Справа № 808/2617/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року м. Київ К/800/54726/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Рецебуринського Ю.Й.,

Стародуба О.П.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування висновку, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування висновку службової перевірки «Про видачу паспорта громадянина України з порушенням вимог Закону України «Про громадянство» від 18.04.2014р.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.06.2015р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015р., позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечила, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які вона просила залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у 2000 році разом з матір'ю, громадянкою Російської Федерації, прибула на територію України з Магаданської області.

Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 18.01.2006р. №20/5 «Про встановлення піклування над дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1» піклувальником останньої призначено її бабусю - громадянку України ОСОБА_7.

27.01.2006р. Марганецьким міським відділом Управління МВС України в Дніпропетровській області, у зв'язку з досягненням 16-річного віку, ОСОБА_4 отримала паспорт громадянина України серії НОМЕР_1.

27.11.2012р. позивач отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2.

18.04.2015р. Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області проведено службову перевірку за фактом видачі паспорта громадянина України ОСОБА_4, результати якої оформлено висновком, затвердженим 30.04.2014р. першим заступником директора ДПРГ ДМС України Чередніченко А.М., в якому зазначено, що оскільки ОСОБА_4 процедуру набуття громадянства України не здійснювала, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 слід вважати такими, що підлягають вилученню та знищенню.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про громадянство» від 18.01.2001р. №2235-III (далі - Закон №2235), відповідно до ст.1 якого громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; дитина - особа віком до 18 років; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

За змістом пунктів 1 та 3 частини 1 статті 5 Закону №2235 документами, що підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно із 6 Закону №2235 громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону №2235 дитина, яка є іноземцем або особою без громадянства, над якою встановлено опіку чи піклування і опікуном або піклувальником призначено громадянина України або осіб, одна з яких є громадянином України, а друга - особою без громадянства, стає громадянином України з моменту прийняття рішення про встановлення опіки чи піклування або з моменту набрання чинності рішенням суду про встановлення опіки чи піклування.

Таким чином, у разі встановлення над дитиною, яка є іноземцем, піклування та призначення піклувальником особи, яка є громадянином України, така дитина стає громадянином України з моменту прийняття рішення про встановлення над нею піклування; інших приписів щодо визначення моменту набуття громадянства України дитиною, над якою встановлено піклування та піклувальником призначено громадянина України, Закон №2235 не містить.

Крім того, чинним законодавством передбачено повноваження органів Державної міграційної служби України на стадії перевірки поданих заявником документів приймати вмотивоване рішення про відмову у встановленні або оформленні належності особи до громадянства України; повноважень же вказаних органів скасовувати вже прийняті рішення про оформлення належності особи до громадянства України законодавством не передбачено.

Отже, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку, що оскільки рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 18.01.2006р. №20/5 піклувальником ОСОБА_4 призначено її бабусю, громадянку України ОСОБА_7, то Марганецьким міським відділом Управління МВС України в Дніпропетровській області 27.01.2006р. правомірно видано ОСОБА_4 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 у зв'язку з досягненням нею 16-річного віку.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про прийняття судами за наслідками розгляду даної справи неправильних рішень, а тому підстав для скасування останніх колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відхилити, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.