Справа № 2-а-3953/10/0270
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2010-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2010 р. Справа № 2-а-3953/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича,

при секретарі судового засідання: Олійник Вікторії Валентинівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2 - адвокат;

відповідача : ОСОБА_3 - представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації"

про: визнання рішення протиправним

ВСТАНОВИВ :

В жовтні 2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" про визнання протиправним рішення про відмову у реєстрації права власності на будівлю та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 24.03.2010 р. за ОСОБА_1 визнано право власності на будівлю складу "А" з прибудовами, загальною площею 1 270,7 кв.м., що розташоване за адресою: м. Вінниця вул. Папаніна, 20. 02.06.2010 р. позивач звернувся до комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" із замовленням щодо реєстрації вказаного рішення. Однак, листом за № 75 від 18.06.2010р. КП "ВМБТІ" повідомлено, що прийняте рішення про відмову в реєстрації на підставі ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень". В обґрунтування підстави для відмови у реєстрації у листі вказано на лист старшого слідчого відділу управління Служби безпеки України капітана юстиції ОСОБА_4 від 06.11.2009р., яким накладено обмеження - заборонено проводити будь-які дії щодо реєстрації та перереєстрації нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Папаніна, 20. На думку позивача, рішення про відмову в реєстрації є протиправним.

В судовому засіданні позивач та його повноважний представник підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та додаткових обґрунтуваннях (с.с.32-33).

Представник відповідача проти позову заперечила, вказавши на наявність листа слідчого відділу управління СБУ у Вінницькій області, яким відкликано раніше встановлені обмеження, а також зазначила, що в матеріалах інвентарної справи щодо даного нерухомого майна міститься ряд накладених обмежень, які унеможливлюють здійснення державної реєстрації. В даному випадку позивачу було відмовлено у здійсненні реєстрації з мотивів, викладених у частині 1 статті 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень ( в редакції із змінами, внесеними Законом України N 1559-VI ( 1559-17 ) від 17.11.2009). Разом з тим, звернула увагу на те, що порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно, визначений Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (в редакції із змінами внесеними 11 лютого 2010 року Законом N 1878-VI), здійснюється з 1 січня 2012 року.

Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Порядок проведення державної реєстрації права власності передбачений Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обмежень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обмежень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації.

Як вбачається із положень Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обмежень державна реєстрація прав проводиться у чітко встановленому порядку, а саме: прийняття і перевірка документів поданих для державної реєстрації речових прав; прийняття і перевірка документів, поданих для державної реєстрації речових прав; установлення відсутності підстав для відмови в державній реєстрації речових прав; державна реєстрація речових прав або відмова в такій реєстрації прав та внесення даних до Державного реєстру прав; видача документів, що підтверджують зареєстроване речове право.

В судовому засіданні встановлено, що для державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно до місцевого органу державної реєстрації прав разом із заявою про державну реєстрацію прав подаються документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення відповідних прав.

Частиною 1 статті 19 Закону України Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майна та їх обмежень визначено, що однією із підстав для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Враховуючи вищезазначені положення Закону, позивач 02.06.2010р. звернувся до комунального підприємства Вінницьке бюро технічної інвентаризацій із замовленням - зобов'язанням № БТІ - 000302 про здійснення реєстрації права власності на будівлю складу "А" з прибудовами, загальною площею 1270,7 кв.м., що розташована за адресою: м. Вінниця вул. Папаніна, 20. Разом із замовленням позивач надав документ, що посвідчує виникнення речового права на нерухоме майно рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 24.03.2010р. (а.с. 5-6), відповідно до якого за ОСОБА_1 визнано право власності на зазначене вище нерухоме майно.

Проте, 18.06.2010р. реєстратором комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_5 прийнято рішення про відмову в реєстрації за № 75 (а.с.7), в зв'язку з тим, що листом № 56/6/4138 від 06.11.2009р. старшого слідчого відділу управління Служби безпеки України у Вінницькій області капітана юстиції ОСОБА_4 накладено обмеження - заборонено проводити будь-які дії щодо реєстрації та перереєстрації нерухомого майна, розташованого по вул. Папаніна, 20.

Частиною 1 статті 24 Закону України Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майна та їх обмежень ( в редакції із змінами, внесеними Законом України N 1559-VI ( 1559-17 ) від 17.11.2009) визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

заяву про державну реєстрацію права власності відповідно до правочину про відчуження нерухомого майна було подано після державної реєстрації обмежень, вчинених щодо цього майна.

Суд звертає увагу на те, що представник позивача в своїх поясненнях посилалась на вказану норму Закону саме у вищевикладеній редакції. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (в редакції із змінами внесеними 11 лютого 2010 року Законом N 1878-VI) передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

Частиною 2 статті 19 зазначеного вище Закону визначено, що державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі:

1) встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном;

2) рішень судів, що набрали законної сили;

3) постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно;

4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом;

5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

6) інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом;

7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Як вбачається з наведеного вище, лист старшого слідчого відділу Управління СБУ у Вінницькій області, капітана юстиції ОСОБА_4 від 06.11.009 року не є підставою для здійснення державної реєстрації обтяжень на нерухоме майно, крім того представником відповідача не надано жодного доказу на підтвердження здійснення державної реєстрації обтяження відповідно до зазначеного листа.

Окремо необхідно зазначити, що у вказаному листі мова йде про розслідування слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області кримінальної справи, в зв'язку з чим слідчий просив зборонити будь-які дії щодо реєстрації та перереєстрації нерухомого майна, щодо відчуження якого порушено кримінальну справу. Однак, з даного листа вбачається, що майно, яке просив зареєструвати позивач, не входить до зазначеного переліку об'єктів нерухомого майна.

Окрім того, задовольняючи позов в цій частині суд виходить із того, що відповідно до Цивільного кодексу України, правочин - це вольовий акт, спрямований на досягнення певного правового результату.

В даному випадку реєстрація права власності на нерухоме майно мала б бути проведена на підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці по справі № 2-343/10 від 24.03.2010р., яке в свою чергу створило правові наслідки незалежно від волі певних суб'єктів цивільного права.

Законом України Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майна та їх обмежень не передбачено підстав для відмови реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі рішення суду. Рішення суду, яке набрало законної сили, є обов'язковим для виконання на всій території України.

В даному випадку, одним із шляхів виконання даного рішення є державна реєстрація за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, а саме, будівлю складу "А" з прибудовами, загальною площею 1270,7 кв.м., що розташоване за адресою: м. Вінниця вул. Папаніна, 20.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що жодних законних підстав для відмови у державній реєстрації права власності на будівлю складу "А" з прибудовами, загальною площею 1270,7 кв.м., що розташоване за адресою: м. Вінниця вул. Папаніна, 20, яке встановлене судовим рішенням, у відповідача не було, а тому рішення комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" № 75 від 18.06.2010р. про відмову у реєстрації є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки воно прийняте всупереч законодавству України та без врахування всіх обставин, що мають для цього значення.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію його права власності на нерухоме майно, суд прийшов до висновку, що вона також підлягає задоволенню виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що предметом розгляду у Вінницькому окружному адміністративному суді (справа №2-2603/10/0270) була відмова відповідача у проведенні реєстрації об'єкту нерухомого майна, що належить позивачу на підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці.

Вказана відмова ґрунтувалась на листі слідчого УСБУ у Вінницькій області від 06.11.2009р.. Підставою адміністративного позову у справі №2-а-2603/10/0270 позивачем було визначено відсутність реєстрації обтяження прав відповідно до вказаного листа, а відтак і протиправність прийнятого відповідачем рішення. З метою захисту порушених прав позивачем було заявлено вимогу про зобов'язання провести реєстрацію.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.07.2010р. за № 2-а-2603/10/0270 позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення про відмову в реєстрації та зобов'язано КП "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про реєстрацію права власності на будівлю. При цьому, судом зазначено, що відсутні підстави для зобов'язання відповідача провести реєстрацію, оскільки такій реєстрації передують певні процедурні дії, повноваженнями щодо вчинення яких державою наділено відповідний орган, підміняти який суд не може. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, в ході розгляду справи представником позивача було вказано на те, що протиправність відмови в реєстрації, на підставі листа слідчого УСБУ у Вінницькій області встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили (постанова ВОАС № 2-а-2603/10/0270 від 12.07.2010р.).

В свою чергу представником відповідача звернуто увагу на недопустимість підміни рішенням суду функцій органу БТІ.

Суд враховує вказані пояснення, однак приходить до висновку, що зобов'язуючи провести державну реєстрацію, суд своїм рішенням відновлює порушені права позивача і ніяким чином не підмінює орган БТІ.

Задовольняючи позов в цій частині, суд виходить із того, що позивачем для реєстрації права власності на нерухоме майно надано усі необхідні документи визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", що було підтверджено представником БТІ в судовому засіданні.

З пояснень в судовому засіданні представника відповідача вбачається, що єдиною перешкодою для реєстрації права власності позивача на об'єкт нерухомого майна є наявність обмежень.

Судом досліджено витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна /а.с. 34-37/ та встановлено, що обтяження внесені 21.06.2006р. №3361025 та 27.09.2006р. №3790316 були об'єктом дослідження Староміським районним судом м. Вінниці при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності, що знайшло своє відображення у судовому рішенні від 24.03.2010р. за № 2-343/10 (а.с. 5-6). Будь-яких інших обтяжень безпосередньо на об'єкт нерухомого майна: будівлю складу "А" з прибудовами, загальною площею 1270,7 кв.м., що розташована за адресою: м. Вінниця вул. Папаніна, 20 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна не внесено.

В даному випадку має місце обтяження майна юридичної особи - з ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД.

Таким чином, наявність обтяжень на які посилалась представник БТІ не можуть бути перешкодою для реєстрації права власності за ОСОБА_6 на нерухоме майно, а саме, будівлю складу "А" з прибудовами, загальною площею 1270,7 кв.м., що розташована за адресою: м. Вінниця вул. Папаніна, 20, оскільки з моменту набрання законної сили рішенням Староміського районного суду м. Вінниці вказане нерухоме майно від ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД перейшло до позивача. В зв'язку з цим, обтяження щодо майна вказаної юридичної особи, не може поширюватись на майно, що належить громадянину ОСОБА_1 на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 ст. 8 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Виходячи із змісту та завдань адміністративного судочинства, рішення суду повинно не лише констатувати факт порушення прав, а й забезпечувати повне їх відновлення.

Враховуючи те, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі № 2-а-2603/10/0270 від 12.07.2010р. КП "Вінницьке МБТІ" було переглянуто замовлення ОСОБА_1 на реєстрацію права власності на будівлю складу "А" з прибудовами, загальною площею 1270,7 кв.м., що розташована за адресою: м. Вінниця вул. Папаніна, 20, і повторно було відмовлено (Рішення реєстратора №104 від 13.08.2010 року) з тих підстав, на які посилався представник КП "Вінницьке МБТІ" в своїх поясненнях при розгляді даної справи, а тому суд вважає, що єдиним шляхом відновлення порушених прав позивача є зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію права власності на будівлю складу "А" з прибудовами, загальною площею 1270,7 кв.м., що розташована за адресою: м. Вінниця вул. Папаніна, 20.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши адміністративний позов та докази надані позивачем та відповідачем, суд вважає, що обставини адміністративного позову, якими обґрунтовувалися позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Крім того, субєкт владних повноважень не довів свою правоту та обґрунтованість прийнятого рішення, а тому позов слід задовольнити повністю.

Згідно ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету.

На підставі викладеного сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України.

Задовольняючи позовні вимоги щодо вчинення певних дій, суд відповідно до пункту 4 частини першої статті 163 КАС України (в редакції Закону № 2453-6 від 7 липня 2010 року) зобовязаний встановити строк для подання субєктом владних повноважень-відповідачем до суду звіту про виконання постанови. Дана норма носить імперативний характер.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 11, 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Конституцією України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" про відмову ОСОБА_1 у реєстрації права власності на будівлю складу "А" з прибудовами, загальною площею 1270, 7 кв.м., що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Папаніна, 20.

3. Зобов'язати комунальне підприємство "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" провести державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на будівлю складу "А" з прибудовами, загальною площею 1270, 7 кв.м., що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Папаніна, 20.

4. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 163 КАС України, встановити комунальному підприємству "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" семиденний строк, з дня набрання постановою законної сили, для подачі звіту про виконання даної постанови.

5. Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3 (три) грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови оформлено: 08.11.10 о 17:45 год.

Суддя Свентух Віталій Михайлович

03.11.2010