Справа № 2а-5015/11/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 жовтня 2011 року 17:40 № 2а-5015/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кротюка О.В. при секретарі судового засідання Шевченко Я.В. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції в Оболонському районі м.Києва
до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості по платі за землю .

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Оболонському районі міста Києва з позовом до СПД -фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по платі за землю та нарахованої пені.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що зазначені відповідачем суми плати за землю у деклараціях ним зазначаються і не сплачуються, а останні є узгодженими.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з тих підстав, що ним було подано уточнюючі декларації з питань внесення плати за землю у зв'язку з встановлення судом правильного коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки та, у зв'язку з цим, за рахунок наявної у нього внаслідок цього переплати погашаються його узгоджені за наслідком уточнення зобов'язання.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Рішенням Київської міської Ради від 06.12.2007 року № 1401/4234 передано суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 у короткострокову оренду на три роки земельну ділянку площею 0, 03 га для будівництва, експлуатації міні-маркету на АДРЕСА_1 (далі -земельна ділянка). 05 вересня 2008 року було укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки.

Головним управлінням земельних ресурсів КМДА було видано витяг з технічної документації № ю-22027/2008 згідно якого коефіцієнт на функціональне використання земельної ділянки було встановлено в розмір 2,5.

Таким чином, подаючи декларацію за відповідні звітні податкові періоди по платі за землю відповідачем визначалась самостійно сума плати за землю виходячи з розрахунку вказаного коефіцієнта (2,5).

Разом з тим, відповідач не погоджуючись з розміром вказаного коефіцієнта звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління земельних ресурсів КМДА зобов'язати вказану особу встановити коефіцієнт на функціональне використання земельної ділянки у розмірі 0,5, що відповідає вимогам порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (від 27.01.2006 року № 18/15/21/11).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2010 року (залишено без змін Київським апеляційним господарським судом, Вищим господарським судом апеляційну скаргу Головного управління земельних ресурсів КМДА повернули з підстав відмови в поновлені пропущеного строку на оскарження) позов задоволено, зобов'язано видати на земельну ділянку витяг з технічної документації на неї з встановленим коефіцієнтом на функціональне використання у розмір 0,5 (замість раніше встановленого 2,5).

На підставі вказаного рішення суду було видано витяг з технічної документації на земельну ділянку № ю-29482/2010 к коефіцієнтом 0,5.

Таким чином, як випливає з рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2010 року останнім було встановлено необґрунтованість встановлення коефіцієнта на функціональне використання земельної ділянки 2,5 замість 0,5 та зобов'язано визначити правильний коефіцієнт -0,5 та видати з цього приводу витяг з технічної документації про грошову оцінку земельної ділянки.

Позивачем під час розгляду справи було подано уточнюючі розрахунки по поданим раніше податковим деклараціям з приводи плати за землю, згідно яких ним було відкориговані власні зобов'язані по платі за землю з огляду на коефіцієнт 0,5 замість раніше встановленого 2,5.

З коефіцієнтом 2,5 щомісячна сума плати за землю становить 3329,57 гривень, а з коефіцієнтом 0,5 щомісячна сума плати становить 705,20 гривень, що є меншим розміром ніж раніше вказаний у деклараціях за звітні періоди.

В вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п.54.1. ст..54 Податкового кодексу України (№ 2755-VI від 02.12.2010, далі -ПК України) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності з положеннями пп.14.1.39. ПК України грошове зобов'язання платника податків -це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з положеннями пп. 50.1. ПК України у разі, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Згідно з пп. 14.1.175 ПК України податковий борг -це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У відповідності до положень пп. 129.1.1. ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

При цьому, нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок Державного казначейства України та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань (пп. 129.3.1. ПК України).

У відповідності до положень пп. 87.1. та 87.2. ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

З вказаного судом вбачається, що сума податкового зобов'язання узгоджується як з поданням декларації, так і поданням уточнюючого розрахунку. Моментом узгодження є як подача декларації так і подача уточнюючої декларації.

При цьому нарахування штрафних санкцій і відповідно пені може мати місце лише у випадку заниження податкового зобов'язання.

Подання уточнюючої декларації не є формою (джерелом) сплати податкового зобов'язання, оскільки уточнююча декларація є формою узгодження податкового зобов'язання.

Пеня нараховується виключно на суму узгодженого податкового зобов'язання до дня його сплати. Формою сплати податкового зобов'язання не є подання уточнюючої декларації.

Оскільки поданням уточнюючої декларації не відбувається погашення податкових зобов'язань шляхом їх сплати за рахунок грошей, переплати або іншого майна платника податків то неможливо нараховувати пеню.

Подача уточнюючих декларацій є підставою для виникнення нових відносин з приводу узгоджених податкових зобов'язань платника податку за період їх уточнення. З моменту уточнення розпочинається строк сплати узгоджених зобов'язань внаслідок такого уточнення та враховується наявні платежі за уточнений період. При цьому в рахунок погашення грошових зобов'язань платника повинно бути встановлені нові суми грошових зобов'язань, враховані наявні платежі зроблені за період уточнення. В зв'язку зі зменшенням розміру щомісячних платежів повинні бути перерозподілені вже сплачені суми за уточненими періодами. Оскільки за уточнений період сума податкового зобов'язання зменшується (заниження не було), пеня не може нараховуватись, оскільки перекривається сумою наявною переплати за вказані періоди (за умови її наявності). За відсутності такої переплати пеня повинна нараховуватися, проте з суми зменшеного щомісячного зобов'язання за наслідком його уточнення.

Таким чином, враховуючи уточнюючі декларації відповідача, з огляду на встановлений згідно рішення суду правильний коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки, та сплачені ним суми плати за землю, судом встановлено наступне.

Сплачені позивачем платежі за жовтень-грудень 2008 року, січень -лютий 2009 року (становить загальну суму 10633,91грн), перекривають зобов'язання відповідача з плати за землю за ці період та по травень 2010 року.

Поряд з цим подальші платежі в розміру щомісячної належної плати (705,21 гривні) здійснюються з серпня 2010 року, що підтверджується наданими позивачем квитанціями. Проте не сплачено за період червень-липень 2010 року.

Таким чином, заборгованість за 2010 рік як в сплаті основного платежу, так і нарахованої пені повинно було б здійснено за період червень-липень 2010 року з загальної суми платежу 1410,42 грн.

А починаючи з 2011 року поточні платежі повинні враховуватись податковою службою в силу п. 87.9. ПК України (разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків) в рахунок погашення вказаної заборгованості і пені за період червень-липень 2010 року, з врахуванням недоїмки у зв'язку з цим поточних платежів і зобов'язань за 2011 рік.

Проте, як вбачається з пояснень представників податкової служби та розрахунків, цього не було належним чином зроблено.

Вказані податкової службою розрахунки грошового зобов'язання та пені є неправомірним, оскільки не враховують зазначене вище судом, а також не приймають до уваги розрахунковий період з дня укладення договору оренди земельної ділянки і до дня отримання відповідачем нової довідки грошової оцінки з коефіцієнтом 0,5. Проте вказана довідка і зазначений у ній коефіцієнт повинні застосовуватися до всього періоду відносин з оренди землі відповідачем, починаючи з дня правомірного отримання земельної ділянки суб'єктом господарювання в оренду.

За таких умов у сукупності, розраховані та відкориговані позовні вимоги щодо основного зобов'язання і пені є необґрунтованими та невірними, адже виходять з суми податкового боргу за податковими деклараціями без врахування податкового боргу, який повинен виникнути та бути відкоригованим з врахуванням подання уточнюючих декларації за всі періоди оренди земельної ділянки.

Таким чином, як пеня, так і податковий борг за 2011 рік повинні нараховуватись з суми податкового боргу за період червень-липень 2010 року (фактично не сплачений ані коштами, ані переплатою; оскільки спрямування поточних платежів на погашенні зобов'язань відповідача за ці періоди аніж зазначені у призначеннях платежу за поточні періоди у податкової служби не було, про що свідчать норми закону 2181 та підтверджені судовою практикою, зокрема Постанова ВСУ від 08.12.2009 р. Справа N 21-1162во09, лист ВАСУ від 17.03.2009 р. N 358/13/13-09 ), та 2011 року (в силу п. 87.9. ПК).

Отже, заявлений до стягнення податковий борг з основного платежу з плати за землю та суми пені є заявленим до стягнення необґрунтовано, адже не враховують вимоги поданих уточнюючих декларації та вищезазначених положень ПК України, коефіцієнта 0,5 і відображених висновків суду.

Оскільки до компетенції суду законом не віднесено визначення податкового зобов'язання платника податку та пені щодо підлягають стягненню, а значене є виключним та дискреційним повноваженням податкової служби, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, з тих підстав, що заявлені суми розраховані з порушенням норм ПК України та фактичних обставин у справі, а отже є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч.1. ст..71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи наведене, позивачем не доведено суду правильність розрахунку й стягнення заборгованості плати за землю та нарахованої пені, а відповідачем правильність такого нарахування спростовано належними доказами.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.10.11 р.