Справа № 815/3675/16
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3675/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Гацанюк К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 КОМПАНІ» до Державної податкової інспекції в Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.04.2016 року № та №, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 КОМПАНІ» (далі ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ») до Державної податкової інспекції в Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (далі ДПІ в Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.04.2016 року № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 135698,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 67849,00 грн., № та № про визначення суми завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) кредиту у розмірі 37008,00 грн.

У позові позивач зазначив, що не згоден з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями з наступних підстав.

ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» у періоді, що перевірявся, уклало, зокрема, з ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» договори поставки №15/01 від 15.12.2015 року та від 01.12.2015 року №ГК01 та підряду №ГК02 від 01.12.2015 року. Виконуючи зобовязання, які виходять з укладених угод, ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» виконали їх у повному обсязі та надали позивачу всі первинні документи, які в свою чергу, були надані позивачем податковому органу для проведення перевірки.

Крім того, позивач зауважує, що при укладенні вищевказаних угод ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» надали ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» всі необхідні копії документів, що підтверджують статус діючого підприємства, а саме: свідоцтво про державну реєстрацію, довідку статистичного управління, свідоцтво платника ПДВ.

На підставі вищенаведеного, позивач вважає, що висновки про заниження ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» податку на додану вартість на загальну суму 135698,00 грн. та завищення суми відємного значення на 37008,00 грн., є безпідставними, а прийняті рішення підлягають скасуванню.

Відповідач надав до суду заперечення (а.с. 143-144 з/б), в яких зазначив, що відповідно до наказу начальника ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 15.03.2016 року № 160 та направлення від 15.03.2016 року №29/15-54/14-01, ОСОБА_2, начальником відділу перевірок з окремих питань управління аудиту, на підставі п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 82 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» з питань взаємовідносин з платниками податків ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ») за період грудень 2015 року.

При проведенні перевірки ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» використано матеріали відпрацювання «Результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» за звітний період декларування ПДВ грудень 2015 року» від 27.01.2016 року №3/20-40-22-09-12, згідно з якою встановлено відсутність оформлення ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» за звітний період декларування ПДВ за грудень 2015 року неправомірно визначених сум податкового кредиту та податкових зобовязань згідно з даними наявної податкової інформації, встановлено неправомірне визначення платником податків сум податкового кредиту при придбанні товарів/послуг встановлено на загальну суму 3781916,83 грн., чим порушено п.п. а) п.198.1 ст.198 ПКУ, та сум податкових зобовязань при продажу товарів/послуг встановлено на загальну суму 3839836,20 грн., чим порушено норми п.185.1 ст.185 та п.187.1 ст.187 ПКУ, згідно з переліком відповідних даних, наведених вказаному опрацюванні, та матеріали відпрацювання «Результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» за звітний період декларування ПДВ грудень 2015 року» від 11.02.2016 року №13/20-40-22-09-12/39762287, згідно з якою встановлено відсутність оформлення ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» за звітний період декларування ПДВ за грудень 2015 року неправомірно визначених сум податкового кредиту та податкових зобовязань згідно з даними наявної податкової інформації, встановлено неправомірне визначення платником податків сум податкового кредиту при придбанні товарів/послуг встановлено на загальну суму 6197228,86 грн., чим порушено п.п. а) п.198.1 ст.198 ПКУ, та сум податкових зобовязань при продажу товарів/послуг встановлено на загальну суму 6291643,23 грн., чим порушено норми п.185.1 ст.185 та п.187.1 ст.187, п.201.10 ст.201 ПКУ, згідно з переліком відповідних даних, наведених вказаному опрацюванні.

Відповідач вказує, що враховуючи дані вищенаведеного аналізу податкової інформації, в порушення п.198.1, 198-.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.4 ст.201 ПКУ, позивачем сформовано податковий кредит за рахунок податкових накладних, виписаних ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ», які були відсутні або оформлені неналежним чином, які не можливі до розгляду в якості належного підтвердження податкового кредиту, оскільки ці податкові накладні не мають статусу юридично значимих, що призвело до завищення податкового кредиту позивачем на суму 172706,00 грн., та, відповідно до висновків акту перевірки, податковим органом встановлено зменшення відємного значення по податку на додану вартість на суму 37008,00 грн. та встановлено його заниження на суму 135698,00 грн.

З урахуванням вищенаведеного, відповідач вважає доводи та вимоги позивача, викладені у позовній заяві, безпідставними та необґрунтованими.

Суд, дослідивши доводи адміністративного позову, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступні факти та обставини.

ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» зареєстровано як юридична особа 18.12.2007 року за № 0030310 та підприємство перебуває на обліку в органах державної податкової служби з 20.12.2007 року за № 8632, відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100346960 (іпн 39) підприємство зареєстровано платником податку на додану вартість 15.08.2011 року.

Судом встановлено, що у період з 15.03.2016 року по 21.03.2016 року, відповідно до наказу начальника ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 15.03.2016 року № 160 та направлення від 15.03.2016 року №29/15-54/14-01, ОСОБА_2, начальником відділу перевірок з окремих питань управління аудиту, на підставі п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 82 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» з питань взаємовідносин з платниками податків ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ») за період грудень 2015 року (а.с. 8-18).

Актом перевірки від 22.03.2016 року №1044/15-54-14-01/35640252 встановлено, що позивачем сформовано податковий кредит за рахунок податкових накладних, виписаних ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ», які були відсутні або оформлені неналежним чином, які не можливі до розгляду в якості належного підтвердження податкового кредиту, оскільки ці податкові накладні не мають статусу юридично значимих, що призвело до завищення податкового кредиту позивачем на суму 172706,00 грн., та, відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимог п.198.1, 198-.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.4 ст.201 ПКУ, що призвело до завищення суми відємного значення по податку на додану вартість у розмірі 37008,00 грн. та встановлено його заниження на суму 135698,00 грн.

На підставі встановлених порушень та акту перевірки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.04.2016 року № НОМЕР_1, яким ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» визначено суму завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) кредиту у розмірі 37008,00 грн. та зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у вказаному розмірі (а.с.19) та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на 135698 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 67849 грн. (а.с. 120).

З акту перевірки вбачається, що встановлені порушення з боку позивача, які призвели до завищення ним податкового кредиту у перевіряємому періоді пов'язуються податковим органом з тим, що господарські операції ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» та ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» не мають підтвердження з урахуванням реального часу їх здійснення, оскільки відповідно до матеріалів відпрацювання «Результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» за звітний період декларування ПДВ грудень 2015 року» від 27.01.2016 року №3/20-40-22-09-12, встановлено відсутність оформлення ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» за звітний період декларування ПДВ за грудень 2015 року неправомірно визначених сум податкового кредиту та податкових зобовязань згідно з даними наявної податкової інформації, встановлено неправомірне визначення платником податків сум податкового кредиту при придбанні товарів/послуг встановлено на загальну суму 3781916,83 грн., чим порушено п.п. а) п.198.1 ст.198 ПКУ, та сум податкових зобовязань при продажу товарів/послуг встановлено на загальну суму 3839836,20 грн., чим порушено норми п.185.1 ст.185 та п.187.1 ст.187 ПКУ, згідно з переліком відповідних даних, наведених вказаному опрацюванні, та матеріалів відпрацювання «Результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» за звітний період декларування ПДВ грудень 2015 року» від 11.02.2016 року №13/20-40-22-09-12/39762287, встановлено відсутність оформлення ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» за звітний період декларування ПДВ за грудень 2015 року неправомірно визначених сум податкового кредиту та податкових зобовязань згідно з даними наявної податкової інформації, встановлено неправомірне визначення платником податків сум податкового кредиту при придбанні товарів/послуг встановлено на загальну суму 6197228,86 грн., чим порушено п.п. а) п.198.1 ст.198 ПКУ, та сум податкових зобовязань при продажу товарів/послуг встановлено на загальну суму 6291643,23 грн., чим порушено норми п.185.1 ст.185 та п.187.1 ст.187, п.201.10 ст.201 ПКУ, згідно з переліком відповідних даних, наведених вказаному опрацюванні (а.с.45-52з/б, 53-62).

Так, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши пояснення сторін суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 198 Податкового кодексу України. Виходячи із змісту положень наведеної норми права формування податкового кредиту залежить від документального підтвердження нарахування (сплати) податку. Внаслідок застосування зазначених правил, платник податку повинен визначити дату виникнення права на включення відповідних сум податку до податкового кредиту, та відповідно суму податку, яку він має право включити до складу податкового кредиту.

Пунктом 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених статтею 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис «Без ПДВ» з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт статті 197 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у субєкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Так, судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, між ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» (покупець) та ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» (продавець) було укладено договір поставки обладнання:

від 15.12.2015 року № 15/01, відповідно до умов якого продавець зобовязується здійснити поставку на протязі 112 календарних днів з дня отримання авансового платежу (з умовою можливості дострокової поставки обладнання), а покупець зобовязується прийняти та оплатити 100% вартості обладнання згідно переліку, викладеному у Додатку №1, загальною вартістю обладнання, з урахуванням ПДВ, 586234,00 грн. Продавець зобовязується надати покупцю на обладнання наступні документи: рахунок на оплату, накладну, податкову накладну, паспорт (в разі наявності) та інструкцію по експлуатації, забезпечити контроль якості обладнання та матеріалів (а.с. 79-81з/б);

На підтвердження належного виконання вищевказаного договору з ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» позивачем надано (а.с.87-88, 24):

видаткова накладна №88 від 28.12.2015 року;

податкова накладна, виписана ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» позивачу 28.12.2015 року та квитанція №1 про доставку документу до центрального рівня ДПС України від 28.12.2015 року;

платіжне доручення №6 від 11.01.2016 року.

Також, судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, між ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» (покупець) та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» (виконавець) було укладено договір поставки обладнання:

від 01.12.2015 року № ГК01, відповідно до умов якого виконавець зобовязується здійснити поставку на протязі 112 календарних днів з дня отримання виконавцем авансового платежу (з умовою дострокової поставки обладнання), загальною вартістю обладнання, з урахуванням ПДВ, 171000,00 грн., а замовник зобовязується прийняти та оплатити вартість обладнання згідно переліку, викладеному у Додатку №1, шляхом 100% передплати на рахунок виконавця. Виконавець зобовязується надати замовнику на обладнання наступні документи: рахунок на оплату, накладну, податкову накладну, паспорт (в разі наявності) та інструкцію по експлуатації, забезпечити контроль якості обладнання та матеріалів (а.с. 72-74);

На підтвердження належного виконання вищевказаного договору з ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» позивачем надано (а.с.82, 83, 22, 27):

видаткова накладна №49 від 30.12.2015 року;

податкова накладна, виписана ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» позивачу 18.12.2015 року та квитанція №1 про доставку документу до центрального рівня ДПС України від 18.12.2015 року;

платіжне доручення №698 від 18.12.2015 року.

Також, судом встановлено, що між ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» (замовник) та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» (підрядник) було укладено договір підряду щодо виконання монтажних робіт:

від 01.12.2015 року № ГК02, відповідно до умов якого підрядник приймає на себе зобовязання власними та/або залученими силами по завданню замовника та на підставі проектної документації замовника виконати монтажні роботи згідно переліку, викладеному у Додатку №1, а замовник зобовязується прийняти виконані роботи та у повному обсязі оплатити їх вартість, що складає 279000 грн., з урахуванням ПДВ, шляхом 100% передплати на рахунок виконавця (а.с. 75-78);

На підтвердження належного виконання вищевказаного договору з ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» позивачем надано (а.с.84-85, 26, 27):

акт №ГК-0000039 здачі-прийняття робіт (надання послуг)від 01.01.2016 року;

податкову накладну, виписану ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» позивачу від 18.12.2015 року та квитанція №1 про доставку документу до центрального рівня ДПС України від 18.12.2015 року;

платіжне доручення №698 від 18.12.2015 року.

Оцінивши приєднані до справи копії первинних документів суд доходить до висновку, що оглянуті документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а отже підтверджують належним чином здійснення господарських операцій між ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» та ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ».

Водночас, суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо відсутності реальності операцій позивача з контрагентом, оскільки як вбачається з матеріалів справи ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» замовляло обладнання та виконання монтажних робіт у ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» для виконання своїх зобовязань перед ТОВ «ЕК ЕНЕРГОМОНТАЖ» та ТОВ «РЕМТЕХМОРПОРТ» відповідно до договорів підряду від 15.10.2015 року № 20/10/15 щодо «Будівництва станції розвантаження автомобілів №3 та увязка з існуючою технологічною лінією за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Сухолиманська, 58» (а.с.99-104) та від 14.01.2016 року №140101 щодо поставки обладнання та виконання робіт з урахуванням демонтажу старого обладнання та прокладки кабельно-провідникової лінії по реконструкції завантажувально-розвантажувальної машини зернової ПРМЗ-900VІ, за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Сухолиманська, 58А, згідно відповідного проекту (а.с.107-110).

До того ж, операції з ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» належним чином відображені у бухгалтерському обліку ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ».

Суд вважає, що в акті перевірки суб'єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій з його контрагентами, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про наявність взаємопов'язаності позивача та контрагентів позивача, про несумісність предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність змін у складі і структурі активів осіб, котрі є сторонами спірних правочинів, що зумовлює необґрунтованість висновку суб'єкта владних повноважень щодо невідповідності закону вчинених за ними господарських операцій.

Висновок ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області щодо того, що усі господарські операції контрагентів позивача не спричиняють настання правових наслідків не є беззаперечним та не може бути безумовною підставою для твердження щодо відсутності фактичності таких операцій.

Позивач вважає господарські операції такими, що спрямовані на реальне настання правових наслідків, адже з наданих позивачем документів вбачається, що будівельно-монтажні роботи та закупівля товарів були виконані контрагентами позивача у період грудень 2015 року, та підтверджують ведення господарській діяльності.

Позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер, однак відповідачем при винесені спірних податкових повідомлень - рішень зазначене не було прийнято до уваги.

Крім того, в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» та ТОВ «ТОВ «АВАНТАЖ КОМПАНІ» та ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ» є окремими суб'єктами права, а відтак, за змістом Податкового кодексу України, - окремими платниками податку на додану вартість.

За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податку на додану вартість, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне наголосити, що чинним законодавством України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару (робіт, послуг) та дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть у разі, якщо контрагент не виконав своїх зобов'язань зі сплати податків, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Також законодавство України не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Припущення, висновки відповідача в акті перевірки, не є підставою для позбавлення позивача, як добросовісного платника податку, права на віднесення сплачених ним у ціні товару та послуг відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Позивач виконав усі передбачені законом обов'язки щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Саме на податковий орган покладений обов'язок контролю за сплатою податкових зобов'язань із врахуванням конституційного принципу щодо індивідуальності зобов'язань сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, а відтак вказані податковим органом заперечення не можуть бути причиною позбавлення позивача на віднесення сплачених ним у ціні послуг відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання, у випадку за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "…Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, наявність первинних документів та інших доказів на підтвердження господарських операцій між позивачем та контагенами, суд вважає безпідставним висновок відповідача, викладений в акті перевірки від 22.03.2016 року №1044/15-54-14-01/35640252. Відтак, скасуванню підлягають і податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 05.04.2016 року № та №.

На підставі встановленого, керуючись приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 КОМПАНІ» до Державної податкової інспекції в Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.04.2016 року № та № задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 05.04.2016 року № та №.

Стягнути з Державної податкової інспекції в Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 КОМПАНІ» () витрати зі сплати судового збору у розмірі 3608 /три тисячі шістсот вісім/ грн. 32 коп.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.П. Марин