Справа № 813/2812/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року № 813/2812/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В.,

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Львівморепродукти" до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю "Львівморепродукти" (далі позивач, ТОВ "Львівморепродукти") звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі відповідач, Галицька ОДПІ), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.03.2016 № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем за наслідками позапланової виїзної документальної перевірки, оформленої актом від 03.03.2016 № 349/13-04-14/25236666 встановлено порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в результаті чого нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД. Зазначає, що на виконання умов імпортного контракту ТОВ «Львівморепродукти» було здійснено оплату нерезиденту в іноземній валюті вчасно, а саме 21.08.2015 на суму 12120,00 дол. США та 10.11.2015 на суму - 11067.26 дол. США. Граничний термін надходження товару - відповідно 19.11.2015. Проте з певних причин, які не залежали віл ТОВ «Львівморепродукти» отримано товар від нерезидента - Фірми «Guangzhou Evroshine Electronics CO., LTD» відповідно до митної декларації від 27.01.2016 № 209140000/002690 на загальну суму 23187,26 дол. США із запізненням. Фактичний перетин митного (державного) кордону України відбувся 25.01.2016. Вважає, що податкове повідомлення-рішення відповідачем прийняте безпідставно, тому просить суд його скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, подав додаткові докази в обґрунтування позовних вимог, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у запереченні. Зазначив, що перевіркою встановлено порушення вимог ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», що відповідно до ст. 4 цього закону тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 % від суми неодержаної виручки в іноземній валюті, перерахованої в грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Зазначає, що зі змісту Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» вбачається, що порушення термінів поставки товару не завжди є підставою для нарахування пені. Платник податків може уникнути нарахування пені, якщо ним буде надано відповідний висновок центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики або судове рішення про задоволення його позову. У ході проведення перевірки підприємством не надано висновку органу виконавчої служби з питань економічної політики, щодо отримання висновку на продовження термінів розрахунків, не надано позовної заяви до суду до нерезидентів «Guangzhou Euroshine ironies CO. LTD», CHINA; «I.G.M.GroupSp.z.o.o.PL», Польша; BAMEL Sp.z.o.o, Poland або рішення суду, а також документів щодо припинення зобов'язань між резидентом та вищевказаними нерезидентами шляхом зарахування зустрічних вимог, відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно і підстав для його скасування немає, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

У період з 29.02.2016 по 02.03.2016 Галицькою ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Львівморепродукти» з питань дотримання вимог валютного законодавства по взаєморозрахунках з нерезидентами «Guangzhou Euroshine Electronics CO., LTD», по контракту б/н від 31.07.2015, «I.G.M.Group Sp.z.o.o.PL», по контракту № 13/07/2015 від 13.07.2015, BAMEL Sp.z.o.o, по контракту 04 /05/2015 від 04.05.2015, про що 03.03.2016 складено акт № 349/13-04-14/25236666 (далі акт перевірки).

Згідно акта перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем ст. 1, ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення рахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185-94/ВР із змінами та доповненнями та ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення рахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185-94/ВР із змінами та доповненнями, що тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 % від суми неодержаної виручки в іноземній валюті, перерахованої в грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 18.03.2016 винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким нараховано суму грошового зобовязання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 58137,58 грн.

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі Закону) встановлено, що зовнішньоекономічний договір (контракт) - матеріально оформлена угода двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Експорт (експорт товарів) - продаж товарів українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб'єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів. При цьому, термін реекспорт (реекспорт товарів) означає продаж іноземним суб'єктам господарської діяльності та вивезення за межі України товарів, що були раніше імпортовані на територію України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" імпортні операції резидентів, що здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції, що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Згідно з п. 4 ст. 2 вищезгаданого Закону Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно з постановами правління Національного банку України від 04.06.2015 № 354, від 03.09.2015 № 581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», порушення резидентами строків, передбачених статями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

ТОВ «Львівморепродукти» (Покупець) було укладено загальний договір продажу від 31.07.2015 з нерезидентом - фірмою «Guangzhou shine Electronics CO., LTD», the 5th Industry Zone Xiamao,Baiyun District GUAGNZHOU Guandong City, CHINA (Продавець) на купівлю комплекту гучномовців, що вмонтовані в один корпус, підсилювачі звукових частот, електричні для побутового використання та інші гучномовці, частини підсилювачів звукових частот: регулятори потужності.

На виконання умов договору ТОВ «Львівморепродукти» було здійснено оплату нерезиденту в іноземній валюті від 21.08.2015 на суму - 12120,00 дол. США та 10.11.2015 на суму - 11067,26 дол. США.

Відповідно до митної декларації від 27.01.2016 № 209140000/2016/002690 товар отримано від нерезидента - фірми «Guangzhou Euroshine Electronics CO., LTD», на загальну суму 23187,26 дол. США.

Фактичний перетин митного (державного) кордону України відбувся 25.01.2016, про що свідчить відмітка (штамп) Одеської митниці ДФС «Під митним контролем» на СМR № 361/15 та INVOICE № А4541501 про ввезення товару на митну територію України.

Граничний термін надходження товару відповідно - 19.11.2015.

Таким чином, як видно із умов контракту, вантажно-митної декларації, а також не заперечується позивачем поставка товару була здійснена з порушенням граничних строків.

Доказів отримання висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, як це передбачено ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», позивач суду не надав.

Суд зазначає, що підставою для зупинення строків, передбачених статтями 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», є факт прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків - рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим, позивач не скористався правом звернення до вищевказаних судових установ, що слугувало б підставою для зупинення строків розрахунків по зовнішньоекономічним контрактам, а тому повинен нести відповідальність, встановлену Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та відповідними постановами Нацбанку.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач і не спростовує факту виявленого порушення, та не спростовує, що товар було отримано ним у строк, що перевищує 90 днів з моменту перерахування з валютного рахунку коштів на рахунки нерезидента за товар.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем обґрунтовано застосовано до ТОВ «Львівморепродукти» пеню за порушення строків розрахунків по імпортним операціям за зовнішньоекономічним договором, а отже, податкове повідомлення-рішення від 18.03.2016 № НОМЕР_1 є законним та не підлягає скасуванню.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 18.03.2016 № НОМЕР_1, в той час, як позивачем не доведено обґрунтованості позовних вимог. Отже, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 94 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.