Справа № 638/964/16-а
Суддя: Наумова С. М.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/964/16 А
Номер провадження 2 А/638/110/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Наумової С.М.

за участю секретаря Токарєвій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_2 управління національної поліції в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та спонукання до вчиненя дій,

встановив:

ОСОБА_3, який діє від імені позивача ОСОБА_1 на підставі довіреності від 20.05.2015 р., яка завірена нотаріусом в м. Рішон Ле-Ціон, Ізраїль, звернувся 05.01.2016 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, яку в подальшому було уточнену, та в якій просив визнати протиправну бездіяльність ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не поновлення виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1, зобовязати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1, починаючи з 07.10.20009 року, в розмірах відповідно до чинного законодавства на визначений пенсіонером банківський рахунок, а також зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати звіт про виконання постанови після набрання нею законної сили.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 зазначає, що до січня 1997р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав в м. Харкові за адресою: АДРЕСА_1, отримував пенсію за вислугу років, як працівник МВС України, надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, в звязку з чим виплату пенсії йому було припинено.

21.05.2013р. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Харківській області та просив поновити виплату пенсії.

ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 7176-14/20 від 22.05.2013р. позивача повідомлено про не можливість поновлення виплати пенсії на підставі відсутності нормативно-правових актів.

Станом на червень 2015р. необхідних нормативних актів не прийнято, виплату пенсії не поновлено, в звязку з чим позивач був змушений звернутися до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України через представника.

08.06.2015р. представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою перерахувати та поновити виплату раніше призначеної пенсії в розмірах відповідно чинного законодавства (Додаток 2 до Порядку № 22-1).

Листом № 963/К-14 від 25.06.2015р. ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повідомлено, що між Україною та Ізраїлем нема будь-якого міжнародного договору щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців.Оскільки рішення пенсійного фонду суперечить нормам діючого законодавства та рішенню Конституційного Суду України, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1, та його представник ОСОБА_3, який діє від імені позивача на підставі довіреності від 20.05.2015 р., яка завірена нотаріусом в м. Рішон Ле-Ціон, Ізраїль, не зявились, надали суду заяву в якій просили справу слухати за їх відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Харківській областів судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив слухати справу за його відсутністю, а також надав до суду заперечення в яких зазначає, що не погоджується з вимогами позивача, обґрунтовуючи це тим, що в 2007 році до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Харківській області головним управлінням Мністерства внутрішніх справ у Харківській області були передані пенсійні справи одержувачів пенсії та архівні пенсійні справи, закритті протягом останніх трьох років.

Однак пенсійна справа ОСОБА_1. не передавалась. Також представник відповідача зазначає, що згідно діючого законодавства України обовязок по підготовці та наданню документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсій покладений на структурні підрозділи відповідних Міністерств, звідки звільненні зазначені особи. Крім того, порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей обумовлений Угодою про порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей і державне страхування військовслужбовців держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, яка була підписана в м. Ташкенті 15.05.1992 року державами учасницями Співдружності Незалежних Держав. Ізраїль не входить до держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, що підписали угоду.

Крім того, між Україною та Ізраїлем немає будь-якого міжнародного договору, щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що прийнятим Конституційним Судом України Рішенням від 07.10.2009 № 25-рп/2009, яким положення пункту 2 частини 1 статті 49, 2 речення статті 51 Закону України від 09.07.2003 № 1058, відповідно до яких виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, крім випадку коли таку виплату передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) зазначено про необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору.

Виходячи із змісту рішення Конституційного суду України, умовою реалізації зазначеного позивачем права на соціальний захист є визначення внутрішнім законодавством порядку та встановлення механізму забезпечення цього права.

До теперішнього часу до статей 49 та 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі по тексту - Закон № 1058) зміни не вносились.

Крім того, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після зясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати, не була предметом розгляду Конституційним Судом України

Тобто, Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп не вирішувались питання конституційності щодо порядку поновлення пенсії.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління Національної поліції в Харківській областів судове засідання незявився, наддав суду заяву з проханням слухати справу за відсутністю представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом в ході розгляду справи встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3, який діє від імені позивача ОСОБА_1 на підставі довіреності від 20.05.2015 р., яка завірена нотаріусом в м. Рішон Ле-Ціон, Ізраїль звернуВСЯ 08.06.2015 р. до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою перерахувати та поновити виплату раніше призначеної пенсії в розмірах відповідно чинного законодавства

Листом № 963/К-14 від 25.06.2015р. ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повідомлено, що між Україною та Ізраїлем нема будь-якого міжнародного договору щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Законі України «Про пенсійне забезпечення», якими закріплено порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788 XII пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед відїздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 ІV.

Пунктом 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 ІV визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із статтею 51 Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 ІV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед відїздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25 рп/2009 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зазначені положення визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

В мотивувальній частині рішення Конституційний Суд України зазначив, що в інших правових актах, крім оспорюваного субєктом права на конституційне подання, містяться посилання на статті 49, 51 Закону або вказується, що пенсійне забезпечення деяких категорій громадян, які проживають за межами України, здійснюється лише на підставі міждержавних договорів. Зокрема, такі положення є у статті 3 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, частині третій статті 1, частині другій статті 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення», частині першій статті 59-1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Конституційний Суд України вважає, що у звязку з визнанням неконституційними пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону Верховна Рада України повинна привести положення названих законів у відповідність із цим Рішенням.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, у звязку з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25 рп/2009 позивач набув право на перерахунок пенсії.

Держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Поряд з цим, у рішенні зазначено, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у звязку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обовязку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

З прийняттям рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року із ч. 1 ст. 49 Закону виключена така підстава для припинення пенсійних виплат, як проживання пенсіонера за кордоном. Враховуючи викладене, позивач не може бути позбавлений конституційного права на виплату пенсії незалежно від місця його постійного проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишити будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, кожний громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Згідно п. 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, останній здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Приписами абзаців 2 3 п. 37 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22 1 (далі Порядок), закріплено, що заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, при наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Частиною 2 статті 49 Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 ІV передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після зясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Таким чином, норма вказаної статті повязує час поновлення пенсії не з датою звернення до органів Пенсійного фонду України, а з настанням обставин для відновлення її виплати.

Обставиною для відновлення виплати є Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25 рп/2009.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з 07 жовтня 2009 року.

На підставі ст. ст. 24, 46 Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788 XII, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 ІV, рішення Конституційного суду України від 07 жовтня 2009 року № 25 рп/2009, керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 11, 17, 69 71, 159 163 КАС України, суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_2 управління національної поліції в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та спонукання до вчинення дій задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не поновлення виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1.

Зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1, починаючи з 07 жовтня 2009 року в розмірах відповідно чинного законодавства.

Зобовязати Головне Управління пенсійного фонду України в Харківській області надати звіт про виконання постанови після набрання нею законної сили.

Стягнути з Головне Управління пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, ІПН :НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: