Справа № 806/1192/15
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м.Житомир справа № 806/1192/15

категорія 8.3.12

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Ткачук А.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги № НОМЕР_1 від 16.03.2015,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № НОМЕР_1 від 16.03.2015 Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області. Заявлені вимоги ФОП ОСОБА_2 обґрунтовано тим, що висновки контролюючого органу про те, що ним несплачено єдиний внесок за 2-4 квартали 2011 року на загальну суму 26842,27 грн та за 1-3 квартали 2013 року - 132677,96 грн, у результаті заниження суми чистого оподаткованого доходу та, відповідно, суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок, у зв'язку з завищенням загальної суми витрат за період з 01.01.2013 по 30.09.2013 у розмірі 142124,96 грн є безпідставними. При цьому позивач указував, що до складу витрат включено суми витрат підтверджених документально та фактично понесених під час здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2013 по 30.09.2013. Так як заниження суми оподаткованого доходу не відбулося, то нарахування ЄСВ, на думку позивача, є протиправним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на доводи наведені у позові.

Представник відповідача до суду не прибув, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Про причини неявки до суду не повідомив. У ході судового розгляду справи відповідачем подані заперечення, в яких Малинська ОДПІ просила відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа - підприємець та 30.05.2008 узятий на облік як платник податків у Малинській ОДПІ. Основним видом діяльності Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 є "лісництво та інша діяльність у лісовому господарстві".

У період з 01.01.2011 до 30.09.2013 позивач здійснював діяльність на загальній системі оподаткування, а з 01.10.2013 до 31.12.2014 - на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, третя група платників єдиного податку.

Як видно із матеріалів справи у період з 23 лютого до 06 березня 2015 року Малинською об'єднаною державною податковою інспекцією проведено документальну планову виїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за результатам якої складено акт №77/17-222/НОМЕР_2 від 16 березня 2015 року.

У вказаному акті зафіксовано, що документальною плановою виїзною перевіркою діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, встановлені порушення, зокрема:

- пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 та п.177.2 та п.177.4 ст. 177 та вимог п. 138.1, п.138.2, п.138.4 ст. 138 Податкового кодексу України, за період з 01.01.2013 по 30.09.2013 занижено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, в зв'язку з чим донараховано податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті в бюджет на суму 21878,97 грн;

- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст. 7 та ч.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме: занижено суми доходу, на який нараховуються єдиний внесок, з врахуванням максимальної величини, на суму 159520,23 грн, у тому числі, за 2011 р. - на суму 26842,27 грн, за 2012 р. - на суму 0,00 грн, за 2013 р. - на суму 132677,96 грн, за 2014 р. - на суму 0,00 грн, в результаті чого занижено суму єдиного внеску, яка підлягає сплаті в бюджет на 55353,54 грн, чим порушено ч.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в тому числі, за 2011 р. - на суму 9314,29 грн, за 2012 р. - на суму 0,00 грн, за 2013 р. - на суму 46039,25 грн, за 2014 р. - на суму 0,00 грн.

16 березня 2015 року контролюючим органом, відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та на підставі картки особового рахунку платника, акту перевірки від 16.03.2015 №77/17-222/НОМЕР_2, сформовано ОСОБА_2 вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-. У цій вимозі Малинська об'єднана ДПІ ГУ Міндоходів вимагала сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в загальній сумі 55353,54 грн, тобто занижену, на думку відповідача, суму єдиного внеску, яка підлягала сплаті в бюджет, за 2011 р. у розмірі 9314,29 грн та за 2013 р. - 46039,25 грн.

Стверджуючи про заниження позивачем суми єдиного внеску на 55353,54 грн Малинська ОДПІ у акті перевірки вказує (пп. 2.5.4 п. 2.5 р. 2 акту від 16.03.15), що перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% встановлено порушення, а саме в результаті заниження суми чистого оподаткованого доходу, зазначеного в пп. 2.1.2 акту перевірки, занижено суму єдиного внеску, який підлягає сплаті в бюджет на суму 55353,54 грн, чим порушено ч. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI, в тому числі: за 2-4 квартали 2011 р. - на суму 9314,29 грн, за 1-3 квартали 2013 р. - на суму 46039,25 грн.

При цьому перевіркою повноти відображення у звітності сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% (пп. 2.5.3 п. 2.5 р. 2 акту), встановлено, що в результаті заниження суми чистого оподаткованого доходу, зазначеного в п.п. 2.1.2 акту перевірки, занижено суму доходу, на який нараховується єдиний внесок, з врахуванням максимальної величини, на суму 159520,23 грн, чим порушено п. 1 ч. 2 ст. 6 та п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI, в тому числі:

- за 2-4 квартали 2011р. занижено суми чистого оподаткованого доходу на загальну суму 52824,27 грн, у результаті чого занижено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з врахуванням максимальної величини за 2011 р., на суму 26842,27 грн (акт планової виїзної документальної перевірки фінансово - господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 від 30.05.2012 № 180-222/17/НОМЕР_2);

- за 1-3 квартали 2013 р. - на суму 132677,96 грн.

Водночас підпункт 2.1.2 пункту 2 розділу 2 акту перевірки від 16.03.2015 містить висновок контролюючого органу про заниження ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 по 30.09.2013 суми чистого оподаткованого доходу на 142124,96 грн.

Перевіряючи оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.03.2015, на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд, окрім наведеного, зважає на наступне.

У відповідності до приписів статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 2464-VI), позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та страхувальником.

Платник єдиного внеску, згідно зі п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За змістом статті 7 Закону № 2464-VI, єдиний внесок для позивача нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

В силу приписів ч. 11 ст. 8 згаданого Закону, єдиний внесок для позивача у 2-4 кв. 2011 року, 1-3 кв. 2013 р. становив 34,7 відсотка визначеної ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно зі ч. 2 ст. 9 Закону № 2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Разом з цим, частиною 3 вказаної статті Закону № 2464-VI установлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску (ч. 1 ст. 12 Закону № 2464-VI).

У відповідності до абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону, органам доходів і зборів надано право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

При цьому абз. 2 п. 2 ч. 1 цієї статті Закону № 2464-VI визначено, що документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно зі абз. 1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (абз. 1 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

За змістом абзацу першого пункту 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника (п. 86.10.ст. 86 ПК України).

Згідно зі п. 1.7 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 N 395 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 р. за N 607/23139 (надалі - Порядок № 395), факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

У контексті наведеного суд відмічає, що акт Малинської обєднаної державної податкової інспекції від 16 березня 2015 року, на підставі якого позивачу виставлено оскаржувану вимогу від 16.03.2015, не містить конкретного змісту порушень із посиланням на недоліки чи відсутність у позивача первинних документів, що слугували підставами для висновку про заниження суми єдиного внеску, який підлягає сплаті в бюджет, за 2-4 квартали 2011 р. на 9314,29 грн.

Доводи контролюючого органу про заниження позивачем суми доходу, на який нараховується єдиний внесок, з врахуванням максимальної величини, та, відповідно, про заниження суми єдиного внеску, яка підлягає сплаті в бюджет мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно свідчать про неповне відображення доходів у податковому обліку платника.

Втім наведені у акті від 16.03.15 обґрунтування є суперечливими і необґрунтованими.

Так, на стор. 22-25 акту заниження позивачем єдиного внеску на суму 55353,54 грн контролюючий орган одночасно пов'язує із заниженням ФОП ОСОБА_2 суми чистого оподаткованого доходу, зазначеного в пп. 2.1.2 акту перевірки, а саме заниженням суми оподаткованого доходу за період з 01.01.2013 по 30.09.2013 на 142124,96 грн, і заниженням суми чистого оподаткованого доходу на 52824,27 грн за квітень - грудень 2011 року. При цьому останнє в акті необґрунтовано.

Малинською ОДПІ зроблено лише посилання на акт планової виїзної документальної перевірки фінансово - господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 від 30.05.2012 № 180-222/17/НОМЕР_2.

У свою чергу, зміст і висновки акту Малинської ОДПІ від 30 травня 2012 року № 180-222/17/НОМЕР_2 свідчать на користь висновку, що за результатами виїзної планової документальної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.09.2009 по 31.12.2011 контролюючий орган дійшов переконання про заниження платником оподатковуваного чистого доходу за 1-4 квартали 2011 року на суму 10524,27 грн, а не 52824,27 грн.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на висновки акту від 30.05.2012 № 180-222/17/НОМЕР_2 є безпідставними.

Окрім цього, суд ураховує те, що відповідачем внаслідок установленого під час перевірки у 2015 році заниження позивачем суми оподаткованого доходу за період з 01.01.2013 по 30.09.2013 на 142124,96 грн здійснено донарахування ФОП ОСОБА_2 податковим повідомленням - рішенням № НОМЕР_3 від 30 березня 2015 року грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в загальній сумі 33838,46 грн, у тому числі 21878,97 грн - за основним платежем, 11959,49 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Також, на підставі акту перевірки від 16.03.2015, контролюючим органом за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 6466,78 грн, про що винесено рішення від 30.03.2015 №.

ФОП ОСОБА_2, не погоджуючись із податковим повідомленням - рішенням від 30.03.2015 № НОМЕР_3 та рішенням № від 30.03.2015, у квітні 2015 року звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання їх протиправними та скасування.

Ухвалою суду від 30.04.2015 за вказаним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відкрито провадження в адміністративній справі № 806/1427/15.

Зазначена справа судом розглядалася неодноразово.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Малинської об'єднаної державної податкової інспекції № від 30.03.2015 та рішення № від 30.03.2015. Судом, зокрема, установлено, що нарахування єдиного соціального внеску на суму чистого оподатковуваного доходу в розмірі 26842,77 грн, а також нарахування у звязку з цим штрафних санкцій по ЄСВ є безпідставним.

Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28 липня 2016 року в справі № 806/1427/15 апеляційну скаргу Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області повернув разом із доданими матеріалами та копією цієї ухвали.

Приймаючи до уваги наведене, а також ураховуючи положення ч. 5 ст. 254 КАС України, постанова суду першої інстанції в справі № 806/1427/15 від 24.05.2016 набрала законної сили.

Частиною 5 статті 124 Конституції України проголошено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, коли доводи податкового органу щодо заниження позивачем суми чистого оподаткованого доходу, зазначеного в пп. 2.1.2 акту перевірки, та як наслідок заниження сум доходу, отриманого від його діяльності у 2011 та 2013 роках не знайшли свого підтвердження, то заниження суми єдиного внеску, який підлягає сплаті в бюджет на суму 55353,54 грн, у тому числі: за 2-4 квартали 2011 р. - на суму 9314,29 грн, за 1-3 квартали 2013 р. - на суму 46039,25 грн, не відбулося.

Таким чином, донарахування єдиного соціального внеску за вказані періоди в загальному розмірі 55353,54 грн здійснено безпідставно.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) № НОМЕР_1 від 16.03.2015, в якій Малинська об'єднана ДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області вимагає у позивача сплатити недоїмку на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 55353,54 грн, є протиправною, а тому її необхідно скасувати.

Беручи до уваги все зазначене, суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 72, 86, 158 - 16, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) № НОМЕР_1 від 16.03.2015.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 12 жовтня 2016 р.