Справа № 295/8892/16-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Стрілецька О.В.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" жовтня 2016 р. Справа № 295/8892/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Єрикалової О.О.,

позивача та представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "26" липня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов'язання провести нарахування та виплату пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, винести рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області негайно здійснити нарахування та виплату пенсії з 01.07.2016 року, як інваліду війни І групи, по рішеннях адміністративних судів України трьох інстанцій відповідно до ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Європейського суду з прав людини.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 26 липня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зокрема, позивач зазначає, що судом не повністю з`ясовано обставини справи, не правильно застосовано статті Конституції України, а саме рішення адміністративних судів України трьох інстанцій, рішення Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, де одержував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з 01.01.2007 року по 31.03.2008 року.

Згідно заяви від 24.03.2008 року позивачу було припинено виплату пенсії у зв'язку з переходом на інший вид пенсії.

В період з 01.04.2008 року по 30.06.2016 року позивач перебував на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України та отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

09.06.2016 року позивач подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про поновлення виплати пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" згідно рішень національних судів та Європейського Суду з прав людини.

Зі змісту протоколу призначення пенсії ОСОБА_3 вбачається, що позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи з 01.07.2016 року, однак таке призначення здійснено згідно норм ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", п. 11 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та Постанови Кабінету Міністрів України № 1381 від 28.12.2011 року "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", які діяли на час звернення із заявою про перехід на інший вид пенсії. При цьому, відповідач вважав, що перехід позивача на інший вид пенсії, є фактично новим призначенням пенсії.

Суд першої інстанції перевіряючи правомірність прийнятого рішення суб"єктом владних повноважень дійшов висновку, що відповідач при прийнятті рішення про призначення пенсії ОСОБА_3 з 01.07.2016 року з урахуванням п. 11 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та Постанови Кабінету Міністрів України № 1381 від 28.12.2011 року діяв правомірно.

Таких висновків суд дійшов у зв"язку з тим, що підстави поновлення виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", передбачені статтями 28, 62 цього Закону, згідно з якими поновлення виплати пенсії здійснюється інвалідам в разі переривання ними інвалідності та громадянам, які виїжджали на постійне місце проживання за кордон.

Саме за таких обставин відповідно до частини другої статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Оскільки ОСОБА_3 було припинено виплату пенсії у зв'язку з переходом на інший вид пенсії, тому при поверненні до раніше призначеної пенсії відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" фактично відбулося її нове призначення.

Прийшовши до таких висновків, суд послався на правову позицію висловлену в постанові Верховного Суду України від 09.12.2014 року по справі № 21-540а14.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з вказаними висновками, та відповідно до ч.2 ст. 244-2 КАС України вважає за можливе відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України.

Так, статтею 1 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 5 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Також, у частині першій статті 9 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач скористався своїм суб"єктивним правом на обрання виду пенсії як відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" так і відповідно до вимог Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" оскільки 9 червня 2016 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перехід на інший вид пенсії (поновлення) виплати йому пенсії по інвалідності за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв"язку з тим, що вказаний вид пенсії йому було призначено пенсію за вказаним законом у березні 1971 року та яку він отримував до 31.03.2008 року.

Отже, позивачем було реалізовано право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ще в 1971 році.

Зокрема, статтею 48 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено порядок звернення за призначенням пенсій.

За змістом вказаної статті, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Згідно п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 за № 135/13402 для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи: заява про призначення пенсії (додаток 1); грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби; військово-медичні документи про стан здоров'я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону ( 2262-12 ); довідка МСЕК про визнання особи інвалідом; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта довідка ВАТ "Ощадбанк" або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк"; копія паспорта.

В свою чергу, п.14 вказаного Порядку урегульовано порядок розгляду питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

При огляді пенсійної справи №, заведеної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач 09.06.2016 року звернувся із заявою про поновлення виплати пенсії та не надавав будь-яких документів, передбачених п.7 Порядку, а тому у відповідача були відсутні підстави для призначення пенсії.

Разом з тим, жоден із Законів та інших нормативно-правових актів, які регулюють пенсійне забезпечення, не містять положень щодо повторного призначення пенсії за законодавством, чинним на час звернення із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший.

Так, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що підстави поновлення виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", передбачені статтями 28, 62 цього Закону, згідно з якими поновлення виплати пенсії здійснюється інвалідам в разі переривання ними інвалідності та громадянам, які виїжджали на постійне місце проживання за кордон. Однак, не одна із підстав, зазначених в названих статтях не стосується позивача.

Так само, в постанові Верховного Суду України від 09.12.2014 року по справі № 21-540а14, суд дійшов висновку, що Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та іншими законодавством у сфері пенсійного забезпечення громадян не передбачено збереження щомісячної доплати до пенсії при поновленні виплати пенсії, яка була припинена у зв"язку з переходом на пенсію, призначену за іншим законом.

Проте, у справі що розглядається питання щодо відновлення пенсії із збереженням щомісячної доплати до пенсії не ставиться, оскільки позивач просить відновити пенсію, яка йому виплачувалася у розмірі, визначеному ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З огляду на вищезазначене, при розгляді заяви ОСОБА_3 про поновлення пенсії відповідач дія протиправно, призначивши пенсію згідно положень статті 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із застосуванням п. 11 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та постанови Кабінету Міністрів України N 1381 від 28.12.2011 року.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами позивача, що відновлення пенсії має відбутися з урахуванням рішень адміністративних судів України трьох інстанцій відповідно до ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Європейського суду з прав людини, оскільки припинення виплати пенсії згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відбулося з 01.04.2008 року, в той час як постановою апеляційного суду Житомирської області 05 липня 2011 року скасовано постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 21.05.2009 року в частині задоволення вимог про стягнення коштів та зобов'язання виплачувати пенсію з 01.01.2008 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 відповідно до ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за період з 01.01.2007 року по 31.12.2007 рік. Відмовлено в задоволенні позову про зобов'язання виплачувати пенсію з 01.01.2008 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". В решті постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 21.05.2009 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.02.2012 року постанову апеляційного суду Житомирської області від 05.07.2011 року залишено без змін.

Отже, вказаним рішенням було зобов'язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 виключно за певний період - з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року. Ніяких обов'язків на Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області по нарахуванню та виплаті пенсії на майбутнє не встановлено, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для поновлення виплати пенсії позивачу відповідно до вказаних вище рішень національних судів відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а тому суд приходить до висновку, що належним захистом порушеного права позивача буде зобов"язання відповідача відновити нарахування та виплату позивачу пенсії з 01.07.2016 року з урахуванням ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції, станом на час припинення виплати пенсії.

Окрім того, слід зазначити, що на час припинення виплати пенсії Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 25.12.2007 року, було внесено зміни до ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", однак, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року визнано неконституційними положення п. 29 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 25.12.2007 року, яким було внесено зміни до ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно п. 2 розділу ІІІ вказаного вище Закону від 25.12.2007 року Розділ ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" діяв до 31.12.2008 року.

Суд першої інстанції залишив поза увагою вказані обставини, що призвело до ухвалення судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому судове рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового - про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "26" липня 2016 р. скасувати, прийняти нову.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити нарахування та виплату ОСОБА_3 пенсії з 01.07.2016 року відповідно до ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" жовтня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10024

3- відповідачу Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул. Ольжича,7,м.Житомир,10003

- ,