Справа № 2-а-4900/10/0270
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2011-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2011 р. Справа № 2-а-4900/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Альчука Максима Петровича,

при секретарі судового засідання: Колодійчук Олександр Вікторович

за участю представників сторін:

позивача : Міняйла О.Л.

відповідача : Шкробот Н.В. - представник за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: військової частини НОМЕР_1

про: визнання протправними дій та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , особовий склад якої перебував на всіх видах забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом № 1012 від 24.09.2010 року позивач звільнений в запас у зв`язку із скороченням штатів. З 01.11.2010 року позивача виключено із списків особового складу частини, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 203 від 01.11.2010 року. Під час проходження військової служби позивач не був забезпечений речовим майном в повному обсязі і після звільнення отримав довідку у речовій службі військової частини НОМЕР_1 № 115 від 05.11.2010 року на одержання грошової компенсації замість майна, що підлягає видачі, на загальну суму 9810 грн. 17 коп. В добровільному порядку зазначена грошова компенсація позивачу не була сплачена, в зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю і просив суд стягнути з військової частини НОМЕР_1 на свою користь грошову компенсацію в сумі 9810 грн. 17 коп. за не отримане, в повному обсязі, речове майно.

Представник відповідача частково заперечував проти позову, а саме щодо стягнення 8596 грн. 22 коп. за період після 10.03.2000 року, посилаючись на те, що позивач в позовній заяві свої твердження обгрунтовує нормами ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань у мирний час". Однак, відповідно до Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів", дію ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" призупинено. Здійснення виплати бюджетних коштів для компенсації вартості речового майна було б прямим порушенням вимог Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів". Позов в частині стягнення 1213 грн. 95 коп. грошової компенсації замість речового майна, що підлягало видачі до 10.03.2000 року, представник відповідача визнав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , особовий склад якої перебуває на всіх видах забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом Міністра оборони України від 24.09.2010 року № 1012 (а.с.10), позивача звільнено з військової служби у запас по ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із скороченням штатів).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.11.2010 року № 203 позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Вінницького ОМВК (а.с. 11).

Речовою службою військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відповідно до довідки №115 від 05.11.2010 року, встановлені наступні суми грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі: станом до 10.03.2000 року - 1213 грн. 95 коп., станом після 10.03.2000 року - 8596 грн. 22 коп., всього на загальну суму - 9810 грн. 17 коп.

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист Військовослужбовців та членів їх сімей", передбачено що військовослужбовці отримують за рахунок держави грошове забезпечення, а також грошове майно та продовольчі пайки, або за бажанням військовослужбовців грошову компенсацію замість них.

Дію ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист Військовослужбовців та членів їх сімей", згідно із Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17.02.2000 року, призупинено в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців).

Вирішуючи питання про те, положення якого Закону підлягає застосуванню для вирішення спірних правовідносин, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 75 Конституції України, Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас, Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 3.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативно правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизначеним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України.

Відтак, виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України, пріоритетними в даному випадку є положення Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів".

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За правилами встановленими ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

На підставі вищевикладеного, суд приймає часткове визнання позову відповідачем в частині стягнення 1213 грн. 95 коп. грошової компенсації та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 1213 грн. 95 коп., тобто, заборгованість яка виникла станом до 10.03.2010 року (до прийняття Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" ).

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджується йому відповідно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно за період до 10.03.2000 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 1213 грн. 95 коп. крошової компенсації за неотримане речове майно за період до 10.03.2000 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 11 грн. 77 коп. судових витрат відповідно до задоволених позовних вимог.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 07.01.11

Суддя Альчук Максим Петрович

04.01.2011