Справа № 813/5820/15
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року Справа № 876/2331/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Вектор Плюс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, треті особи ОСОБА_6, Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Вектор Плюс» про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 16.10.2015 року звернулася в суд з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, треті особи ОСОБА_6, Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Вектор Плюс», в якому просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 24376017 від 12.09.2015 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни та визнати неправомірними дії щодо його прийняття; вилучити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 01 щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24376017 від 12.09.2015 року щодо реєстрації за товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01.В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Вектор Плюс» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив обставини справи, невірно витлумачив норми права, здійснив неправильну правову кваліфікацію спору, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права і ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. Зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував при прийнятті оскаржуваної постанови, які саме права позивача було порушено при здійсненні реєстраційних дій відповідачем.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення.

Представник третьої особи - ТзОВ «Факторингова компанія Вектор Плюс» подав у судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження по справі закрити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 18.04.2008 року між ОСОБА_6 та ВАТ «Сведбанк» був укладений Кредитний договір № 1301/0408/88 - 052. Згідно пункту 1.1. Договору банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії (що не поновлюється) у розмірі 35 000,00 (тридцять п'ять тисяч) доларів США, на строк з 18.04.2008 року по 17.04.2018 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 18.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_7 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І., предметом якого є квартира під номером АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Львівським бюро приватизації відомчого житла Львівської залізниці 11.06.1996 року згідно з розпорядженням від 05.06.1996 року № 2842 та зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в книзі: 25 за номером запису: 13917, реєстраційний номер 22890132.

02.07.2012 року у зв'язку з невиконанням боржником кредитного зобов'язання, ПАТ «Сведбанк» звернувся з позовом до Залізничного районного суду м. Львова до ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_6 про звернення стягнення на іпотечне майно (квартира АДРЕСА_1) шляхом реалізації вказаного майна на публічних торгах.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08.08.2012 року по справі № 1309/5803 звернено стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № 1301/0408/88 - 052 від 18.04.2008 року, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 шляхом реалізації вказаного майна на публічних торгах.

28.11.2012 року ВАТ «Сведбанк» відступило ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до Договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобов'язаннями по кредитним договорам, а також уклало з ВАТ «Сведбанк» договір про відступлення прав за іпотечними договорами.

Залізничним відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №39649900 про примусове виконання виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № 1301/0408/88 - 052 від 18.04.2008 року, яка становить 54 583,36 доларів США, що в еквіваленті становить 436 257,47 грн.

Ухвалою суду проведено замінену сторони у виконавчому провадженні на ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Відповідно до постанови державного виконавця №17985 від 16.10.2014 року у виконавчому провадженні № 39649900 виконавчий документ був повернутий стягувачеві у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, однак 03.07.2014 року ОСОБА_7 був складений заповіт про те, що на випадок його смерті все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належало йому на день смерті і на що він за законом мав право, було заповідано позивачу.

Згідно з листом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Шапіро І.В. від 06.05.2015 року № 47/02-14, 13.03.2015 року заведена спадкова справа № 03/2015 після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який залишив заповіт на ім'я ОСОБА_4.

Відтак, відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, у позивача у день відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_3) виникло право на спадкування, зокрема квартири АДРЕСА_1, яка на день смерті належала ОСОБА_7.

На підставі заяви №13255871 від 12.09.2015 року уповноваженої особи ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Жернової Єлизавети Володимирівни, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24376017 від 12.09.2015 року щодо реєстрації за товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01. Підстава внесення запису: договір іпотеки, серія та номер 3154, виданий 18.04.2008 року, видавник приватний нотаріус Львівського МНО Антонова В.І.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено законності прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації за ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на нерухоме спірне майно, а відтак позов в цій частині є обґрунтованим.

Не обговорюючи вказаного вище висновку суду першої інстанції, колегія суддів вважає що спір у цій справі не є публічно-правовим і він не належить до юрисдикції адміністративних судів, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано природу спірних правовідносин, які виникли з укладених договорів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, колегія суддів дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Таким чином, не обговорюючи питання правильності застосування судами статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом».

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України., так як справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, неправильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення з порушенням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, а тому таку слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати і провадження у справі закрити.

Керуючись ст. ст., 160 ч. 3, 196, 198 п. 4, 203 ч. 1, 205 ч. 1 п. 4, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Вектор Плюс» задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 року у справі №813/5820/15 скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 13.10.2016 року.