Справа № 806/1511/15
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Київ К/800/8474/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі Бухтіярової І.О., Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Житомирського окружного адміністративного суд від 28.01.2016 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2016 року

у справі № 806/1511/15

за позовом ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4)

до управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області (далі - відповідач-1, УПФУ в м. Коростені та Коростенському районі)

до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - відповідач-2, Коростенська ОДПІ)

та Коростенського управління Державної казначейської служби України Житомирської області (далі - відповідач-3, Коростенське УДКС України)

про визнання дій неправомірними та зобов'язання повернути стягнуті кошти, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся у квітні 2015 року до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними дії УПФУ в м. Коростені та Коростенському районі щодо стягнення з його пенсії військового збору та зобов'язання повернути стягнуті кошти у вигляді військового збору за весь період.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суд від 28.01.2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2016 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимог у повному обсязі. Вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням відсутності клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у відповідача-1 та отримує пенсію по інвалідності, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід першої групи пов'язаної з роботами по ліквідації наслідків ЧАЕС.

Позивач звернувся до УПФУ в м. Коростені та Коростенському районі із заявою з проханням роз'яснити на яких підставах з його пенсії відраховується військовий збір.

За результатами розгляду вказаного звернення, відповідачем-1 надано позивачу відповідь від 23.02.2015 року № 3149/02, якою повідомлено, що пенсія нараховується та виплачується, відповідно до чинного законодавства, а відрахування з пенсії з 01.01.2015 року проводяться на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII, яким встановлено, що пенсії підлягають оподаткуванню (якщо їх розмір включаючи суму індексації нарахованої відповідно до закону) перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (1218х3) в розрахунку на місяць, встановленої на 01.01.2015 звітного податкового року - у частині такого перевищення мінімальної заробітної плати згідно з Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік».

Суди першої та апеляційної інстанцій вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з чим погоджується суд касаційної інстанції, виходили з наступних мотивів.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ).

Положеннями ст. 49 Закону № 796-ХІІ визначено пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В свою чергу, ст. 54 цього Закону визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 18 ст. 20 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14 Закону), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

За змістом ч. 4 ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії не підлягають оподаткуванню.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VІІІ від 28.12.2014 року внесено зміни до Податкового кодексу України (далі - ПК України), які набули чинності з 01.01.2015 року.

За приписами пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», з 01.01.2015 року розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у сумі 1218,00 гривень на місяць.

Згідно з п. 168.3 ст. 168 ПК України розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України).

Так, з аналізу наведених норм колегія суддів погоджується з позицією судів попередніх інстанцій, що починаючи з 01.01.2015 року при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3654,00 гривні у відповідача-1 виник обов'язок утримати податок на доходи фізичних осіб на суму такого перевищення за ставкою 15 відсотків.

Крім того, з 01.01.2015 року набули чинності зміни до ПК України, внесені зазначеним вище Законом, в частині обкладення доходу військовим збором.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

За змістом підпунктів 1.1-1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені ст. 176 цього Кодексу.

Так, судами вірно зауважено, що нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору здійснюється органами Пенсійного фонду на суму перевищення пенсії узгоджується із наведеними вище приписами ПК України.

Відповідно до змісту відповіді відповідача-1, з 01.01.2015 року Пенсійним фондом утримано 16,5 % (15 % податок на доходи фізичних осіб та 1,5 % - військовий збір) з суми пенсії позивача, що перевищує 3654,00 гривні, а саме: 512,61 грн. х 15% х 1,5% у розмірі 84,58 гривні.

Разом з тим, судами встановлено, що в період з березня 2014 року по грудень 2014 включно, відрахування з пенсії ОСОБА_4 військового збору Пенсійним фондом не проводилось, що підтверджується довідкою УПФУ в м. Коростені та Коростенському районі від 27.01.2016 року № 515/02, а тому є безпідставними твердження позивача щодо утримання військового збору з березня 2014 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірними дій відповідача-1 щодо стягнення з пенсії позивача військового збору, оскільки у відповідача-1 відсутні правові підстави не застосовувати норму закону, яка є чинною та такою, що не визнана не конституційною.

При цьому, судами обґрунтовано відмовлено позивачу в задоволенні позову про зобов'язання відповідача-1 повернути йому стягнуті кошти у вигляді військового збору за весь період, оскільки вказана вимога є похідною від попередньої, у зв'язку з тим, що дії відповідача при утриманні з пенсії позивача військового збору є правомірними, підстави для задоволення позову у названій частині відсутні.

Крім того, безпідставними є твердження, що відповідно до п. 18 ст. 20 Закону № 796-ХІІ позивач має пільги щодо сплати податків, оскільки зазначена норма не передбачає звільнення від сплати податків, а лише встановлює надання пільг таким особам з їх сплати.

Також, судами правомірно не взято до уваги посилання позивача на те, що утримання з його пенсії військового збору суперечить положенням Конституції України та Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки положення ПК України в частині оподаткування пенсії не визнані такими, що не відповідають Конституції України, а тому у відповідача були відсутні правові підстави не застосовувати чинну норму закону, яка не визнана неконституційною.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, покладених в основу прийняття ними рішень зі спору. Власне ж зменшення державою призначених соціальних виплат шляхом внесення відповідних законодавчих змін не суперечить вимогам чинного законодавства та принципам міжнародного права.

Так, у пункті 25 рішення від 03.06.2014 року у справі «Великода проти України» (заява № 43331/12) Європейський суд з прав людини зауважив, що стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

У пункті 26 цього рішення Суд зазначив, що вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар.

У пунктах 27, 28 цього Рішення Суд наголошує на необхідності внесення змін до закону у відповідності із законодавчо визначеною процедурою та зазначає, що «зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю».

За таких обставин слід погодитися з об'єктивністю та правильністю висновків судів попередніх інстанцій про те, що даний позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суд від 28.01.2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2016 року у справі № 806/1511/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.О. Бухтіярова
Судді: О.В. Вербицька
Ю.І. Цвіркун