Справа № 727/4813/16-а
Суддя: Волошин С. О.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/4813/16-а
Провадження № 2-а/727/159/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого судді Волошина С.О.

при секретарі Кушнірюк Ю.Г.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Чернівецької міської ради від 03.11.2014 р. №1400, пункту 4.2. рішення Чернівецької міської ради від 26.05.2016 р. №266, зобовязання вчинити дії.

В позові посилається на те, що він учасник антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, в тому числі на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва (п.14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

07.09.2015 р. позивач звернувся до Чернівецької міської ради з заявою щодо виділення, йому, як учаснику антитерористичної операції земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку, надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,1000 га у власність за адресою пров. Курильский у м. Чернівці для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд.

26.05.2016 р. сесією Чернівецької міської ради прийнято рішення за № 266 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань», пунктом 4.2 якого ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за вказаною адресою, у звязку з її розміщенням в межах території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаються виключно на конкурентних засадах (підстава: рішення міської ради VI скликання від 03.11.2014 р. №1400).

Позивач вважає, що пункт 4.2. оскаржуваного рішення Чернівецької міської ради від 26.05.2016 року №266 є незаконним і підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог посилався на ч. 6 ст. 118 ЗК України, згідно якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Як визначено у п. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам зазначеним у Земельному кодексі документів, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин ЧМР в листі від 18.08.2016 р. повідомив, що схема та опис меж території визначених у додатку 1 рішення Чернівецької міської ради від 03.11.2014 р. №1400, не являються містобудівною документацією.

Таким чином, підставою для відмови відповідача у наданні позивачу дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки є документ - рішення Чернівецької міської ради від 03.11.2014 р. №1400, який не затверджувався у встановленому законом порядку як того вимагають положення ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про основи містобудування», Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 290 від 16.11.2011 р., відповідно не є містобудівною документацією та не може обмежувати права громадян на отримання вільної земельної ділянки (дозволу на розробку проекту землеустрою) і згідно положень ст. 118 ЗК України така відмова не може вважатись обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно пункту г) частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, зокрема, у містах - не більше 0,10 гектара.

Заявлений позивачем розмір земельної ділянки 0,10 га, відповідає нормам, подані документи за змістом так кількістю відповідають переліку, наведеному у статті 118 Земельного Кодексу України.

Відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою зазначив, що визначена земельна ділянка позивачем розміщена в межах території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва м. Чернівцях надаються виключно на конкурентних засадах у відповідності до рішення міської ради VI скликання від 03.11.2014 р. №1400.

Водночас, на законодавчому рівні взагалі відсутня таке визначення, як «розміщення земельної ділянки в межах території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва надаються виключно на конкурентних засадах».

Крім того, рішення Відповідача від 03.11.2014 року №1400 не містить жодних заборон щодо виділення земельних ділянок учасникам бойових дій без конкурсу.

Також в описі меж території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах (аукціоні), що затверджений рішенням Відповідача від 03.11.2014 року №1400, пров. Курильський не зазначений.

Відмова відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу є протиправною, невмотивованою та необґрунтованою, а тому пункт 4.2. рішення Чернівецької міської ради 7 сесії VII скликання від 26 травня 2016 року № 266 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань» підлягає скасуванню.

Вважають, також, що рішення Чернівецької міської ради від 03.11.2014 року № 1400 є незаконним та підлягає скасуванню на підставі наступного.

Зазначене рішення відповідача (від 03.11.2014 р. №1400), на думку позивача, не відповідає вимогам ст.ст. 116118 Земельного кодексу України та Законам України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про основи містобудування», Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 290 від 16.11.2011р.

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме п.п. 1-3, 7, 9, 12 ч. 1 ст. 1 цього Закону:

У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

Генеральна схема планування території України - містобудівна документація, що визначає концептуальні вирішення планування та використання території України;

генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території;

містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій;

план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон;

схеми планування території на регіональному рівні - планувальна документація, яка розробляється у розвиток Генеральної схеми планування території України та визначає принципові вирішення розвитку, планування,) забудови, використання територій адміністративно-територіальних одиниць та їх окремих частин.

Стаття 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня. Вимоги містобудівної документації є обовязковими для виконання всіма субєктами містобудування.

Частина 3 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Статті 12, 17 Закону України «Про основи містобудування» визначають наступне.

До компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.

Містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій.

Містобудівна документація є основою для:

вирішення питань раціонального використання територій, регулювання розселення; підготовки обґрунтованих пропозицій щодо встановлення та зміни меж населених пунктів;

підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації: вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування територій;

вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб.

Розробка містобудівної документації здійснюється проектними організаціями, іншими юридичними особами, які мають ліцензії на виконання відповідних робіт, що видаються в порядку, встановленому законодавством.

Порядком розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 290 від 16.11.2011 року, визначено наступне.

Пункт 1.1. Цей Порядок визначає механізм розроблення або внесення змін до містобудівної документації з планування території на державному рівні в частині схем планування окремих частин території України та містобудівної документації з планування території на регіональному і місцевому рівнях (далі - містобудівна документація).

Пункт 1.4. Організація розроблення містобудівної документації або внесення змін до неї здійснюється шляхом забезпечення:

оприлюднення рішення про розроблення містобудівної документації або внесення змін до неї;

визначення розробника містобудівної документації або внесення змін до неї та укладання договору з урахуванням положень, встановлених Законом України "Про здійснення державних закупівель";

складання разом із розробником та затвердження проекту завдання на розроблення містобудівної документації або внесення змін до неї;

надання розробнику вихідних даних, а також вимог щодо розміщення об'єктів державного й регіонального значення або доручення щодо їх збирання;

фінансування розроблення містобудівної документації або внесення змін до неї відповідно до укладеного договору;

надання розробнику оновленої картографічної основи, складеної відповідно до вимог законодавства;

здійснення контролю за розробленням або внесенням змін до містобудівної документації;

узгодження проекту містобудівної документації з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, в частині врегулювання питань щодо територій спільних інтересів;

розгляду проекту містобудівної документації архітектурно-містобудівною радою згідно зі статтею 20 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності";

подання проекту містобудівної документації з планування території на державному рівні в частині схем планування окремих частин території України, містобудівної документації з планування територій на регіональному рівні, генерального плану міст експертній організації для проведення експертизи в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 548 "Про затвердження Порядку проведення експертизи містобудівної документації";

подання на затвердження завершеного проекту містобудівної документації.

Пунктом 4.1. вказаного Порядку визначено, що рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Аналізуючи вище наведені норми законодавства та рішення ЧМР від 03.11.2014 р. №1400, вбачається, що відповідач оскаржуваним рішенням по суті затвердив план зонування території (зонінг) міста Чернівці, тобто визначив умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

На думку позивача, оскаржуване рішення ЧМР від 03.11.2014 р. №1400, виходячи з його суті, є містобудівною документацію, що визначає умови та обмеження використання території та відповідно повинно було прийматись згідно положень і в порядку визначеному п.п. 1.1., 1.4 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 290 від 16.11.2011р.

Але, Відповідач сам визнає, що рішення ЧМР від 03.11.2014 р. №1400 не є містобудівною документацією.

Так, Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин в листі від 18.08. 2016 року повідомив позивача, що схема та опис меж території визначених у додатку 1 рішення Чернівецької міської ради від 03.11.2014 р. №1400, не являються містобудівною документацією.

Таким чином, Чернівецька міська рада прийнявши рішення від 03.11.2014 р. №1400, яким визначила умови та обмеження використання території м. Чернівці для містобудівних потреб у межах визначених зон, порушила вимоги встановлені Порядком розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 290 від 16.11.2011 року, а тому не може бути законною підставою для обмеження права громадян України на безоплатне отримання земельної ділянки (надання дозволу на розробку проекту землеустрою) на території міста Чернівці.

Крім того, рішення Чернівецької міської ради від 03.11.2014 року № 1400 є регуляторним актом, і що при його прийнятті було порушено Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», що підтверджується наступним.

Відповідно до ст.9 ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань. Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.

Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.

Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов'язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.

Згідно ст. 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» «Регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.

У разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушеннями».

В даному випадку, всупереч вимогам Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» не відбулось попереднього оприлюднення проекту даного регуляторного акту, та його розгляду відповідними комісіями міської ради, (взагалі не було дотримано процедури прийняття регуляторного акту), що свідчить про його неправомірність.

Позивача також зазначає, що прийняття рішення від 03.11.2014 року №1400 відбулось без проведення відповідних громадських слухань, обовязковість проведення яких визначена чинним законодавством Україні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій.

Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.

Відповідно до Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженого постановою КМУ від 25.05.2011 року № 555, цей Порядок визначає механізм проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні: генеральних планів населених пунктів, планів зонування та детальних планів територій (далі - містобудівна документація).

Проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів у проектах містобудівної документації здійснюється під час розроблення відповідних проектів містобудівної документації.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що рішення відповідача від 03.11.2014 р. № 1400 суперечать положенням ст. ст. 116 -118 Земельного кодексу України та Законам України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про основи містобудування», «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 290 від 16.11.2011 р., а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо строків оскарження, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проектної документації для отримання земельної ділянки у власність було посилання на рішення Чернівецької міської ради від 03 листопада 2014 року № 1400.

Про його існування, позивачу стало відомо лише після отримання витягу з рішення Чернівецької міської ради 7 сесії VII скликання від 26 травня 2016 року № 266 (п. 4.2.), а з його змістом позивач ознайомився отримавши лист департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради від 02 липня 2016 року, на запит від 23.06.2016 р., що в свою чергу підтверджує пропуск позивачем строків звернення до суду з поважних причин, а тому відповідно до КАС України підлягають поновленню.

Просив постановити рішення, яким визначити причини пропуску поважними та поновити строки на звернення до суду про скасування рішення Чернівецької міської ради VI скликання від 03.11.2014 р. №1400. Визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької міської ради 56 сесії VI скликання від 03.11.2014 р. №1400 «Про затвердження схеми та опису меж території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах (аукціоні)». Визнати протиправним та скасувати пункт 4.2. рішення Чернівецької міської ради 7 сесії VII скликання від 26.05.2016 р. № 266 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань». Зобовязати Чернівецьку міську раду повторно, в строк визначений частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, від дня набрання рішенням суду законної сили, розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,1000 га у власність за адресою м. Чернівці, провул. Курильский для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно поданих графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Присудити на користь ОСОБА_3 з Державного бюджету України судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги підтримав, посилаючись на обставини зазначені в заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні з тих підстав, що Пунктом 4.2. рішення Чернівецької міської ради VI скликання від 26.05.2016 р. № 266 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проектів відведення, земельних ділянок, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань» ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га у власність за адресою провул. Курильський для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у звязку з розміщенням земельної ділянки в межах території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаються виключно на конкурентних засадах (підстава: рішення міської ради VI скликання від 03.11.2014 р. № 1400).

Пунктом 4.2.1 зазначеного рішення міської ради департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради уповноважено запропонувати ОСОБА_3 земельну ділянку в масиві забудови обмеженого вулицями ОСОБА_4 та Січовою.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Місце розташування земельної ділянки, яку позивач мав намір отримати безоплатно у власність для будівництва житлового будинку (провул. Курильський) не відповідає вимогам нормативно-правового акту, а саме рішенню Чернівецької міської ради VI скликання від 03.11.2014 р. № 1400 «Про затвердження схеми та опису меж території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах» (далі-рішення № 1400).

Так, рішенням № 1400 затверджено схему та опис меж території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах (аукціоні).

Земельна ділянка на провул. Курильському належить до даної території, що підтверджується листом Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради від 30.09.2016 р. № 04/01-08/1-3234.

Щодо тверджень позивача про те, що рішення № 1400 є містобудівною документацією та регуляторним актом варто зазначити наступне.

Відповідно до пунктів 7, 9 частини 1 статті 1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»:

містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Як зазначено в преамбулі ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» цей Закон встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт - це:

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання;

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний

письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

У преамбулі ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначено, що цей Закон визначає правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Відповідно до статті 1 Закону державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності-напрям державної політики, спрямований на вдосконалення правового регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, недопущення прийняття економічно недоцільних та неефективних регуляторних актів, зменшення втручання держави у діяльність суб'єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, що здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладені норми законів та зі змісту рішення № 1400 вбачається, що воно не регулює господарські відносини або адміністративні відносини між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, а також не регулює планування, забудову та інше використання територій для містобудівних потреб. Отже, твердження позивача про те, що рішення є містобудівною документацією та регуляторним актом, прийняте з порушенням вимог щодо порядку оприлюднення та громадського обговорення такого акту не відповідають дійсності та не базуються на нормах законодавства.

Рішення № 1400 є нормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування, який повинен враховуватись департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради при підготовці рішень щодо розпорядження комунальним майном землею, що належить територіальній громаді міста Чернівців.

Дане рішення було прийняте на підставі рекомендації робочої групи з визначення меж території, на якій вільні земельні ділянки будуть передаватись виключно на конкурентних засадах, створеної розпорядженням Чернівецького міського голови від 16.07.2014 р. № 234-р, до складу якої входили депутати міської ради, головний архітектор міста, інші посадові особи виконавчих органів міської ради.

Прийняття зазначеного рішення вмотивоване інтересами територіальної громади та раціональним використанням земель центральної частини міста, які є вичерпним ресурсом, необхідністю отримання до міського бюджету додаткових доходів - коштів від продажу інвестиційно привабливих земельних ділянок та прав на них на аукціоні. При цьому даним рішенням не порушуються права осіб, які бажають скористатись своїм правом на безоплатну приватизацію землі відповідно до статей 118,121 Земельного кодексу України, адже вони мають право отримати земельну ділянку в інших районах міста, які відводяться для будівництва житлових будинків, за межами території, що зазначена в рішенні № 1400.

Приймаючи рішення № 1400 Чернівецька міська рада реалізовувала право власника землі розпоряджатися своїм майном, що обґрунтовується наступними нормами чинного законодавства України.

Так, статтею 13 Конституції України визначено, що земля є обєктом права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною 3 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Згідно з частинами 1, 2 статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Зі змісту ст. 12 Земельного кодексу України вбачається, що розпорядження землями територіальних громад належить до повноважень міської ради та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Відповідно до статті 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу.

Статтею 169 Цивільного кодексу України визначено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до статті 172 Цивільного кодексу України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, враховуючи вказані вище норми законодавства земля та земельні ділянки є об'єктами власності територіальні громади міста, яка через свої органи бере участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Статтею 118, 121 Земельного кодексу України визначено порядок та норму передачі громадянам земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. При цьому, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Таким нормативно-правовим актом є рішення № 1400.

Частиною 1 ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування» визначено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Крім того, на думку відповідача, при розгляді даної справи необхідно врахувати наступні норми процесуального права.

Відповідно до статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що рішення № 1400 обмежує його конституційне право на землю щодо безоплатного набуття земельної ділянки у власність. Однак, таке твердження є безпідставним та суперечить вимогам законодавства України.

Чернівецька міська рада рішенням № 1400 ніяким чином не порушила гарантоване Конституцією та Законами України право позивача на безоплатне отримання земельної ділянки, оскільки це рішення не визначає жодних прав та обовязків позивача, крім того у позивача відсутні будь-які права на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га на провул. Курильському.

Розділ ІІІ Земельного кодексу України визначає, що правами на змелю є:

-право власності на землю;

-право користування землею;

-право земельного сервітуту;

-право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови.

Права на землю посвідчуються відповідними правовстановлюючими документами. До позовної заяви не додано жодного документа, що посвідчує права позивача на дану земельну ділянку, в позовній заяві не вказано яке саме з визначених кодексом прав на землю порушене рішеннями міської ради.

Стаття 155 Земельного кодексу України визначає відповідальність органів місцевого самоврядування за видання актів, які порушують права власників земельних ділянок. Так, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

В даному випадку оскаржуване рішення № 1400, як акт орану місцевого самоврядування, не порушує права позивача щодо володіння, користування чи розпорядження належною йому земельною ділянкою, а тому підстави для застосування відповідальності органу місцевого самоврядування шляхом визнання недійним його акту відсутні.

Відповідно до рішень Чернівецької міської ради для проектування житлового району садибної житлової забудови громадянам, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції зарезервовано земельні ділянки території району, обмеженого вулицями ОСОБА_4 та Січовою, на вул. Коломийській та інші. Тому позивач може отримати земельну ділянку в межах зазначеної території, пропозиція отримати земельну ділянку в даних районах зазначено також і в рішенні міської ради від 26.05.2016 р. № 266. В центральних районах міста земельні ділянки можуть надаватись тільки для сімей загиблих учасників бойових дій.

Відповідач також вважає, що позивачем порушено строки звернення до суду щодо оскарження рішення № 1400.

Так, відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішення № 1400 прийнято 03.11.2014 р. та оприлюднене на офіційному веб-порталі Чернівецької міської ради 06.12.2014 р., що підтверджується листом від № 04.10.2016 р.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації. Таким чином, відповідно до зазначених вимог, рішення міської ради оприлюднюються на офіційному веб-порталі міської ради та набувають чинності з дня такого оприлюднення.

Таким чином, позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав з дня оприлюднення рішення 06.12.2014 р. Тому строк на подання адміністративного позову про скасування рішення № 1400 розпочався саме з цього дня і завершився 07.05.2015 р.

Вважає необґрунтованою також і вимогу позивача про стягнення з міської ради судових витрат за подання позову. Пунктом 13 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, повязаних з порушенням їхніх прав. Таким чином, сплата позивачем судових витрат у даній справі є невиправданою, надмірною та не вимагається законом. Тому позивач має право на повернення помилково сплачених коштів з державного бюджету, а не за рахунок стягнення цих коштів з відповідача в разі задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не обґрунтований і в його задоволенні необхідно відмовити з наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що пунктами 1-3 рішенням Чернівецької міської ради 56 сесії VI скликання від 03.11.2014 р. №1400 «Про затвердження схеми та опису меж території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах (аукціоні)» затверджено схему та опису меж території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах (аукціоні), що додаються.

Земельні ділянки, що будуть вноситися на аукціон в межах визначених схемою території, передбачити переважно для багатоквартирного малоповерхового житлового будівництва.

Картографічні матеріали, схеми та опис меж території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах (аукціоні), оприлюднити в засобах масової інформації.

Рішення набирає чинності з моменту його оприлюднення в газеті «Чернівці» та підлягає розміщенню на офіційному веб-порталі Чернівецької міської ради в мережі Інтернет (а.с.35).

Опис меж території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах (аукціоні) визначені «Додатком до рішення Чернівецької міської ради 56 сесії VI скликання від 03.11.2014 р. №1400» (а.с.36) та «Викопіюванням з схеми території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах», куди входить і пров. Курильський (а.с.49, 53, 96, 104).

Як вбачається з листа Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради від 30.09.2016 р. № 04/01-08/1-3234, пров. Курильський входить до складу території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах (а.с.95).

Згідно повідомлення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 01/02-05/3178 від 04.10.2016 р., рішення Чернівецької міської ради 56 сесії VI скликання від 03.11.2014 р. №1400 «Про затвердження схеми та опису меж території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах (аукціоні)» оприлюднено на офіційному веб-порталі міської ради 06 грудня 2014 р. (а.с.97).

Згідно п. 14 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: …

14) … першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва …».

26.05.2016 р. відбулося засідання сесії депутатів Чернівецької міської ради, на якому розглядалося звернення учасника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями паспорта і посвідчення учасника бойових дій від 09.03.2016 р. серія УБД №089408 (а.с.7-9), з приводу виділення йому, як учаснику антитерористичної операції, земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку, надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,1000 га у власність за адресою пров. Курильський у м. Чернівці.

Пунктом 4.2 рішення 7 сесії VIІ скликання Чернівецької міської ради № 266 від 26.05.2016 р. «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань» ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, у власність за адресою провул. Курильський для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в звязку з розміщенням земельної ділянки в межах території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаються виключно на конкурентних засадах (підстава: рішення міської ради VI скликання від 03.11.2014 р. №1400).

Пунктом 4.2.1 Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради запропонувати громадянину ОСОБА_3 земельну ділянку в масиві забудови обмеженого вулицями ОСОБА_4 та Січовою(а.с.10).

Згідно ст. 144 Конституції України, «Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду».

Відповідно до ст. 172 ЦК України, «1. Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом».

Згідно ст. 118 ч. 7 ЗК України, «7. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку».

У відповідності до ст. 122 ч. 1 ЗК України, «1. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб».

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що «1. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: …

34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; …»

Таким чином, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки, відповідач мотивував свою відмову виключно з підстав знаходження обраної ОСОБА_3 на свій розсуд земельної ділянки в межах території Шевченківського району м. Чернівці, на якій вільні земельні ділянки надаватимуться виключно на конкурентних засадах (аукціоні) і така відмова ґрунтується на вимогах нормативно-правового акту, яким є рішення Чернівецької міської ради 56 сесії VI скликання від 03.11.2014 р. №1400 «Про затвердження схеми та опису меж території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах (аукціоні)» .

Представник позивача визнав у судовому засіданні, що по пров. Курильському у м. Чернівці його довіритель не має у власності нерухомого майна, незавершеного будівництва або права користування чи оренди земельною ділянкою, а також інших передбачених законом приписів, які б давали йому підстави вимагати відведення земельної ділянки саме по пров. Курильському.

В той же час представник позивача не заперечував ту обставину, що в місті Чернівці визначено ряд вулиць, в межах яких безоплатно виділяються земельні ділянки учасникам АТО, однак позивач бажає отримати земельну ділянку саме по пров. Курильському, в межах території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва надаваються виключно на конкурентних засадах (аукціоні).

У відповідності до ч.3 ст. 72 КАС України, «3. Обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання».

Стаття 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 24 ч. 3 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що Чернівецька міська рада діяла в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений ст. 19 Конституції України, ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.ст. 118, 122 ЗК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність своїх дій при прийнятті оспорюваного рішення, а відтак вимога позивача щодо визнання протиправним та скасування п. 4.2 рішення Чернівецької міської ради 7 сесії VIІ скликання № 266 від 26.05.2016 р. «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань», є необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення.

Також не підлягає до задоволення вимога позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення Чернівецької міської ради 56 сесії VI скликання від 03.11.2014 р. №1400 «Про затвердження схеми та опису меж території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах (аукціоні)», з наведених нижче підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2016 р. позивач звернувся до суду з позовною вимогою про скасування рішення Чернівецької міської ради 56 сесії VI скликання від 03.11.2014 р. №1400 (а.с.28, 30-34), яку в послідуючому 26.09.2016 р. виклав в новій редакції (а.с.76-84).

Згідно ст. 57 Конституції України, «Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом».

У відповідності до ст. 6 ЗУ «Про інформацію», «1. Право на інформацію забезпечується: …

обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; …»

Статтею 22 ЗУ «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» визначено, що рішення органів місцевого самоврядування, інші нормативно-правові акти публікуються в офіційних виданнях (відомостях, бюлетенях, збірниках, інформаційних листках тощо) та друкованих засобах масової інформації відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 15 ч.ч. 1, 2 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», «1. Розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати: … 2) нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності; …

2. Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації».

В судовому засіданні встановлено, що рішення Чернівецької міської ради 56 сесії VI скликання від 03.11.2014 р. №1400 оприлюднене в установленому законом порядку 06.12.2014 р., тому суд вважає твердження позивача про те, що він дізнався про його існування лише після отримання витягу з рішення Чернівецької міської ради 7 сесії VII скликання від 26 травня 2016 року № 266 (п. 4.2.), а ознайомився з його змістом отримавши лист департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради від 02.07.2016 р., необґрунтованими і відповідно 6-ти місячний строк звернення до суду з позовом слід вважати пропущеним без поважних причин, тому відповідно до норм КАС України він не підлягає поновленню.

Згідно ст. 99 ч.ч. 1, 2 КАС України, «1. Адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

2. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів».

Відповідно до ст. 100 ч.1 КАС України, «1. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала».

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Висновок суду ґрунтується на поясненнях сторін та всіх наявних у справі письмових матеріалах в сукупності, які були досліджені в судовому засіданні, і яким дана правова оцінка.

Таким чином, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішення Чернівецької міської ради VI скликання від 03.11.2014 р. №1400 «Про затвердження схеми та опису меж території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах (аукціоні)» та пункту 4.2. рішення Чернівецької міської ради 7 сесії VII скликання від 26.05.2016 р. № 266 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань», зобовязання Чернівецької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,1000 га у власність за адресою м. Чернівці, провул. Курильский, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 57, 144 Конституції України, ст. 172 ЦК України, ст.ст. 118, 122 ЗК України, ст.ст. 24, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 6 ЗУ «Про інформацію», ст. 22 ЗУ «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», ст. 15 ч.ч. 1, 2 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ст.ст. 11, 70, 71, 99, 100, 159-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішення Чернівецької міської ради VI скликання від 03.11.2014 р. №1400 «Про затвердження схеми та опису меж території, на якій вільні земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях надаватимуться виключно на конкурентних засадах (аукціоні)» та пункту 4.2. рішення Чернівецької міської ради 7 сесії VII скликання від 26.05.2016 р. № 266 «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань», зобовязання Чернівецької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,1000 га у власність за адресою м. Чернівці, провул. Курильский, - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ : С.О. Волошин