Справа № 812/845/16
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/845/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Борзаниці С.В.

при секретарі: Ждановій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з транспортного податку в сумі 25000 грн, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного позову звернулася Державна податкова інспекція у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області (далі за текстом Позивач, ДПІ у м. Лисичанську) з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі за текстом Відповідач) про стягнення податкового боргу з транспортного податку в сумі 25000 грн.

Свої вимоги Позивач обґрунтовував тим, що відповідно довідки територіального сервісного центру № 4444 регіонального сервісного центру у Луганській області Міністерства внутрішніх справ України від 27.05.2016 № 31/12/4444-1273 згідно Єдиного державного реєстру МВС України станом на 01.01.2016 ОСОБА_1 мала право власності на автомобіль ТОYОТА НІGНLАNDЕR, 2011 року випуску, державні номерні знаки ВВ0799СІ, обєм двигуна 3456 куб. см та автомобіль ВАЗ 21214, 2006 року випуску, державні номерні знаки ВВ5717СМ, об'єм двигуна 1690 куб. см .

Відповідно вимог ПК України Відповідачеві виставлено податкове повідомлення - рішення форми «Ф» № 66-17 від 10.06.2015 року. На даний час податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Лисичанську № 66-17 Відповідачем не оскаржено та є дійсним.

У зв'язку з тим, що на протязі 60 днів з дня вручення податкового повідомлення- рішення Відповідачем не сплачено податковий борг з транспортного податку, ДПІ у м. Лисичанську виставлено від 10.11.2015 року податкову вимогу № 701-23, котра направлена Відповідачеві 17.12.2015. Податкова вимога № 701-23 також Відповідачем на даний час не оскаржена та є чинною.

Відповідно даних інтегрованої картки платника транспортного податку за Відповідачем рахується податковий борг з транспортного податку у розмірі 25000 грн, який просить стягнути.

Представник позивача підтримав адміністративний позов у повному обсязі.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що не отримувала копії податкового повідомлення рішення, на підставі якого визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн, який підлягає сплаті.

Заперечує, що протягом 2015 року за нею був зареєстрований транспортний засіб, який є об'єктом оподаткування відповідно п. 267.1.1 п. 267.1. ст. 267 Податкового кодексу України.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-УІІІ від 28.12.2014 внесені зміни до Податкового кодексу України, які набрали чинності з 01.01.2015, зокрема, введено новий транспортний податок.

Відповідно до п. 267.1.1 п. 267.1. ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п.267.5.1. п 267.5 ст. 267 Кодексу).

Податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів.

Відповідно до п.п. 10.1.1. п.10.1 ст. 10 та ст. 265 Податкового кодексу України транспортний податок у складі податку на майно віднесений до місцевих податків.

Питання щодо встановлення податку на майно відповідно до вимог цього Кодексу вирішують місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 143 Конституції України.

Особливістю місцевих податків та зборів є те, що вони установлюються конкретною сільською, селищною, міською радою, але в межах тих податків та зборів, що передбачені Податковим кодексом України (пункти 4.2, 4.4, 10.4 ПК України).

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктами 12.3.1 - 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України визначено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Повноваження сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів визначені в пункті 12.4 ПК України.

Зокрема, до повноважень місцевих рад належить до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду (підпункті2.4.3 пункту 12.4 статті 12 ПК України).

Відповідно до пункту 12.5 статті 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

В частині 5 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» зазначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Але станом на сьогоднішній день їй не відомо, яким рішенням Лисичанської міської ради установлений транспортний податок та затверджене Положення про транспортний податок, яке містить норми, аналогічні тим, що викладені в Податковому кодексі України.

Також до теперішнього часу їй не відомо, в якому засобі масової інформації було опубліковане рішення Лисичанської міської ради про установлений транспортний податок та затверджене Положення про транспортний податок, яке містить норми, аналогічні тим, що викладені в Податковому кодексі України

Статтею 3 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Якщо рішення Лисичанської міської ради було прийнято у 2015 році та оприлюднено до 15.07.2015 року, враховуючи закріплений в Кодексі принцип стабільності податкового законодавства, визначені в пункті 12.3 статті 12, підпункті 12.4.3 пункту 12.4 статті 12 ПК України межі повноважень міських рад щодо податків та зборів, а також з огляду на норму частини 2 статті 19 Конституції України, новий місцевий податок, може бути застосоване не раніше 2016 року.

При цьому, норми підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 та пункту 56.21 статті 56 ПК України зобов'язують суд, у разі коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, приймати рішення на користь платника податків.

З урахуванням викладеного вище, визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку за 2015 рік, враховуючи, що рішення місцевої ради про введення на території міста цього податку можливо було оприлюднене лише в 2015 році, не відповідає положенням Податкового кодексу України та є протиправним.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року.

Так, за визначенням підпункту 267.2.1 пункту 268.2 статті 268 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (підпункт 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 267.6.3 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.

З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобовязані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця, подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації обєкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

За правилами підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (підпункт 267.1.2 пункту 267.1 цієї статті).

Згідно з підпунктом 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України, базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Отже, підсумовуючи вищезазначене, суд звертає увагу на те, що для винесення податкового повідомлення-рішення податковим органом стосовно платника транспортного податку необхідно одночасно враховувати такі критерії для визначення бази та обєкта оподаткування, а саме: легковий автомобіль використовується до 5 років і має обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Судом встановлено, що згідно довідки територіального сервісного центру № 4444 регіонального сервісного центру у Луганській області Міністерства внутрішніх справ України від 27.05.2016 № 31/12/4444-1273 згідно Єдиного державного реєстру МВС України станом на 01.01.2016 ОСОБА_1 мала право власності на автомобіль ТОYОТА НІGНLАNDЕR 2011 року випуску, державні номерні знаки ВВ0799СІ, обєм двигуна 3456 куб. см та автомобіль ВАЗ 21214, 2006 року випуску, державні номерні знаки ВВ5717СМ, об'єм двигуна 1690 куб. см (а.с.6) .

ДПІ у м. Лисичанську виставлено податкове повідомлення - рішення форми «Ф» № 66-17 від 10.06.2015 року, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн (а.с.11).

У зв'язку з тим, що на протязі 60 днів з дня вручення податкового повідомлення- рішення Відповідачем не сплачено податкові й борг з транспортного податку, ДПІ у м. Лисичанську виставлено від 10.11.2015 року податкову вимогу № 701-23, яка направлена? Відповідачеві 17.12.2015 (а.с.13).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні відповідачем не надано доказів дотримання ним положень п.п.12.3.4. п. 12.3. ст. 12, п.п. 267.5.1. п. 267.5. ст. 267 ПК України з урахуванням положень ст. 3 Бюджетного кодексу України щодо дотримання законодавчо встановлених процедур для наявності обовязку у Відповідача щодо сплати транспортного податку у 2015 році.

Наявність не скасованих податкового повідомлення рішення та податкової вимоги не можуть бути беззаперечними обставинами для стягнення податкового боргу, оскільки зазначені документи є доказами по справі, які підлягають оцінюванню.

Податкове повідомлення - рішення форми «Ф» № 66-17 від 10.06.2015 та податкова вимога № 701-23 від 10.11.2015 року по справі визнаються неналежними доказами наявності заборгованості відповідача зі сплати транспортного податку у 2015 році, оскільки прийняті не у відповідності нормам ПК України та інших законів України.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів щодо наявності податкового боргу з транспортного податку у сумі 25 000 грн. за 2015 рік у фізичної особи ОСОБА_1, що є підставами для відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з транспортного податку в сумі 25000 грн. відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 17 жовтня 2016 року.

Суддя ОСОБА_2