Справа № 2а/0270/172/11
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2011-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2011 р. Справа № 2а/0270/172/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Альчука Максима Петровича,

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали справи

за позовом: Козятинського транспортного прокурора в інтересах держави в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області

до: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про: стягнення штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Козятинський транспортний прокурор в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області (далі ТУ ГДІ на автомобільному транспорті) з адміністративним позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_2Л.) про стягнення штрафних санкцій.

Позовні вимоги мотивовані виявленим порушенням відповідачем вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", в звязку з чим начальником Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області 27.09.2010 року до нього застосовано фінансову санкцію в розмірі 1700 грн.

Посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_1 постанову про застосування фінансових санкцій у встановленому порядку не оскаржив, добровільно не сплатив застосовані санкцій, що тягне за собою ненадходження коштів до бюджету та порушення економічних інтересів держави, прокурор вимушений звернутись до суду.

Ухвалою суду від 08.02.2011 року було відкрите скорочене провадження.

На адресу суду відповідачем подано клопотання від 22.02.2011 року про зупинення провадження у справі до вирішення справи за позовом ОСОБА_2 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області про скасування постанови від 27.09.2010 року № 110969. Дану позовну заяву ОСОБА_2 до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області залишено без розгляду.

23.02.2011 року судом ухвалено розглядати справу за загальними правилами КАС України.

Від представника позивача до суду надійшла заява від 09.03.2011 року щодо розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, повноважного представника не направив. Про час, дату та місце судових засідань повідомлялась завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Вся поштова кореспонденція відправлялась за адресою, яка вказана в Довідці про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ч. 8 ст. 35 КАС України, вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної особи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обовязкова, суд, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, визнав можливим проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті здійснює державний контроль за додержанням субєктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та державний нагляд за забезпеченням субєктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, безпеки автомобільних перевезень.

Урядовим органом державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті відповідно до п. 1 Положення про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004 року № 1190, є Головна державна інспекція на автомобільному транспорті (Головавтотрансінспекція), що діє у складі Мінтрансзвязку і йому підпорядковується.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням субєктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедура здійснення державного нагляду за забезпеченням такими субєктами господарювання безпеки автомобільних перевезень врегульована Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних субєктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є субєктом підприємницької діяльності, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АЕ № 649072 ( а.с.- 15).

Державними інспекторами Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області 02.09.2010 року проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Перевіркою виявлено порушення ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки надання послуг з регулярних спеціальних пасажирських перевезень автомобілем Mersedes-Benz, д. н. АВ 9892 ВЕ облаштованого як маршрутне таксі, що належить відповідачу ОСОБА_2, під керуванням водія ОСОБА_3, здійснювалось без належно оформленого паспорту маршруту під час експлуатації автомобіля.. Про виявлене правопорушення складено акт (а.с. 12).

Постановою начальника Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області ОСОБА_4 від 27.09.2010 року, до відповідача застосовані фінансові санкції в сумі 1700 грн. (а.с. 9).

Дану постанову направлено відповідачу листом № 02-3/5027 від 29.09.2010 року, що підтверджується копією супровідного листа (а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був присутній під час розгляду справи про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, яке відбулось 27.09.2010 року в приміщенні Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області, а відтак з усіма матеріалами справи був ознайомлений ( а.с. - 11).

Пунктом 28 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 передбачено, що фінансова санкція повинна бути перерахована субєктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше, ніж протягом пятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій, про що повідомляється орган державного контролю, посадовою особою якого винесено відповідну постанову

Відповідно до п. 32 цього ж Порядку, скарга на постанову про застосування фінансових санкцій може бути подана до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю протягом 10 днів після її винесення.

Відомостей про оскарження постанов до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті позивачем не надано.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - субєктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт".

Пункт 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначає поняття автомобільного перевізника, як фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про автомобільний транспорт", послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

Послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні.

Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних спеціальних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах спеціальних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Згідно із ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Основною підставою складення акту перевірки, та, як наслідок, винесення оскаржуваної постанови, була відсутність належно оформленого паспорту маршруту під час експлуатації автомобіля, що здійснює регулярні спеціальні пасажирські перевезення.

Крім того, відповідно до п. п. 1.3., 1.4. Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та звязку України від 07.05.2010 року № 278, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2010 року за № 408/17703 (далі - Порядок), автомобільний перевізник повинен забезпечити: водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних спеціальних перевезень, - примірником паспорта маршруту з позначкою "В". Фотокопія з паспорта маршруту регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред'являється водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів, а відповідні примірники паспортів - автомобільним перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Головавтотрансінспекції під час здійснення ними державного контролю та представникам Державтоінспекції МВС України (далі - Державтоінспекція).

Згідно з п. 2.1. цього ж Порядку паспорт маршруту включає: схему автобусного маршруту; умови здійснення перевезень на маршруті; характеристику маршруту; розклад руху автобусів; графік режиму праці та відпочинку водіїв; таблицю вартості проїзду для регулярних приміських та міжміських маршрутів або відомості про вартість проїзду для міських маршрутів; список пасажирів (для регулярних спеціальних перевезень), перевезення яких передбачено договором про регулярні спеціальні перевезення та які застраховані в установленому законодавством порядку (крім маршрутів регулярних спеціальних перевезень в межах населеного пункту та маршрутів, що виходять за межі території населеного пункту, протяжність яких не більше ніж 50 кілометрів, а також туристично-екскурсійних перевезень); відомості про зміни на маршруті; акт відповідності паспорта маршруту умовам перевезень; договір про надання послуг (для регулярних спеціальних перевезень); відомості про виявлені порушення умов здійснення перевезень пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень, що розміщуються на зворотному боці титульного аркуша паспорта (далі - відомості про порушення).

Пунктом 2.12. Порядку передбачено, що паспорт маршруту регулярних та регулярних спеціальних перевезень повинен бути пронумерований і прошнурований та скріплений паперовим ярликом з написом: "Паспорт містить ___ сторінок, пронумерованих та прошнурованих". Ярлик підписується відповідальними особами та скріплюється печатками перевізника та організатора перевезень - у разі оформлення паспорта маршруту регулярних перевезень або замовника послуг, перевізника і організатора перевезень - у разі оформлення паспорта маршруту регулярних спеціальних перевезень.

Згідно із п. п. 2.13, 2.14. Порядку, паспорт маршруту регулярних та регулярних спеціальних перевезень (в частині схеми автобусного маршруту та характеристики маршруту) згідно з підпунктом 33 пункту 4 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 року № 341 (341-97-п), погоджується відповідним підрозділом Державтоінспекції.

Затвердження паспорта маршруту регулярних спеціальних перевезень здійснюється замовником послуг за погодженням із організатором перевезень на відповідній території (в частині маршруту та графіка руху).

Інформація про погоджені паспорти маршрутів регулярних спеціальних перевезень вноситься до журналу обліку таких паспортів.

Згідно ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до субєктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції.

Відповідно до ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Козятинського транспортного прокурора в інтересах Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України ( р/р 0002, , Держбюджет м. Вінниця 21081100, ГУДКУ у Вінницькій області м. Вінниця МФО 802015) кошти в сумі 1700,00 (одна тисяча сімсот гривень).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович