Справа № 366/2160/16-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 366/2160/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Тетервак Н.А. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області на постанову Іванківського районного суду Київської області від 08 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій про відмову у перерахунку пенсії протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 08 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Посвідчення Категорія 2) та перебуває на обліку в УПФУ в Іванківському районі Київської області,де отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». До 15.02. 2006 року позивач отримував пенсію за віком,яка була обрахована відповідно до довідки про заробітну плату №147 від 25.11.2003 року,яка видана ДБПК «Атомспецбуд» із заробітної плати за 12 місяців підряд роботи в зоні відчуження, а саме: з лютого 1993 року по січень 1994 року. У 2006 році позивачем була подана заява до УПФ в Іванківському районі про перерахунок його пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де йому була нарахована пенсія за 60 місяців підряд, а не за 12 місяців.

В подальшому, позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про перерахунок його пенсії відповідно до довідки №147 від 25.11. 2003 року,але отримав відмову,яку вважає незаконною та звернувся до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що в даному випадку відповідачем було порушено права позивача у зв'язку з відмовою у перерахунку пенсії.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 57 зазначеного Закону,позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та особа, яка працювала на території зони відчуження, має пільги при обчисленні середнього заробітку, а саме: у разі призначення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією,середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на території радіоактивного забруднення.

Також у частині 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу,набутого до дня набрання чинності цим Законом,може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу,набутого після набрання чинності цим Законом,- відповідно до цього Закону.

Враховуючи те,що спеціальні нормативно-правові акти мають преюдиціальне значення перед загальними, відповідач під час перерахунку пенсії (за бажанням пенсіонера) повинен керуватися саме статтею 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка визначає пільги по обчисленню середньомісячного заробітку особам, які працювали та отримували заробітну плату на території зони ЧАЕС, що і було вірно враховано судом першої інстанції.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об»єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Стаття 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює пільги по обчисленню середньомісячного заробітку.

Так, відповідно до ч.1 ст.57 ЗУ№1788-ХІІ від 05.11. 1991 р слідує, що обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.2 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції Закону України від 05.10.2006 р. N 231-V) у разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення».

Позивач просить взяти для розрахунку його пенсії заробітну плату за період з лютого 1993 по січень 1994 року,відповідно до довідки №147 від 25.11. 2003 року, виданої ДБНК »Атомспецбуд» і яка мається у матеріалах Пенсійної справи.

Відповідно до ч.2 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (на час призначення позивачу пенсії - з 14.06. 1996 року на обліку в УПФ,пенсія призначена згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення») вказано: «За бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення».

Отже, у початковій редакції ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка бала чинною на момент нарахування пенсії позивачу, зазначено, що при цьому за бажанням того, хто звернувся за пенсією,середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може братися за будь-які 12 місяців підряд на територіях радіоактивного забруднення», і розраховувався пенсія відповідно до ч.1 загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», жодних посилань на ч.2 загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,- не було. Така норма Закону діяла до внесення змін в ст.57 згідно із Законом від 17.11. 2005 року №3108-ІУ, у редакції Закону України від 05.06. 2006 року №231-У, а тому позовні вимоги слід задовольнити,оскільки позивач у пенсія призначена до введення даного Закону в силу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області - залишити без задоволення, а постанову Іванківського районного суду Київської області від 08 серпня 2016 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 04.10.2016.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.