Справа № 2-а-2063/09/0270
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2010-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
м. Вінниця, вул. Островського, 14
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2010 р. Справа № 2-а-2063/09/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Мультян Марини Бондівни,

при секретарі судового засідання: Савченко Олені Олегівні

За участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1 - представник за довіреністю

відповідача : ОСОБА_2 - представник за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області

до: ВАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" в особі Іллінецького управління газового господарства

про: стягнення 178 005 грн.

ВСТАНОВИВ :

17 квітня 2009 року до суду звернулась Державна інспекція з контролю за цінами у Вінницькій області (далі - Позивач) з позовом до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" в особі Іллінецького управління газового господарства (далі - Відповідач) про стягнення 178 005 грн.

Позовні вимоги аргументовані тим, що в ході перевірки правильності застосування цін на газ природний встановлено, що в період з 01.05.2008 року по 22.08.2008 року Відповідачем завищено ціни на газ природний внаслідок нарахування споживачами витрат повязаних з реалізацією природного газу НАК "Нафтобаз України" у розмірі 104,916 грн. з ПДВ, встановлених наказом Міністерства палива та енергетики України від 25.04.2008 року № 247 "Про затвердження витрат НАК "Нафтобаз України", який не набув чинності.

В результаті такого завищення вартості газу природного, підприємство незаконно отримало виручку у розмірі 59335,60 грн., у звязку з чим позивачем прийнято рішення від 16.02.2009 року № ІЦ-02-12/16 про застосування економічних санкцій у сумі 178005 грн. Однак, відповідачем вказане рішення не виконано у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду до суду з позовом про стягнення заборгованості.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на матеріали справи та наявні в ній докази.

Відповідач вважає, що Позивачем неправомірно та з порушенням норм чинного законодавства винесено рішення №ІЦ-02/12-61 від 16.02.2009 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, відповідно до якого у Позивача вилучається 59335 грн. коштів у дохід держави та накладається штрафна санкція у розмірі 118670 грн.

В судовому засіданні представник Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, надавши суду письмові заперечення від 20.08.2010 року №07-15-1105, в яких зокрема зазначила, що перевірку позивача проведено у відповідності до положень чинного законодавства України, а саме згідно положень Закону України "Про нафту і газ", Закону України "Про ціни та ціноутворення".

Крім того відзначила, що відповідачем оскаржено рішення від 16.02.2009 року №ІЦ-02-12/16 про застосування економічних санкцій у сумі 178005 грн. Так, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2009 року по справі № 2-а-2371/09/0270 за позовом ВАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" до Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області про скасування рішення №ІЦ-02/12-61 від 16.02.2009 року відмовлено в задоволенні позовних вимог, проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2010 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2009 року скасовано, та прийнято нову, якою позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області від 16.02.2009 року № ІЦ-02-12/16. Рішення набрало законної сили. Зважаючи на викладене, представник відповідача у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази наявні в ній суд встановив наступне.

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" зареєстроване як юридична особа та внесено до ЄДРПОУ за №03338649.

На підставі посвідчення № 53 від 20.01.2009 року працівниками Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області 08.04.2008 року було розпочато перевірку Іллінецького управління газового господарства ВАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз".

9 лютого 2009 року працівниками Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області було складено акт за результатами планової перевірки застосування тарифів на транспортування магістральними трубопроводами газу природного, тарифів на зберігання, транспортування розподільними мережами та поставку природного газу в Іллінецькому управлінні газового господарства ВАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз". Акт перевірки від 09.02.2009 року представниками Відповідача не підписано.

На підставі вказаного акту перевірки 16 лютого 2009 року Позивачем було прийнято рішення №ІЦ-02-12/61 про застосування економічної санкції за порушення державної дисципліни цін відповідно до якого позивачу необхідно сплатити 59335 грн. зайво отриманих коштів та накладено штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 118670 грн.

На підтвердження заявлених позовних вимог Позивачем в матеріали справи надано довідки отриманої виручки Відповідачем при нарахуванні витрат НАК "Нафтобаз України" на реалізацію природного газу в період з 01.05.2008 року по 22.08.2008 року та при нарахуванні збору у вигляді цільової надбавки на витрати НАК "Нафтобаз України" на реалізацію природного газу в період з 01.05.2008 року по 22.08.2008 року.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України "Про ціни та ціноутворення", Україна згідно з Декларацією про державний суверенітет України та Законом України "Про економічну самостійність Української РСР" самостійно здійснює політику цін. Закон визначає основні принципи встановлення і застосування цін і тарифів та організацію контролю за їх дотриманням на території республіки.

Згідно статей 1,2 вищезазначеного Закону України законодавство України про ціноутворення складається з цього Закону та інших актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

ОСОБА_3 поширюється на всі підприємства й організації незалежно від форм власності, підпорядкованості і методів організації праці та виробництва.

Положеннями статті 4 Закону України "Про ціни та ціноутворення" визначено компетенцію Кабінету Міністрів України в галузі ціноутворення, відповідно до якої останній: забезпечує здійснення в республіці державної політики цін; визначає перелік продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи на які затверджуються відповідними органами державного управління, крім сфери телекомунікацій визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Відповідно до ч.2 п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №1548 від 25.12.1996 року "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)" Національна комісія регулювання електроенергетики регулює граничні рівні цін на природний газ для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, а також граничні рівні цін на природний газ для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання за погодженням з Мінекономіки.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про ціни та ціноутворення" державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів. При цьому контролюється правомірність їх застосування та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 2 ст.13 вищезазначеного Закону України передбачено, що контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України. Вказані органи здійснюють контроль у взаємодії з профспілками, спілками споживачів та іншими громадськими організаціями.

Державну інспекцію по контролю за цінами було утворено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1432 від 13.09.2000 року "Про Державну інспекцію з контролю за цінами, повноваження інспекції визначено Постановою Кабінету Міністрів України №1432 від 13.09.2000 року "Про Державну інспекцію з контролю за цінами" саме на неї покладено функції контролю за дотриманням законодавства про ціни та ціноутворення та право застосування санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення.

Мінпаливенерго № 247 було затверджено витрати HAK "Нафтогаз України" на реалізацію природного газу, які входять в структуру ціни на природний газ для установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання.

Державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб'єктами нормотворення здійснюється відповідно до Указу Президента України від 03.10.1992 р. № 493/92 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року №731.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 03.10.1992 р. № 493/92 державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи та законні інтереси громадян, або мають міжвідомчих характер.

Однак, згідно пп. "д" п. 5 вищезазначеного Положення Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р. № 731 на державну реєстрацію не подаються акти, спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм.

В преамбулі наказу Міністерства палива та енергетики України від 25.04.2008 року № 247, зазначено, що він приймається на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2006 р. № 605 "Деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Крім того, листом Міністерства юстиції України від 10 липня 2009 року №8712-0-33-09-20/1 у відповідь на запит в.о. голови правління НАК "Нафтогаз України" №14/3 1176 від 25 червня 2009 року повідомлено, що Міністерство палива та енергетики України, видаючи наказ №247 від 25 квітня 2008 року, діяло на виконання постанови КМУ від 29 квітня 2006 року №605.

Постановою Кабінету Міністрів України № 605, а саме п. 9 зазначається, що витрати Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на реалізацію природного газу мають затверджуватись Міністерством палива та енергетики України за погодженням з Міністерством фінансів України та Міністерством економіки України.

Тобто, оскільки наказ від 25.04.2008 р. № 247 було прийнято на виконання постанови Кабінету міністрів України від 29.04.2006 р. № 605, необхідність у його державній реєстрації в Міністерстві юстиції України спростовується вищезазначеними нормами Указу Президента України від 03.10.19992 р. № 493/92 та постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р. № 731.

Міністерством юстиції від 11.08.2008 року № 733/15424 зареєстровано наказ Мінпаливенерго від 25.07.2008 року № 396, яким змінена сума витрат НАК "Нафтогаз України". Пунктом 2 даного наказу визнано таким, що втратив чинність, наказ Мінпаливенерго від 25.04.2008 року № 247 "Про затвердження витрат НАК "Нафтогаз України" на реалізацію природного газу".

Відповідно до п.п. 8,9 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 28.12.1992 року № 731, разом з нормативно-правовим актом, що подається на державну реєстрацію, до органу державної реєстрації подаються, зокрема, відомості про чинні акти з цього питання, а також про акти, що втрачають чинність у зв'язку з прийняттям цього акта; копія нормативно-правового акта, який визнається таким, що втратив чинність. В процесі державної реєстрації Мін'юстом проводиться правова експертиза нормативно-правового акту, тобто перевіряється відповідність акту Конституції України та чинному законодавству України.

Враховуючи, що наказом Мінпаливенерго від 25.07.2008 року №396, який зареєстрований Мін'юстом, визнано таким, що втратив чинність наказ Мінпаливенерго від 25.04.2008 року № 247, Міністерство юстиції України підтвердило чинність останнього з 1 травня 2008 року до моменту набрання чинності наказом Мінпаливенерго від 25.07.2008 року №396.

Крім того, наказ Міністерства палива та енергетики України від 24.04.2008 року № 247 не був визнаний у встановленому законом порядку недійсним або таким, що не відповідає законодавству, а тому, враховуючи положення п. 7 Положення про Міністерство палива та енергетики України, затвердженого Указом Президента України від 14.04.2000 року № 589/2000, накази даного Міністерства є обов'язковими для застосування центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами.

Тому у ВАТ "Вінницягаз" не було жодних підстав не застосовувати Наказ від 24.04.2008 року № 247 та не включати в структуру ціни витрати НАК "Нафтогаз України" на реалізацію природного газу.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про ціни та ціноутворення", керуючись якою Позивач застосував до ВАТ "Вінницягаз" економічні санкції, вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки.

Разом з тим, грошові кошти, отримані від споживачів за природний газ (в тому числі і як компенсація витрат Національної акціонерної компанії "Нафтогаз Україна") не є виручкою ВАТ "Вінницягаз", оскільки відповідно до Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки за спеціалізованим режимом використання газопостачальних підприємств, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 12.07.2000 р. №759, зазначені кошти того ж дня перераховуються уповноваженим банком на розрахунковий рахунок власника природного газу в частині оплати переданих згідно договору купівлі-продажу споживачу природного газу.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2010 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2009 року по справі № 2-а-2371/09/0270 за позовом ВАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" до Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області про скасування рішення №ІЦ-02/12-61 від 16.02.2009 року, якою в задоволені позову відмовлено, скасовано, та прийнято нову, якою позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Вінницькій області від 16.02.2009 року № ІЦ-02-12/16.

Враховуючи, що стягнення штрафних санкцій здійснюється на підставі рішення контролюючого органу про їх застосування, та зважаючи, що законність та обґрунтованість стягнення штрафу перебуває у безпосередньому зв'язку із правомірністю рішення, у зв'язку з прийняттям якого пред'явлено позов, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2010 року, якою скасовано рішення про застосування фінансових санкцій, має преюдиціальне значення для вирішення даної адміністративної справи та свідчить про безпідставність вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). З огляду на те, що в процесі розгляду даної справи відповідачем не понесено судових витрат, вони не підлягають стягненню з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України..

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 26.08.2010 року.

Суддя Мультян Марина Бондівна

21.08.2010