Справа № 809/724/15
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Справа № 876/5919/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Коваля Р.Й., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рознет» до Івано-Франківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови за апеляційною скаргою Івано-Франківської митниці на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рознет» звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 206070000/2015/000001/2 від 15.01.2015 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Івано-Франківської митниці про коригування митної вартості товарів № 206070000/2015/000001/2 від 15.01.2015 року та картку відмови № 206070000/2015/00001 від 14.01.2015 року.

Із таким судовим рішенням не погодилася Івано-Франківська митниця, подавши апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В якості обґрунтування апелянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що під час здійснення аналізу електронної вантажної митної декларації (далі - ЕМД) № 206070000/2015/000238 і документів, які були подані до митного оформлення, за вказаною декларацією стосовно товару № 1 (свічки) спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками. Аналізуючи декларації та документи, які були надані позивачем, посадовими особами Івано-Франківської митниці Міністерства доходів та зборів України виявлено, що п. 7.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1020/14 від 18.12.2014 року викладено російською мовою, в той час як п. 10.8 зазначено, що контракт складений в 2-х примірниках українською мовою. Копія вказаного договору містить текст українською та польською мовами. Крім того, при аналізі документів наданих для митного оформлення було з'ясовано, що згідно опису товарів вказано, що товар упаковано в коробки та ящики, однак інформація щодо включення вартості пакування до ціни товару в поданих позивачем документах була відсутня, як і відсутні пакувальні листи. Митна вартість товару (свічок) була визначена за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Щодо митного оформлення товару № 2 (світильників не електричних) зазначив, що митна вартість таких визначена за другорядним резервним методом. Основний метод та другорядний не застосовувався в зв'язку з відсутністю в документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відсутності інформації щодо угод на ідентичні та подібні товари. Тому вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № 206070000/2015/000001/2 від 15.01.2015 року прийняте у повній відповідності до норм законодавства з питань державної митної справи.

Представник апелянта ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її з підстав, що у ній викладені.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги. Пояснив, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рознет» придбало у BISPOL SP. Z o.o. товари відповідно до контракту № 1012/14 від 18.12.2014 року та специфікації до нього. Придбаним товаром являлися вкладиші свічкові парафінові та масляні, лампадки скляні, свічки столові. Вартість даного товару становила 4288,58 євро (а.с. 16-20).

Для здійснення митного оформлення товару було подано Івано-Франківській митниці електронну вантажну митну декларацію № 206070000/2015/000238, зовнішньоекономічний договір-контракт № 1012/14 від 18.12.2014 року, специфікацію № 1 до контракту, проформу (інвойс) 1/FPRUN/2015 від 09.01.2015 року, рахунок-фактуру 1/FSWEX/2015 від 13.01.2015 року, міжнародну автотранспортну накладну з відмітками радіологічного контролю про дозвіл на ввезення на територію України № 284847 від 13.01.2015 року, сертифікат проходження товару № PL/MF/AK 0199628 від 13.01.2015 року, виданий республікою Польща, експортну декларацію продавця № 14PL341030Е0036228 від 26.09.2014 року, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02.-03/79126 від 26.12.2014 року, довідку про вартість транспортних послуг № 1 від 14.01.2015 року (а.с. 10, 16-32).

Позивачем обрано метод визначення митної вартості товару - за ціною договору (вартість операції) та заявлено митну вартість в сумі 3389,78 євро. Ткож на підтвердження митної вартості було подано документи відповідно до переліку, встановленого частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

Уповноваженою особою відповідача 14.01.2015 року розпочато процедуру консультацій з декларантом та витребувано в нього додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів, а саме каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними установами, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с. 66-69).

Зазначені документи позивачем не було надано і відповідачем 15 січня 2015 року прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № 206070000/2015/000001/2 в сторону збільшення та скореговано заявлену митну вартість на суму 12474,98 грн. та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 206070000/2015/00001 від 14.01.2015 року (а.с. 13-15, 82-84).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність таких рішень з наступних підстав.

Нормою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 МК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості. Декларація митної вартості подається, зокрема, у разі якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни.

Частинами 1, 2 статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статтей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статтей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості за ціною договору (контракту) митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Суд першої інстанції вірно відхилив твердження сторони відповідача про те, що при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, що імпортувалися позивачем метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) не застосовувався у відповідності до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, через неназначення вартості пакування товарів що імпортувалися позивачем, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України визначено, зокрема, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Як вірно враховано судом першої інстанції, згідно зовнішньоекономічного контракту, укладеного позивачем з підприємством-виробником імпортованих товарів ціни включають в себе вартість товару та його упакування, а самим контрактом встановлені вимоги до упакування (а.с. 17).

Вказане підтверджується також листом BISPOL SP. Z o.o. від 02.04.2015 року (а.с. 136).

Тому складові митної вартості імпортованих позивачем товарів у вигляді вартості коробок та ящиків, в які упаковано товар, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням включені до складу ціни, що була фактично сплачена позивачем та коригуванню з цих підстав не підлягають.

Слід зазначити, що митний орган у декларації зобов'язав позивача надати додаткові документи для підтвердження зазначеної у договорі ціни товару, про що свідчить запис внесений о 17 годині 58 хвилин 14 січня 2015 року.

Така вимога відповідає частині 3 статті 53 Митного кодексу України, яка передбачає, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, позивач мав можливість протягом встановленого законодавцем десятиденного строку надати митниці витребувані документи.

Однак, відповідач, не дочекашись спливу цього строку, за відсутності відмови як такої ТОВ «Рознет» подати такі документи, прийняв 15 січня 2015 року рішення про коригування митної вартості.

Згідно ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Позивач у подальшому надав митному органу висновок ДП «Держзовнішінформ» № 12/33 від 10.02.2015 року про відповідність задекларованих цін лампадок скляних цінам фірми виробника (а.с. 33-34).

Івано-Франківською митницею розглянутий висновок експерта та надано відповідь про необхідність звернення до ДП «Держзовнішінформ» про представлення ними отриманої від компанії виробника BISPOL SP. Z o.o. листа щодо цін на товар, який був отриманий каналами електронної пошти та надіслати його відповідачу (а.с. 73).

Також ТОВ «Рознет» 06.04.2015 року скеровано до Івано-Франківської митниці додаткові документи для можливості визначення заявленої ними митної вартості щодо товарів, відповідно до яких було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості. Позивачем також надано митному органу копії листа-відповіді від BISPOL SP. Z o.o. від 02.04.2015 року, копії пакувальних документів № 1/MG-EX/2015 від 09.01.2015 року та 13.01.2015 року, копії каталогу продукції BISPOL SP. Z o.o. (а.с. 104-126).

Вимогами ч.ч. 9, 10 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом. Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що позивачем було надано митному органу усі необхідні документи, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту), а тому висновки Івано-Франківської митниці щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими.

Івано-Франківською митницею не подано достатніх доказів обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо митного оформлення товару та не наведено обґрунтованих підстав щодо неможливості застосувати перший метод визначення митної вартості товару.

Крім того, як встановлено судом, митним органом формально проведена процедура консультацій з декларантом та застосовано резервний метод, не обґрунтувавши поступове відхилення кожного наступного методу визначення митної вартості товару, що є обов'язковим у разі незгоди митного органу із митною вартістю товару, заявленою декларантом відповідно до вимог статті 57 МК України.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року у справі № 809/724/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді Р.Й. Коваль

Т.І. Шинкар

Повний текст виготовлено 11 жовтня 2016 року.