Справа № 2-а-3906/09/0270
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2010-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2010 р. м.Вінниця Справа № 2-а-3906/09/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни,

при секретарі судового засідання: Балан Марині Анатоліївні

за участю:

представника відповідача : ОСОБА_1

у відсутність позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2, м. Жмеринка Вінницької області

до: Вінницької обласної державної адміністрації, м. Вінниця

про: визнання незаконною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та встановлення і стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Вінницької обласної державної адміністрації про:

- визнання незаконною бездіяльності начальника Вінницького ООБТІ на письмову заяву від 22.05.2009 р.;

- зобовязання відповідача усунути порушення закону начальником Вінницького ООБТІ з відновленням права на нерухоме майно по свідоцтву про право на спадщину по заповіту від 21.07.1992 р., шляхом поставлення гербової печатки Вінницького ООБТІ на штампі про реєстрацію від 21.08.1992 та повернення його позивачу;

- встановити та стягнути з відповідача нанесену моральну шкоду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що керівник Вінницького обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації бездіє на письмову заяву позивачки від 22.05.2009 р., в якій остання просила продублювати гербову печатку на штампі про реєстрацію нерухомого майна у доданому до свідоцтва про право на спадщину заповіту, оскільки при відсутності гербової печатки остання позбавлена права власності на нерухоме майно згідно свідоцтва, яке по теперішній час знаходиться у Вінницькому ООБТІ.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вважаючи його безпідставним, оскільки обласна державна адміністрація, згідно норм діючого законодавства, не має повноважень здійснювати керівництво або будь-яким іншим чином впливати на начальника ООБТІ. Крім того, жодних звернень станом на 1.01.2010 р. на адресу облдержадміністрації від позивача не надходило.

В судові засідання позивач не зявлялась додаткових доказів та пояснень, що вимагались ухвалою суду від 22.07.2010 р. та судовою повісткою від 3.09.10 р. не надала. Разом з тим, в адміністративному позові зазначила про розгляд справи за її відсутності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення представника відповідача, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до положень статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вбачається з позовних матеріалів відповідачем у даній справі визначено Вінницьку обласну державну адміністрацію, до якої поставлено вимоги, зокрема, щодо зобовязання усунути вчинені начальником Вінницького ООБТІ порушення закону.

Визначаючись щодо зазначеної позовної вимоги суд виходить з наступного.

Організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначає Закон України «Про місцеві державні адміністрації»(далі-Закон).

Так, відповідно до положень статті 1 вказаного Закону, виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Стаття 36 Закону регулює відносини місцевих державних адміністрацій з підприємствами, установами та організаціями.

Так, місцеві державні адміністрації, згідно положень вказаної статті, здійснюють функцію управління майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління. Голови місцевих державних адміністрацій укладають та розривають контракти з їх керівниками.

Керівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, призначаються та звільняються з посад за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, а також керівників навчальних закладів, що призначаються на посаду за умовами конкурсу. Місцеві державні адміністрації не втручаються у господарську діяльність підприємств, установ і організацій, крім випадків, визначених законом.

Місцеві державні адміністрації мають право звернутися до власника підприємства, установи, організації чи уповноваженої ним особи з вмотивованим поданням про притягнення до відповідальності їх керівників у разі порушення ними законів. Про результати розгляду власник чи уповноважена ним особа зобов'язані повідомити місцеву державну адміністрацію у місячний термін.

Керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності зобов'язані в десятиденний термін надавати на вимогу голови місцевої державної адміністрації необхідну інформацію у межах, визначених законом.

Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за № 157/6445 (далі- Тимчасове положення), питання щодо державної реєстрації прав власності на нерухоме майно вирішують підприємства бюро технічної інвентаризації.

З аналізу наведених норм вбачається, що Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації не належить до сфери управління Вінницької обласної державної адміністрації, а є підприємством, яке, відповідно до норм Тимчасового положення, в межах визначеної адміністративно-територіальної одиниці виконує делеговані йому повноваження щодо державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. Разом з тим, обласна державна адміністрація не наділена повноваженнями чи будь-якими іншими владними управлінськими функціями, які б надавали їй право підміняти підприємство - бюро технічної інвентаризації або повноваження керівника, та приймати за останніх рішення або вчиняти певні дії або давати вказівки, зокрема, щодо поставлення гербової печатки на заповіті, які б свідчили про вирішення питань, які належать виключно до компетенції ООБТІ .

Крім того, як вбачається з наданих письмових заперечень, позивач до відповідача не зверталась з жодними заявами, клопотаннями, скаргами щодо бездіяльності ООБТІ.

Слід також зазначити, що позивачем не обґрунтовано чим саме відповідач порушив її права, свободи або інтереси в сфері публічно-правових відносин.

За сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобовязання відповідача усунути допущені керівником ООБТІ порушення закону, задоволеню не підлягають, в звязку з відсутністю спору між сторонами та безпідставністю і необґрунтованістю зазначених позовних вимог.

Щодо позовної вимоги стосовно визнання бездіяльності начальника Вінницького ООБТІ на письмову заяву від 22.05.2009 р., яка залишена без розгляду, суд зазначає про наступне.

По-перше, оскаржуючи бездіяльність керівника ООБТІ, позивач не надає суду доказів звернення до останнього з будь-якими заявами; по друге, не включає вказаного керівника до складу відповідачів, при цьому, в судові засідання не зявляється, що позбавляє суд можливості, розглянути, відповідно до положень статті 52 КАС України, питання щодо заміни неналежного відповідача або залучення другого відповідача до розгляду справи, адже така заміна може бути проведена лише за згодою позивача .

З приписів статей 71, 86 КАС України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивачем не надано доказів та не доведено порушення її прав в сфері публічно - правових відносин, натомість, відповідач довів відсутність спору між сторонами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог в частині визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

Визначаючись з позовними вимогами щодо встановлення та стягнення з відповідача моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків .

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди(із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року) Верховний Суд України наголосив, що обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У пункті 9 названої Постанови, зокрема, зазначено, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих відносинах і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

Взагалі, під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Крім того, в силу статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті відповідно до якої, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Разом з тим, позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано будь- яких доказів в підтвердження таких вимог, не встановлено також неправомірність (незаконність) рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, а тому в цій частині позову слід відмовити.

На підставі викладеного та враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, витрати пов'язані з розглядом справи, згідно положень статті 94 КАС України, позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 20.09.10

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна

16.09.2010