Справа № 2-а-5281/10/0270
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2011-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2011 р.

Справа № 2-а-5281/10/0270

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Воробйової І.А.,

при секретарі судового засідання: Колос М.С.

за участю представників:

позивача : ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Територія Успіху"

про: стягнення адміністративно-господарських санкцій

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Територія успіху" про стягнення 3200 грн. адміністративно-господарських санкцій та 240,96 грн. пені за невиконання нормативу робочих місць по працевлаштуванню інвалідів у 2009 році.

Позов мотивовано тим, що в порушення статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів відповідач не забезпечив встановленого нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів в кількості 1 особи, в звязку з чим зобовязаний сплатити адміністративно-господарські санкції та пеню.

Представник позивача в судовому засіданні зменшив розмір позовних вимог в частині пені на суму 240,96 грн. та просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Територія успіху" адміністративно-господарські санкції у сумі 3200 грн., посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Зважаючи те, що статтями 51, 137 КАС України, зокрема, регламентоване право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог в будь-який час до закінчення судового розгляду, заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог до 3200 грн. прийнято судом до розгляду.

Представник відповідача в письмових запереченнях та в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволені відмовити обґрунтовуючи, зокрема, тим що відповідно до ухвали гсподарського суду Вінницької області порушено провадження у справі про визнання ТОВ "Територія успіху" банкрутом та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, відкрито процедуру санації. Відповідно до ч.4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності або визнання його бакрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов"язань і зобов"язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов"язкового державного соціального страхування, податків і зборів ( обов"язкових платежів). Оскільки застосовані позивачем санкції відностяться до обов"язкових платежів, а тому підстави для їх застосування під час дії мораторію відсутні.

Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в України (далі Закон), для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Відповідно до положень частини 1 статті 20 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю (далі- підприємства), де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, на якому працює від 8 до 15 осіб.

При цьому, адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу.

Статтею 18 Закону також встановлено, що підприємства, поміж іншого, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 4 статті 20 Закону України "Про зайнятість населення" підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

Аналогічні положення викладені в Інструкції щодо заповнення форми звітності N 3-ПН "Звіт про наявність вакансій", затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005 № 420, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2005 р. за № 1534/11814, відповідно до якої підприємства, установи й організації, їх структурні підрозділи та філії незалежно від форми власності та господарювання повинні за наявності вакансій у повному обсязі подавати інформацію про наявність вільних робочих місць (вакансій) центрам зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків.

Звіт за формою 3-ПН є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування інвалідів і, водночас, запитом про направлення на підприємство інвалідів із встановленим рівнем нозології для працевлаштування.

Згідно положень пункту 2.1 Інструкції щодо заповнення форми N 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №42 від 10.02.2007 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2007 р. за № 117/13384, роботодавцями щороку складається звіт форми № 10-ПІ, в якому, зокрема, відображаються дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу, середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність та кількості інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, і до 1 березня, наступного після звітного періоду, подається або надсилається рекомендованим листом за місцем їх державної реєстрації відділенню Фонду соціального захисту інвалідів.

При цьому, відповідно до пунктів 3.3, 3.4 вказаної Інструкції у рядку 03 відображається кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених роботодавцем, відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, установленого статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування затверджений постановою Кабінету Міністрів України №70 від 31.01.2007 року Про реалізацію статей 19 та 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні(далі - Порядок).

Згідно з пункту 2 Порядку звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом, а інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

З аналізу наведених положень вбачається, що на субєктів господарювання покладено обовязок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, звітувати перед Фондом соціального захисту інвалідів, а у разі недотримання вимог чинного законодавства сплачувати адміністративно-господарські санкції.

З матеріалів справи вбачається, що 30.09.2010 року відповідно до "Порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю", затвердженого постановою КМУ від 31.01.2007 року №70, відділенням Фонду була проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Територія успіху" та складено акт перевірки від 30.09.2010 року №99, в якому зафіксовано, що в 2009 році середньооблікова кількість штатних працівників на підприємстві становила 12 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність становила 0 осіб, фонд оплати праці штатних працівників становив 76,8 тис. грн., середньорічна заробітня плата штатного працівника становила 6400 грн., кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" становить 1 особа.

У вказаному акті також зазначено, що товариство не зареєстровано у відділені Фонду та не подало звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2009 р..

Судом також встановлено, що на запит позивача ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів за №01-08/1899 від 06.10.2010 року (а.с. 6) щодо надання інформації про наявність вільних робочих місць, ОСОБА_1 районний центр зайнятості надав відповідь за №05-13/2203 від 11.10.2010 року (а. с.7), згідно якої ТОВ "Територія успіху" в 2009 році не подало інформації про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Зазначені обставини також підтверджені представником відповідача в судовому засіданні.

Отже, відповідач не виконав норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів в кількості 1-го робочого місця, не подав звіт форми №10-ПІ до Фонду, щомісяця не звітував перед центром зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів і, як наслідок, повинен був самостійно розрахувати та сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 3200 грн.

Разом з тим, заперечення відповідача, про те що протягом дії мораторію до підприємства не застосовуються будь-які санкції, суд до уваги не бере, оскільки зазначена відповідачем норма Закону України "Про відновлення платоспроможності або визнання його бакрутом" не розповсюджується на дані правовідносини так як адміністративно-господарська відповідальність, передбачена статтею 20 Закону, за своєю правовою природою є господарсько-правовою відповідальністю. Підставою для застосування такої відповідальності учасника господарських відносин, згідно частини 1 статті 218 ГК України, є вчинене роботодавцем правопорушення в сфері господарювання. Відповідно до частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. А тому, підстави вважати що застосовані адміністративно-господарські санкції відносяться до зобов"язань перелічених у ч.4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності або визнання його бакрутом" є помилковим.

Статтею 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в України передбачено, що спори, які виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Доказів, які б спростовували доводи позивача та доказів проведення розрахунків відповідач суду не надав.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи те, що відповідач не забезпечив встановленого нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, не проінформував у порядку встановленому законодавством центр зайнятості, самостійно не сплатив адміністративно-господарські санкції у строки встановлені Законом, суд приходить до висновку що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Територія успіху"(вул. Наукова,4, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька обл., 23227, р/р 62 в філії "ОСОБА_1 центрального відділення Проиінвестбанку" м. Вінниці, МФО 302571) на користь ОСОБА_1 обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів (р/р 0071, , банк одержувача ГУДКУ у Вінницькій області м. Вінниця, МФО 802015, символ звітності 230, код бюджетної класифікації 50070000, призначення платежу:"платежі до Фонду соціального захисту інвалідів за 2009 рік") адміністративно-господарські санкції у розмірі 3200 грн.(три тисячі двісті гривень).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено 02.02.2011

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна