Справа № 2а-2370/5500/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Київ К/800/7675/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Швеця В.В.,
розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області в особі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Центральної військово-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України в особі Міністерства внутрішніх справ України, Комунального закладу «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року,

в с т а н о в и в :

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненадання висновку про причинний зв`язок його захворювань, отриманих в період проходження служби в органах внутрішніх справ, з проходженням служби, виконанням службових обов`язків (виконанням обов`язків військової служби); визнати, що захворювання, отримані ним в період проходження служби в органах внутрішніх справ, як такі, що виникли у нього внаслідок виконання службових обов`язків та пов`язані зі службою в органах внутрішніх справ.
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року і прийняти нове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що ОСОБА_1 з 1 жовтня 1968 року по 7 квітня 1993 року проходив службу в органах внутрішніх справ і був звільнений через хворобу.
При звільненні позивач пройшов окружну військово-лікарську комісію та згідно зі свідоцтвом про хворобу № 40 від 8 лютого 1993 року був визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним 2-го ступеню у військовий час.
У зазначеному свідоцтві про хворобу вказано, що у ОСОБА_1 маються наступні захворювання: гіпертонічна хвороба ІІ стадії з рідкими гіпертонічними кризами, ішемічна хвороба серця з рідкими приступами стенокардії напруження, атеросклеротичний аорто-коронарокардіосклероз, хронічна гіпертонічна дисциркуляторна енцефалопатія з вираженим астено-невростенічним синдромом, розповсюджений остеохондроз хребта з синдромами викалгії і люмбалгії з рідкими загостреннями в стадії неповної ремісії, хронічний гіпертрофічний фарингіт в стадії ремісії, хронічний геморой в стадії ремісії, гіперметропія слабкого ступеня обох очей. Захворювання отримані в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
29 грудня 2010 року ОСОБА_1 була встановлена ІІ група інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
На цій підставі, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII і постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707, якою затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, позивачеві виплачена одноразова грошова допомога.
Вказуючи на те, що отримані ним захворювання є такими, що пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ та виникли внаслідок виконання ним службових обов`язків, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

У статті 70 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19 листопада 1992 року № 2801-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Основи) закріплено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань. Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Судами встановлено, що при звільненні у 1993 році зі служби позивачеві військово-лікарською комісією було проведено обстеження і установлено захворювання, отримані в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При визначенні захворювань та встановленні причинного зв`язку окружна військово-лікарська комісія Управління внутрішніх справ Черкаського облвиконкому керувалася наказом Міністерства внутрішніх справ СРСР від 25 травня 1988 року № 115, яким затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в органах внутрішніх справ і внутрішніх військах МВС СРСР та Положення про медичний огляд в органах внутрішніх справ і внутрішніх військах МВС СРСР.
Пункт 6 Положення про медичний огляд в органах внутрішніх справ і внутрішніх військах МВС СРСР (далі Положення № 115) визначав конкретний перелік обставин захворювань, отриманих при виконанні службових обов`язків.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд в органах внутрішніх справ і військах внутрішньої та конвойної охорони МВС України» від 17 липня 1995 року № 488 наказ Міністерства внутрішніх справ СРСР від 25 травня 1988 року № 115 визнано таким, що не застосовується на території України.
Відповідно до статті 70 Основ і на виконання доручення Кабінету Міністрів України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 лютого 2001 року № 85 затверджено Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі Міністерства внутрішніх справ, яке визначає організацію діяльності військово-лікарської комісії в системі Міністерства внутрішніх справ у мирний та воєнний час в органах внутрішніх справ і внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України, а також Порядок проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі Міністерства внутрішніх справ.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, при звільненні позивача зі служби окружною військово-лікарською комісією Управління внутрішніх справ Черкаського облвиконкому було проведене його обстеження для визначення захворювань та встановлення причинного зв`язку, й ні одна із обставин, передбачених Положенням № 115, не мала місця при виявлених у ОСОБА_1 захворюваннях. При цьому суди звернули увагу на ту обставину, що інвалідність позивачеві було встановлено через 17 років після звільнення з органів внутрішніх справ.
Відповідачі на звернення ОСОБА_1 повідомляли останнього про відсутність підстав для встановлення причинного зв`язку його захворювань з виконанням службових обов`язків.
За матеріалами цієї справи вбачається, що під час її розгляду були призначені та проведені дві комісійні судово-медичні експертизи.
Відповідно висновку комісії Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи Головного управління охорони здоров`я та медицини катастроф Черкаської обласної державної адміністрації від 17 листопада 2011 року № 58-к захворювання у ОСОБА_1 виникли під час його служби в органах внутрішніх справ, що може бути пов`язаним з нервово-психічним перенавантаженням, втомою і нервовими стресами. Теперішній стан здоров`я позивача є наслідком прогресування захворювань, отриманих ним під час служби. Діагностовані захворювання у ОСОБА_1 є загальними, що виникли під час його служби в слідчому апараті Управління Міністерства внутрішніх справ.
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи бюро судово-медичної експертизи Головного управління охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації від 30 квітня 2012 року № 56 між виникненням захворювань у ОСОБА_1 і виконанням ним службових обов`язків прямого причинно-наслідкового зв`язку не встановлено, його захворювання є загальними і не входять до переліку професійних захворювань.
Ураховуючи вищевикладене колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновків.
Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Швець В.В.