Справа № 2-а-3354/10/0270
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2010-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2010 р. Справа № 2-а-3354/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Поліщук Ірини Миколаївни,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали справи

за позовом: Ленінського РВ ВМУ ГУ МВС України у Вінницькій області

до: громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Іззатіллаєвича

про: примусове видворення (під вартою) за межі України

ВСТАНОВИВ :

25 серпня 2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Ленінський РВ ВМУ ГУ МВС України у Вінницькій області з позовом про примусове видворення (під вартою) за межі України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Іззатіллаєвича.

Ухвалою суду від 26 серпня 2010 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду.

Позов мотивовано тим, що громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 Іззатіллаєвич перебуваючи на території України на нелегальному становищі, ухиляється від добровільного виїзду з території України.

23 вересня 2010 року, за клопотанням представника позивача, провадження у даній справі було зупинено до 01 листопада 2010 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, у порядку письмового провадження (а.с. 46).

Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгяд справи без його участі та визнання позовних вимог повністю (а.с. 31).

Суд, вважає, що за даних обстави можливо та доцільно розглянути дану адміністративну справу без участі сторін на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження, що відповідає положенням ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 112 КАС України, суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Дослідивши надані докази та матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 Іззатіллаєвич, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув в Україну 14.06.2010 року через КПП «Сімферополь» з приватною метою. За весь час перебування в Україні офіційно не працював, дозволу на працевлаштування немає, займався торгівельною діяльністю на ринках м. Вінниці та Вінницької області та України загалом. Вланого житла, приймаючої сторони та постійного місця проживання, законних джерел існування в Україні в цілому та у м. Вінниці не виявлено. У шлюбі з громадянкою України не перебуває, ніхто з його близьких родичів не є громадянином України.

У червні 2010 року при проведенні заходів, направлених на протидію нелегальній міграції, громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 Іззатіллаєвич був виявлений працівниками СГІРФО Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області.

29.06.2010 року начальником сектора ГІРФО Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області на підставі положень статті 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" надано висновок яким він вважає перебування громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Іззатіллаєвича незаконним. З вказаного висновку вбачається, що начальник СГІРФО Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, вважає, що перебування громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Іззатіллаєвича слід визнати незаконним, видворити громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Іззатіллаєвича з території України до 29.07.2010 року та заборонити в`їзд на територію України терміном на 1 рік.

Вподальшому, під час здійснення заходів на протидію нелегальній міграції, ОСОБА_2 був виявлений у м. Вінниці на ринку "Урожай" співробітниками СГІРФО Ленінського РВ ВМУ ГУ МВС України у Вінницькій області.

Відповідно до ст.3 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Згідно з ч. 5 ст. 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Із аналізу зазначеної норми вбачається, що видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини:

1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про видворення за межі України;

2) ухилення від виїзду після прийняття рішення прийняття рішення про видворення або наявність обгрунтованих підстав вважати, що такі особи будуть ухилятись від виїзду.

Як встановлено судом відповідач, під час перебування на території України, адміністративні правопорушення або злочини не вчиняв, обгрунтованих підстав вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду позивач не надав, у звязку з чим суд не вбачає достатніх підстав для примусового видворення відповідача за межі України.

Посилання позивача на висновок начальника СГІРФО Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 29.06.2010 року, як на рішення про видворення, є безпідставним, оскільки висновок це логічний підсумок, зроблений на основі спостереження, міркувань чи на підставі достатньої аргументації і з нього не випливає ніяких правових наслідків.

Враховуючи те, що органами внутрішніх справ рішення про видворення відносно відповідача не приймалось, відповідач, під час перебування на території України, адміністративні правопорушення або злочини не вчиняв, то і підстав для його видворення у примусовому порядку немає.

Згідно з ч. 4 ст. 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Частиною 1 статті 8 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принипом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

На підставі вищенаведеного, суд не приймає визнання позову та приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна

08.11.2010