Справа № 2а-865/12/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2012-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2012 року 14:53 № 2а-865/12/2670

За позовом Повного товариства "Гарант-Транзит" за участю ТОВ "Навчально-консультаційний центр Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України" та ПРАТ "Страхова компанія "Перша"
до Південної митниці Державної митної служби України
третя особа проПриватне підприємство "Рефтранс" визнання дій неправомірними
Суддя: Кротюк О.В.

Секретар судового засідання: Четвертак Я.І.

Обставини справи:

Повне товариство «Гарант Транзит»за участю ТОВ «Навчально-консультаційний центр Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України»та ПРАТ «Страхова компанія «Перша»звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Південної митниці державної митної служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство "Рефтранс", у якому просило суд:

- визнати дії відповідача щодо складання акту про настання гарантійного випадку № 2 від 16.08.2011 та вимоги про сплату коштів за гарантійним документом від 16.08.2011 № 2 неправомірними (у судовому засіданні представник позивача пояснив, що у позовній заяві допущено технічну описку, тому гарантійний випадок № 3 слід читати як гарантійний випадок № 2);

- скасувати вимогу від 28.09.2011 № 22/28-05/14528 про сплату коштів за гарантійним документом № 2 від 16.08.2011.

Ухвалою від 19.03.2012 позовну заяву в частині вимоги щодо скасування вимоги від 28.09.2011 № 22/28-05/14528 про сплату коштів за гарантійним документом № 2 від 16.08.2011 залишено без розгляду у зв'язку з пропущенням строку звернення до суду з такою позовною вимогою.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, з підстав, викладених у письмовому заперечені, долученому до матеріалів справи.

Третя особа у судове засідання не прибула, явку належним чином уповноваженого представника до суду не забезпечила, заяв, клопотань не подавала, відношення до позову не висловила. Докази її належного повідомлення містяться у матеріалах справи.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Позивачем було укладено 07.05.09 Генеральну угоду з Державною митною службою України про надання фінансових гарантій митним органам щодо обов'язкової доставки товарів в митницю призначення (далі-Договір).

Предметом цієї Генеральної угоди є надання фінансових гарантій митним органам щодо обов'язкової доставки товарів в митницю призначення відповідно до Митного кодексу України та Положення про надання фінансових гарантій митним органам належними фінансовими посередниками щодо обов'язкової доставки товарів до митниць призначень (затверджено постановою КМ України від 4 жовтня 1996 № 1216; далі - положення). За наслідком вказаних взаємовідносин на підставі Договору відповідачем було вчинено дії по складанню акту про настання гарантійного випадку № 2 від 16 серпня 2011 року та вимоги про сплату коштів за гарантійним документом від 28.09.11 № 22/28-05/14528.

Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними та просить задовольнити позов щодо цього.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1996 р. N 1216 Положенням визначаються умови та загальний порядок надання фінансових гарантій митним органам незалежними фінансовими посередниками щодо обов'язкової доставки товарів, на які встановлено акцизний збір, до митниць призначення, заявлених як транзитні (далі - товари), під час ввезення на митну територію України в частині отримання передбачених законодавством обов'язкових платежів (пункт 1).

Відносини і порядок взаємодії Держмиткому та гаранта визначаються генеральною угодою (пункт 4 Положення).

Повідомлення про відправлення товарів до митниці призначення негайно надсилається митницею відправлення каналами електронного зв'язку. Інформація про такі вантажі є першочерговою і пріоритетною перед всіма іншими відомостями. Якщо у встановлений термін вантаж не прийшов до митниці призначення, остання негайно надсилає митниці відправлення каналами електронного зв'язку повідомлення про ненадходження вантажу та після уточнення відповідних обставин передає інформацію про порушення зобов'язання про транзит управлінню по організації боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Держмиткому. Останнє протягом трьох робочих днів від моменту отримання такої інформації надсилає гарантові повідомлення про необхідність сплати гарантійних коштів згідно з умовами відповідних договорів (пункту 17, 18 Положення).

Згідно положень пункту 1.3. Договору під гарантійним випадком розуміється факт порушення взятих на себе зобов'язань щодо обов'язкової доставки до митниці призначення без зміни його кількості, найменування, на умовах і в строк, що встановлюється митним органом відправлення. Гарантійний документ - це документ визначеної форми відповідно до якого незалежний фінансовий посередник бере на себе зобов'язання у разі настання гарантійного випадку сплатити на визначений Держмитслужбою кошти в розмірі митного боргу.

Згідно з положеннями п.5.1. Договору якщо у встановлений строк товар або його частина на який була надана фінансова гарантія не прибув до митниці призначення митний орган відправлення вживає заходи для з'ясування обставин не доставки та уточнення обставин випадку. При неотриманні об'єктивних даних про місцезнаходження вантаж та за відсутності обставин що не є гарантійним випадком митний орган відправлення протягом трьох робочих днів складає Акт про настання гарантійного випадку. Разом з Актом складається вимога про сплату коштів за гарантійним документом (п.5.3. Договору).

Як вбачається судом із Декларації ТР 80 № 500060703/2011/002063 (далі - Декларація) остання містить продовження графи 50 згідно якого ОСОБА_1 повідомлений про вимоги Митного кодексу України та зобов'язується перемістити товари через митну територію України до Сумської митниці в термін до 24.07.2011 року. Під письмовим зобов'язання стоїть підпис.

Разом з тим як встановлено судом з пояснень представників сторін, матеріалів справи, митницею відправлення були встановлені обставини відсутності в Єдиній автоматизованій інформаційній системі ДМСУ відповідних відміток щодо доставки товарів до митниці призначення. Про вказане додатково встановлено на підставі листа Сумської митниці від 05.08.2011 року № 18/5456. В той же час, відповідачем не було встановлено обставин, які не є гарантійним зобов'язанням.

Оцінюючи вказане у сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки гарантійний випадок, передбачений договором є таким, що настав, оскільки відомості від митниці призначення доставки про зворотнє (наявності факту доставки товару) не свідчать, а товар до неї в строк до 24.07.11 не був доставлений. А тому вказане створило підстави для вчинення дій митним органом, які передбачені Договором, а саме: складання акту про настання гарантійного випадку № 2 від 28.09.11 та вимоги про сплату коштів за гарантійним документом від 28.09.11. Вказані документи за своїм змістом і формою повністю відповідають вимогам та формам, встановлених Договором.

Суд не приймає до уваги покликання позивача на порушення відповідачем пункту 5.2 Договору, щодо належного виконання обов'язку надання до акту документів, що свідчать про настання гарантійного випадку з огляду на наступне. Вказаний пункт є загальним та не містить конкретного переліку документів. А за таких умов вказаний пункт договору повинен застосовуватись з урахуванням пункту 5.1. та інших положень -тобто з урахуванням інформації отриманої суб'єктом владних повноважень під час встановлення та з'ясування об'єктивних даних про місцезнаходження товару. До Акту були долучені гарантійний документ від 19 липня 2011 року, Декларація, товаротранспортні документи. З цих документів випливає дата виконання зобов'язань з поставки, місце поставки, товар. На думку суду вказаних документів, разом з отриманням об'єктивних даних в порядку п.5.2. Договору (в тому числі з використанням відомостей Єдиній автоматизованій інформаційній системі ДМСУ) є достатнім для складання Акту за наявності фактичних даних про відсутність доставки вантажу до місця призначення. Поряд з цим, рішення суду щодо питання про порушення митних правил може також долучатися до такого акту, але за умовам Договору не є обов'язковим і виключним документом. В той же час, рішення суду, за умовами Договору, не є виключним та єдиним документом який безпосередньо встановлює настання гарантійного випадку. Разом з тим, суд вважає, що відомості у відповідному рішенні суду ньому можуть вказувати на обставини, сукупність яких надасть можливість встановити наявність/відсутність гарантійного випадку.

У відповідності до положень ч4. ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.1. ст.. 72 КАС України).

Оскільки: дії відповідача як формально, так і за своїм змістом відповідають вимогам Договору та вчинені за наявності фактів відсутності доставки товару до митниці призначення; покликання позивача на розгляд справи про допущене адміністративне порушення ОСОБА_1. та його обставини (зокрема щодо реальності підпису вказаної фізичної особи, обставини перевезення товару та інш.) Окружним адміністративним судом міста Києва не можуть бути прийняті, оскільки останні не встановлені відповідним судом у справі щодо притягнення особи водія до відповідальності за порушення митних правил та не винесено з цього приводу відповідного рішення; докази щодо доставки товару в строк згідно зобов'язань за Декларацією відсутні, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в силу положень частини 2 статті 71 КАС України спростував покликання позивача і довів відповідність оскаржуваних рішень вимогам ч.3. ст.2 КАС України.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати позивача не відшкодовуються.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27.03.2012 р.