Справа № 802/1413/16-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 жовтня 2016 р. Справа № 802/1413/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представника позивача: Підболячного В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранс-Сервіс» до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранс-Сервіс» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою начальника управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Соколовського О.Д. № 015594 від 07.09.2016 року, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», на ТОВ «Автотранс-Сервіс» накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700 грн. У вказаній постанові зазначено, що ТОВ «Автотранс-Сервіс» допустило порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». Разом з тим, як зазначає позивач, норми ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» регулюють правові відносини, пов`язані з пасажирським перевезенням, в той час, як ТОВ «Автотранс-Сервіс», під час проведення перевірки, здійснювало вантажні перевезення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов. Додатково зазначив, що хоча перевищення навантаження на вісь автомобіля мало місце, його повна маса відповідала допустимим нормам. При цьому вказав, що ТОВ «Автотранс-Сервіс» не має відповідних приладів для визначення навантаження на кожну вісь автомобіля.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча, як слідує з матеріалів справи, про час, дату та місце його проведення повідомлявся належним чином.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться письмові заперечення представника відповідача від 06.10.2016 року, в яких зазначено, що приймаючи оскаржувану постанову відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню. Щодо зазначення в змісті постанови ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» замість ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», представник відповідача вказав, що це є технічною помилкою, яка не впливає на суть встановлених під час перевірки позивача порушень.

Суд, керуючись ч. 4 ст. 128 КАС України, вирішив здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись з запереченнями представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.08.2016 року, під час здійснення ТОВ «Автотранс-Сервіс» перевезення борошна, орендованим вантажним автомобілем RENAULT PREMIUM 420 DCI реєстраційний номер АВ 6787 АР із причіпом KASSBOHRER SSK 56 реєстраційний номер АВ 0373 ХТ, службовими особами управління Укртрансінспекції у Одеській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт шляхом здійснення габаритно-вагового контролю вказаного автомобіля.

За результатами перевірки складено довідку про результати габаритно-вагового контролю від 09.08.2016 року, відповідно до якої винесено акт № 0001151 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 09.08.2016 року, яким встановлено перевищення осьового навантаження на автомобілі RENAULT PREMIUM 420 DCI реєстраційний номер АВ 6787 АР та причіпі KASSBOHRER SSK 56 реєстраційний номер АВ 0373 ХТ, що фактично становило 11,940 тонн замість нормативно допустимого 11 тонн.

Також складено акт № 003343 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 09.08.2016 року, яким встановлено, що позивач надавав послуги з перевезення великовагового вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема дозволу, який дає право на рух автодорогами України, виданих компетентними уповноваженими особами у разі перевезення вантажів з перевищенням великовагових обмежень.

07.09.2016 року, на підставі висновків акту перевірки, начальник управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Соколовський О.Д., керуючись абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», прийняв постанову про застосування до ТОВ «Автотранс-Сервіс» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2011 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

В силу положень п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Аналіз викладених норм законодавства, свідчить про те, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами, дозволяється за наявності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України.

Як свідчать матеріали справи, позивач здійснював перевезення великоваговим транспортним засобом з перевищення навантаження на вісь більш ніж на 7 %, що становило 11,940 тонн, замість нормативно допустимих 11 тонн, що підтверджується довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 09.08.2016 року, актом № 0001151 про перевищення транспортним засобом нормативно - вагових параметрів від 09.08.2016 року.

Крім того, актом № 003343 про проведення перевірки на додержання вимог автотранспортного законодавства під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 09.08.2016 року встановлено, що позивач надавав послуги з перевезення великовагового вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: дозволу, який дає право на рух автодорогами України, виданих компетентними уповноваженими особами у разі перевезення вантажів з перевищенням великовагових обмежень.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем здійснено перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без спеціального дозволу. Відтак, постанова начальника управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. № 015528 від 09.08.2016 року є правомірною та скасуванню не підлягає.

Що стосується посилань позивача на ту обставину, що, на його думку, свідчить про протиправність оскаржуваної постанови, а саме, що в даній постанові зазначено ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» норми якої регулюють правовідносини, пов`язані з пасажирським перевезенням, в той час, як ТОВ «Автотранс-Сервіс», під час проведення перевірки, здійснювало вантажні перевезення, то, в даному випадку судом встановлено, що зазначення даної статті у оскаржувані постанові є технічною помилкою, здійсненою під час її складання.

На думку суду, окремі помилки у змісті постанови відповідача не повинні сприйматись як безумовні підстави для висновку щодо її протиправності і, як наслідок, скасування, оскільки оскаржувана постанова прийнята відповідачем у межах своєї компетенції і з її змісту можна чітко встановити на підставі якого порушення до позивача нею застосовано адміністративно-господарський штраф.

Аналогічна правова позиція викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014 року № 375/11/14-14.

Разом з тим, жодних інших підстав для визнання протиправною та скасування постанови № 015594 від 07.09.2016 року позивачем наведено не було, а також їх не було встановлено під час судового розгляду справи.

Щодо встановлених під час перевірки порушень представник позивача не заперечував.

Що стосується тверджень представника позивача з приводу того, що в діях позивача відсутня будь яка вина щодо вчинення порушення, оскільки нормативно допустиму масу автомобіля останнім перевищена не була, а також того, що на підприємстві відсутні відповідні прилади, які б давали можливість визначити навантаження на кожну вісь автомобіля, та в даному випадку варто зазначити про таке.

Так, відповідно до Наказу Міністерства транспорту України №363 від 14.10.2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" (далі - Правила № 363) на водія та перевізника покладено ряд обов'язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані, зокрема:

Відповідно до п.п. 8.14-8.15 Глави 8 Правил №363, завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

П. 12.1 Глави 12 Правил №363 передбачено, що при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 12.5 Глави 12 вказаних правил, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Згідно п.п 19.1.1 п. 19.1 глави 19 Правил, зерно перевозять тарним або безтарним способом рухомим складом з бортовими, самоскидними та спеціальними кузовами.

Пунктом 8.20 Глави 8 визначено, що водій зобов'язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Пунктом 8.21 Глави 8 визначено, що виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов'язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого грузу великоваговим автомобільним транспортом зобов'язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення, відповідає критеріям, наведеним у статті 2 КАС України, тобто відповідач діяв на підставі та в межах визначених законом повноважень, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович