивач не застосовував цього методу.

В розділі 4 Висновок акту перевірки зазначено, що перевіркою встановлено порушення позивачем підпунктів 7.3.1, 7.3.5, 7.3.6 пункту 7.3 статті 7 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за період з 01.07.2008 року по 30.09.2009 року на загальну суму 532 416 грн., в тому числі в ІІІ кварталі 2008 року в сумі 208 грн. та в IV кварталі 2008 року в сумі 532 208 грн.

Позивачем були подані заперечення від 03.03.2010 року за №256 на акт перевірки, в яких серед іншого зазначено, що відповідачем 2 не надано позивачу додатків, в яких би був наведений розрахунок донарахованих сум податку на прибуток підприємств (а.с.110-112 т.с.1).

Відповідач 2 листом від 10.03.2010 року № 5428 надав відповідь на вказані заперечення позивача, в якій погодився з висновками, викладеними в акті перевірки (а.с.113-115 т.с.1).

Щодо надання додатків до акту перевірки, відповідач 2 зазначив, що згідно Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок субєктів господарювання юридичних осіб, а також їх філій, відділень та інших відокремлених підрозділів та документування виявлених порушень, затверджених наказом ДПА України від 11.09.2008 року №584, ці додатки є невідємною частиною першого примірника акта перевірки (що залишається в органі ДПС).

На підставі вищезгаданого акту перевірки відповідач 1 виніс та направив позивачу податкове повідомлення-рішення від 12.03.2010 року №/0, яким визначив податкове зобовязання з податку на прибутку приватних підприємств в розмірі 798 624 грн., в т.ч. 532 416 грн. за основним платежем та 266 208 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідачів та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Згідно з підпунктом 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств доходи, отримані (нараховані) платником податку в іноземній валюті у звязку з продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, перераховуються в гривні за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на дату отримання (нарахування) таких доходів, і не підлягають перерахуванню у звязку зі зміною обмінного курсу гривні протягом такого звітного періоду.

Балансова вартість іноземної валюти, отриманої платником податку в звязку з таким продажем (виручка в іноземній валюті), визначається за курсом, зазначеним у абзаці першому цього підпункту.

Згідно з підпунктом 7.3.5 цього пункту у разі продажу іноземної валюти за гривні валові доходи платника податку збільшуються на суму гривень, отриманих від покупця у звязку з таким продажем, а валові витрати такого платника податку збільшуються на суму балансової вартості такої іноземної валюти.

Відповідно до підпункту 7.3.6 цього пункту платник податку самостійно обирає метод оцінки балансової вартості іноземної валюти за середньозваженою вартістю або ідентифікованою вартістю. Зміна методу оцінки балансової вартості іноземної валюти протягом податкового року не допускається.

Як зазначено у висновку судово-економічної експертизи (а.с.22 т.с.2), показники рядка 04.13 декларації з податку на прибуток підприємств за ІІІ квартали 2008 року підтверджуються записами в головній книзі за 2008 рік, зведених проводках за 3 квартал 2008 року, розрахунку податку на прибуток, картці Аналіз рахунків бухгалтерського обліку, журналами проводок по рахунках бухгалтерського обліку.

Показники рядка 04.13 декларації з податку на прибуток підприємств за 2008 рік підтверджуються записами в головній книзі за 2008 рік, зведених проводках за 2008 рік, розрахунку податку на прибуток, картці Аналіз рахунків бухгалтерського обліку, журналами проводок по рахунках бухгалтерського обліку.

За висновком експертизи з першого питання балансова вартість іноземної валюти у витратах (рядок 04.13) в поданих позивачем деклараціях з податку на прибуток підприємств за ІІІ квартали 2008 року та за 2008 рік відображена на підставі наявних у підприємства бухгалтерських документів та документально підтверджується.

У висновку судово-економічної експертизи (а.с.30 т.с.2) зазначено, що при здійсненні вказаного розрахунку залишку валюти на 22.09.2008 року перевіряючими працівниками не враховано залишок, який був на початок дня 16.09.2008 року в розмірі 189 826,83 доларів США, що по середньозваженому курсу 4,8471 за 1 долар США складає 920107,29 грн. Таким чином, вказана сума не врахована при здійсненні подальших розрахунків.

Крім того, в розрахунку зазначені суми без врахування фактично розрахованого середньозваженого курсу. Так, наприклад, в розрахунку вказано, що 01.08.2008 року продано 100 000 доларів США по розрахованому перевіряючими працівниками середньозваженому курсу 4,8447 грн. за 1 долар США, які мали складати 484 700 грн., тоді як в розрахунку вказано 484 465,13 грн., або на 234,87 грн. менше. Аналогічні розбіжності мають місце і в інші дати.

В розрахунку, наявному в матеріалах справи, валових витрат в частині балансової вартості проданої іноземної валюти за 26.11.2008 року в сумі 148 000 доларів США, при визначенні її вартості, що включена до валових витрат, врахована сума 148 000 грн., тоді як за курсом, що зазначений в розрахунку 5,9115 грн. за 1 долар США, її вартість складала 875420 грн., або на 727 420 грн. більше. А, відповідно, балансова вартість залишку валюти, що враховувалась в подальших розрахунках, завищена на вказану суму.

Відповідно до висновку експертизи з другого питання висновки акту перевірки №63/2301/13304871 від 26.02.2010 року про завищення позивачем валових витрат у рядку 04.13 Декларацій з податку на прибуток підприємств за ІІІ квартали 2008 року та за 2008 рік на суму 2 129 662 грн., в т.ч. в ІІІ кварталі 2008 року в сумі 830 грн. та в IV кварталі 2008 року в сумі 2 128 832 грн., документально не підтверджуються.

При цьому суд, оцінивши висновок експерта та інші наявні у справі матеріали, погоджується з доводами відповідачів щодо порушення позивачем зазначених вимог закону в частині невикористання методу середньозваженої вартості іноземної валюти для обліку її балансової вартості, що в результаті призвело до завищення валових витрат на вказану в акті перевірки суму.

Однак, в даному випадку суд відзначає, що відповідачами не доведено правильність визначення ними податкового зобовязання саме в тій сумі, що зазначена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні. Відповідачами всупереч вимогам частини другої статті 72 КАС України не надано доказів того, що позивачем завищено валові витрати та занижено податок на прибуток підприємств саме в тих сумах, яка зазначені в акті перевірки та оспорюваному податковому повідомленні-рішенні.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 визнала наявність помилок в зробленому нею розрахунку балансової вартості іноземної валюти при її продажу, який є додатком до акту перевірки, повязаних із заокругленням сотих та тисячних часток показників валютного (обмінного) та середньозваженого курсів. Наявність таких помилок в судовому засіданні знайшла своє підтвердження.

Також представник відповідачів та свідок не спростували наявність помилки в розрахунку балансової вартості проданої іноземної валюти за 26.11.2008 року в сумі 148 000 доларів США.

Наявність цих помилок могла вплинути на кінцевий результат визначення балансової вартості проданої іноземної валюти, а відповідно і на розмір нарахованого відповідачами податкового зобовязання.

Таким чином, розрахунок податкового зобовязання здійснений відповідачами з арифметичними помилками документально не підтверджується.

А тому, в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, пояснень представників сторін, експерта, показань свідка було встановлено, що розмір податкового зобовязання з податку на прибуток підприємства саме в сумі 532 416 грн. є непідтвердженим.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення субєкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого субєкта владних повноважень.

А тому суд дійшов висновку, що наявність доказів, які свідчать про невірне визначення податковим органом суми податкового зобовязання, а відповідно і штрафних (фінансових) санкцій, є підставою для визнання протиправним і скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в цілому.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Вінниці від 12.03.2010 року №/0.

В силу ч. 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачами не доведена.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з розподілом судових витрат відповідно до ст. 94 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Платіжним дорученням № 5155 від 29.03.2010 р. документально підтверджено судові витрати здійснені позивачем в розмірі 3,40 грн., а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Вінниці від 12.03.2010 р. за № /0.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в сумі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в порядку та в строки визначені ст. 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови оформлено 17 січня 2011 року.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович