Справа № 825/946/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/946/16 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представників відповідача Коренькова А.А., Снурнікової Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Академії Державної пенітенціарної служби про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання нарахувати та виплатити премію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати протиправними та скасувати наказ ректора Академії від 22.04.2016 № 175, наказ ректора Академії від 15.04.2016 № 65 о/с з особового складу в частині преміювання позивача за березень 2016 року та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату премії за березень 2016 року відповідно до наказу від 07.10.2009 №222 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» в середньому розмірі преміювання осіб рядового і начальницького складу Академії.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, підполковник внутрішньої служби ОСОБА_4 в період з 01.04.2015 по 03.02.2016 обіймав посаду начальника циклу спеціальних дисциплін Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України відповідно до наказу Державної пенітенціарної служби (ДПтС) України від 01.04.2015 № 47/ОС-15 (т. 1 а.с. 114).

Академія Державної пенітенціарної служби (далі - Академія) утворена постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 1111-р в результаті реорганізації шляхом перетворення Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби (ДПтС) України та є його правонаступницею. Державна реєстрація Академії проведена 21.01.2016.

Як вбачається з протоколу засідання кафедри тактико-спеціальної підготовки Академії від 02.02.2016 № 1 кафедрою було зобов'язано всіх науково-педагогічних працівників кафедри оновити все методичне забезпечення навчальних дисциплін кафедри до 01.03.2016 (т. 1 а.с. 125-129).

Згідно додатку № 7 (т. 1 а.с. 122-124) до наказу ректора Академії від 02.02.2016 № 10 (т. 1 а.с. 121) «Про затвердження розподілу навчальної роботи науково-педагогічних працівників кафедр академії у весняному семестрі 2015-2016 навчального року» за професором кафедри ОСОБА_4 було закріплено проведення занять з навчальної дисципліни «Оперативно-розшукова діяльність».

03.02.2016 ОСОБА_4 призначений на посаду професора кафедри тактико-спеціальної підготовки академії згідно наказу Академії від 03.02.2016 № 12 о/с (т. 1 а.с. 115).

На підставі рапорту проректора Академії з наукової та методичної роботи Чебоненка С.О. від 12.04.2016 про виявлені недоліки за результатами перевірки наявності, оформлення та змісту методичних матеріалів, що використовуються науково-педагогічними працівниками кафедри тактико-спеціальної підготовки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 для проведення навчальних занять з дисципліни «Оперативно-розшукова діяльність» з курсантами денної форми навчання (т. 1 а.с. 130-131) в ході якої було встановлено відсутність робочої програми навчальної дисципліни, не оновлення збірки планів практичних та семінарських завдань, відсутність методичні розробки для проведення семінарських занять з тем №№ 7, 11, 15, 17 та методичної розробки для проведення лекції з теми № 10, було проведено службове розслідування (наказ від 13.04.2016 №166 т. 1 а.с. 132) та відібрані пояснення від ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 138-139) та ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 140).

За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування за фактом невиконання своїх функціональних обов'язків професором кафедри тактико-спеціальної підготовки підполковником внутрішньої служби ОСОБА_4 (т.1. а.с.143-145).

Враховуючи вказаний висновок та недоліки виявлені у ході проведення перевірки проректором Академії Чебоненко С.О., 22.04.2016 за №175 відповідачем було винесено наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності професора кафедри тактико-спеціальної підготовки підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4.» (т.1. а.с.18), яким останньому, оголошено догану.

Окрім того, наказом Академії від 15.04.2016 №65 о/с, позивача було премійовано у розмірі 10 відсотків з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років за березень 2016 року (т. 1. а.с. 34).

Не погоджуючись з такими наказами, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування щодо факту неналежного виконання позивачем, своїх посадових обовязків проведено з дотриманням вимог наказу Міністерства юстиції України від 12.03.2015 № 365/5 «Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України». В ході розслідування було встановлено, що дидактичні матеріали позивачем не оновлювались з 2012 року, тобто знайшов підтвердження факт невиконання посадових обов'язків в частині підготовки дидактичних матеріалів навчальної дисципліни, що і стало підставою для накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Також суд зазначив, що преміювання є правом, а не обов'язком керівника, а граничний мінімальний розмір премії не регламентований.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Щодо наказу Академії від 15.04.2016 №65 о/с в частині, якою позивача було премійовано у розмірі 10 відсотків з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років за березень 2016 року, апеляційний суд зазначає таке.

Підпунктом 2 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Розділом 8 наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 № 222 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України», зазначено, що начальники (керівники) органів і установ виконання покарань мають право преміювати осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

Відповідно до п. 6 Положення про преміювання осіб начальницького складу та працівників, які не мають спеціальних звань, Академії Державної пенітенціарної служби, затвердженого наказом Академії від 15.04.2016 № 171о/д для здійснення щомісячного преміювання фінансово-економічний відділ щомісяця визначає фінансові можливості для виплати премії особам, зазначеним у пункті 1 цього Положення, про що доповідає до 8 (осіб рядового і начальницького складу) та 15 (працівників, які не мають спеціальних звань) числа місяця, що настає за місяцем, за який здійснюється преміювання, ректору Академії.

Встановлення премії здійснюється диференційно, як правило, за категоріями посад та рівнем відповідальності.

Конкретний розмір премії кожній особі визначається безпосереднім керівником структурного підрозділу.

Розмір преміювання керівників структурних підрозділів визначається ректором, першим проректором або проректором Академії (відповідно до розподілу функціональних повноважень). Першому проректору та проректорам розмір премії встановлює ректор Академії.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що чинним законодавством та актами відповідача визначено право керівників самостійно визначати розмір додаткової заробітної плати у вигляді премії, яка може бути зменшена або збільшена за основними результатами діяльності працівника.

У п. 12 вказаного вище положення передбачено випадки, у яких особи можуть бути позбавлені премії повністю або частково. На думку колегії суддів, положення вказаного пунктку не є осбов'язковиви для керівника, який приймає рішення щодо преміювання, а лише містять випадки у які відповідний керівик може взяти до уваги при визначенні розміру премії.

Так, як вбачається з матеріалів справи, виплата премії позивачу у розмірі меншому, ніж 100% посадового окладу, відбувалась відповідно до спірного наказу ректора Академії від 15.04.2016 №65 о/с, який, у свою чергу, за твердженням відповідача, прийнято з урахуванням виявлених у роботі позивача недоліків, про які ректора Акадері було проінформовано рапортом проректора Академії з наукової та методичної роботи полковника внутрішньої служби Чебоненко С.О. від 12.04.2016.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі щодо підстав для зменшення розміру премії, оскільки принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду дискреційних повноважень, так як єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Суд не вправі підміняти посадових осіб державних органів у питаннях, які стосуються прийняття рішень з урахуванням адміністративного розсуду (дискреційних повноважень), тобто коли існує можливість прийняття одного рішення з кількох можливих.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування наказу Академії від 15.04.2016 №65 о/с в частині, якою позивача було премійовано у розмірі 10 відсотків з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років за березень 2016 року.

Щодо наказу 22.04.2016 №175 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності професора кафедри тактико-спеціальної підготовки підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4.» колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» № 2713-IV від 23.06.2005 (далі - Закон № 2713-IV) на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для поліцейських.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 № 901-VIII до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 29, ст. 245 із наступними змінами).

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, визначені Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» № 3460-IV від 22.02.2006 (далі - Закон № 3460-IV).

Відповідно до статей 5 Закону № 3460-IV за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень визначений статтею 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Так, згідно вимог зазначеної статті, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Підстави для призначення, процедура та мета проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України визначається Порядком проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 № 356/5 (далі - Порядок № 356/5).

Відповідно до п.п. 8, 9 Порядку № 356/5 проведення службового розслідування доручається прямому начальнику особи рядового чи начальницького складу, дії або бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Службове розслідування може проводитися декількома особами у складі комісії, до складу якої входять найбільш досвідчені посадові особи органу або установи, здатні всебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об'єктивні висновки. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника особи рядового чи начальницького складу, дії чи бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Так, на підставі рапорту проректора Академії з наукової та методичної роботи полковника внутрішньої служби Чебоненко С.О. від 12.04.2016 наказом Академії від 13.04.2016 № 166 призначено проведення службового розслідування, за результатами якого першим проректором Академії полковником внутрішньої служби Олійником О.І. складено висновок, яким встановлено факт невиконання позивачем своїх службових обов'язків.

На підставі зазначеного висновку, позивача оскаржуваним наказом притягнено до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану.

Позивач стверджує, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності відбулося без погодження з профспілкою, членом якої він є.

Відповідно до ч.ч. 2, 9 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» № 1045-XIV від 15.09.1999 зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.

Положення цієї статті в частині особливостей притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення не поширюються на прокурорів, поліцейських, працівників Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України та органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства.

Враховуючи, що порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для поліцейських поширюються також і на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби (ч. 5 ст. 23 Закону № 2713-IV), то згідно наведених вище норм, погодження притягнення до дисциплінарної відповідальності з профспілковим органом у даному випадку не передбачено.

Також позивач в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що висновок службового розслідування за своїм змістом не відповідає вимогам Порядку № 356/5, а зокрема він не містить всіх відомостей, що, згідно п. 1 р. VIII Порядку № 356/5 зазначаються в описовій частині.

За результатами дослідження змісту спірного висновку на його відповідність вимогам п. 1 р. VIII Порядку № 356/5 колегією суддів встановлено відсутність відомостей про:

- ім'я та по батькові (зазначено лише ініціали), місце народження;

- наявність або відсутність діючих дисциплінарних стягнень;

- мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки, що настали у зв'язку з цим, наявність причинного зв'язку між діями або бездіяльністю особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, та їх наслідками;

- наявність вини особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування (встановлено лише факт невиконання службових обов'язків без відповідно висновку про наявність чи відсутність у цьому вини позивача);

- обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення позивача до скоєного.

Апеляційний суд наголошує на тому, що зазначені відомості є суттєвими та такими, що можуть вплинути на результати розслідування (зокрема мотив, мета, наслідки проступку, наявність причинного зв'язку, вини особи, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, ставлення особи до скоєного тощо).

Відсутність зазначених відомостей у висновку свідчить про недослідження та невстановлення цих обставин під час службового розслідування, а отже колегія суддів вважає, що службове розслідування, проведене відносно позивача є неповним та здійсненим без дослідження всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення питання про застосування дисциплінарного стягнення.

По суті виявлених службовим розслідуванням порушень, апеляційний суд зазначає таке.

У висновку розслідування зазначено, що відсутність робочої програми навчальної дисципліни «Оперативно-розшукова діяльність» для підготовки майбутніх фахівців у 2015-2016 навчальному році позивач пояснити не зміг.

Однак, у своїх поясненнях від 14.04.2016 позивач обґрунтував відсутність цих навчальних програм, зазначивши, що одна з програм зберігається у спец. бібліотеці за № 2634т від 14.05.2013 (т. 2 а.с. 3), а інші програми є готові, однак не друкуються у зв'язку з постійними змінами навчального плану. Позивач зазначив, що у разі остаточного затвердження навчального плану усі навчальні програми будуть роздруковані та передані на зберігання (т. 1 а.с. 30-31).

У вказаних поясненнях позивач також наголосив на тому, що в методичних матеріалах сучасних статистичних даних про стан оперативної роботи немає, оскільки останній раз огляд надходив до навчального закладу у 2011 році. У висновку розслідування з приводу цього зазначено, що в Академії є в наявності інформаційний бюлетень №7 від 23.03.2016. Поряд із цим, варто звернути увагу, що відповідач посилається на те, що методичні матеріали позивач мав оновити до 01.03.2016 (згідно протоколу засідання кафедри від 02.02.2016), однак вказаний інформаційний бюлетень датований вже 23.03.2016.

У спірному висновку також констатовано факт використання позивачем збірника, підготовленого 28.10.2015 (вх.№ 4458). Однак, жодного твердження про необґрунтоване використання цього збірника спірний висновок не містить.

Відповідач наголошує на тому, що відповідно до протоколу засідання кафедри тактико-спеціальної підготовки Академії від 02.02.2016 всіх науково-педагогічних працівників кафедри було зобов'язано оновити все методичне забезпечення навчальних дисциплін кафедри до 01.03.2016.

З огляду на це, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач станом на 02.02.2016 працівником кафедри тактико-спеціальної підготовки Академії не був, оскільки його було призначено на посаду професора цієї кафедри лише 03.02.2016. Окрім того, Посадова інструкція професора кафедри Академії, в якій зазначалися обов'язки позивача за посадою, була затверджена 01.03.2016, тобто у граничний день виконання вказівки засідання кафедри.

Окрім того, відповідно до п. 4.3 Положення про організацію освітнього процесу в Академії, затвердженого наказом академії від 03.02.2016 № 22 лектор, який читає навчальну дисципліну не вперше, дидактичні матеріали оновлює за необхідності, але не рідше ніж один раз на п'ять років. Враховуючи, що позивач читає навчальну дисципліну «Оперативно-розшукова діяльність» не вперше, то вказані положення на нього розповсюджуються.

Згідно статті 12 Закону № 3460-IV на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження, зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Закону № 3460-IV передбачено при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач необґрунтовано, на підставі неоднозначного та неповного висновку службового розслідування застосував до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не були враховані викладені вище обставини, а у ході службового розслідування не встановлено ряд фактів, що могли суттєво вплинути на результат спірного розслідування.

Поряд із цим, позивач просив скасувати наказ Академії від 22.04.2016 №175 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності професора кафедри тактико-спеціальної підготовки підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4.» в цілому. Однак, колегія суддів вважає за доцільне скасувати виключно пункт перший цього наказу, який стосується оголошення позивачу догани. Інші пункти наказу не порушують права позивача, а тому у позові в частині їх скасування слід відмовити.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав на задоволення позовних вимог в частині скасування п. 1 наказу відповідача від 22.04.2016 №175 необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року та задовольнити позов в частині, що стосується пункту першого наказу Академії Державної пенітенціарної служби від 22.04.2016 № 175 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності професора кафедри тактико-спеціальної підготовки підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4.».

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, то апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стягнути на користь позивача за рахунок відповідача сплаченого судового збору у розмірі 1 157 грн 52 коп.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року скасувати, а позов задовольнити в частині, визнання протиправним та скасування пункту першого наказу ректора Академії Державної пенітенціарної служби від 22.04.2016 № 175.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Присудити на користь ОСОБА_4 за рахунок Академії Державної пенітенціарної служби сплачений судовий збір у розмірі 1 157 (одна тисяча п'ятдесят сім) грн 52 коп.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 13.10.2016.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.