Справа № 377/560/16-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/560/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Малишенко Т.О. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу відповідача - Славутицької міської ради Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 08 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Славутицької міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Славутицької міської ради Київської області від 23 жовтня 2015 року №1936-63-VI щодо обмеження реалізації алкогольних напоїв на території міста Славутич Київської області з 22-00 годин до 8-00 годин;

- зобов'язати Славутицьку міську раду Київської області опублікувати оголошення про скасування оскаржуваного акта у разі прийняття відповідного судового рішення.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 08 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Славутицької міської ради Київської області від 23 жовтня 2015 року №1936-63-VI щодо обмеження реалізації алкогольних напоїв на території міста Славутич Київської області з 22-00 годин до 8-00 годин;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2015 року Славутицькою міською радою Київської області було прийнято рішення № 1936-63-VI (далі - Рішення, оскаржуване Рішення), яким встановлено обмеження щодо реалізації алкогольних та слабоалкогольних напоїв, а також пива (крім безалкогольного) на території міста Славутич.

У п. 1 Рішення зазначено таке: «Обмежити роздрібну торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями та пива (крім безалкогольного), на території міста Славутича в підприємствах роздрібної торгівлі, крім закладів ресторанного господарства, у період з 22:00 години до 08:00 години щоденно, враховуючи вихідні та свята».

Оскаржуване Рішення опубліковано у випуску газети «Теледень Славутич» №45 (886) - 05 листопада 2015 року та оприлюднене на сайті:://е-slavutich.gov/ua/.

Як вбачається з листа Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» від 11 липня 2016 року, при здійсненні позивачем покупок 07 липня 2016 року відмовлено у продажі алкогольних напоїв у нічній час у магазині «Продукти-423» Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет», що розташований за адресою м. Славутич, пл. Центральна. Магазин не здійснює реалізацію алкогольних напої згідно з рішенням Славутицької міської ради від 23 жовтня 2015 року № 1936-63-VІ, яким встановлено обмеження щодо реалізації алкогольних та слабоалкогольних напоїв, а також пива (крім безалкогольного) на території міста Славутич.

Вважаючи Рішення протиправним та таким, що порушує його законні права та інтереси, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа: 1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення.

Так, якщо йдеться про оскарження нормативно-правового акта, то строк починається з дня опублікування акта, незважаючи на те, що особа, на яку поширює дію цей акт, фактично ознайомилася з ним значно пізніше. Це можна пояснити тим, що особа мала реальну можливість (повинна була) дізнатися про цей акт у день його опублікування, якщо таке опублікування було зроблено у встановленому порядку.

Якщо ж акт не поширював дію на особу, але згодом вона стала суб'єктом відповідних правовідносин, у яких може бути застосовано цей акт, тоді строк починається з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, тобто з моменту, коли вона стала суб'єктом відповідних правовідносин.

Сторонами не заперечується, що Рішення опубліковано у випуску газети «Теледень Славутич» №45 (886) - 05 листопада 2015 року та оприлюднене на сайті:://е-slavutich.gov/ua/.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 липня 2016 року позивач було відмовлено у продажі алкогольних напоїв у нічній час у магазині «Продукти-423» Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет», що розташований за адресою м. Славутич, пл. Центральна на підставі оскаржуваного Рішення.

Отже, 07 липня 2016 року позивач став суб'єктом відповідних правовідносин, у яких застосовано оскаржуване Рішення та, відповідно, дізнався про порушення його прав, свобод та законних інтересів.

До суду першої інстанції позивач звернувся 04 серпня 2016 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про дотримання позивачем строків звернення до адміністративного суду, встановлених ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів встановлено положеннями статті 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Частиною 3 ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що на час проведення масових заходів сільські, селищні та міські ради в межах відповідної адміністративної території можуть заборонити або обмежити продаж пива (крім пива у пластиковій тарі), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та куріння тютюнових виробів.

Таким чином, місцева рада не має повноважень самостійно встановлювати постійну, а не на час проведення масових заходів, заборону продавати алкогольні, слабоалкогольні напої та тютюнові вироби, у тому числі на певних територіях чи у певні години доби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року у справі 601/1769/14-а.

Відповідно до пп. 4 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

За змістом вказаної норми виконавчі органи рад мають повноваження за погодженням з власниками встановлювати режим роботи об'єктів сфери обслуговування.

Проте, вказане повноваження стосується встановлення (лише за погодженням з власником) саме режиму роботи самого об'єкта сфери обслуговування, тобто розподілу робочого часу протягом відповідного календарного періоду (дня, тижня, місяця, року), але не встановлення заборони чи обмеження на продаж певних товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов'язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Згідно з ч. 1 ст.19, ч. 3 ст. 18 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству.

Органам державної влади та органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам забороняється приймати акти та вчиняти дії, які усувають конкуренцію або необґрунтовано сприяють окремим конкурентам у підприємницькій діяльності, чи запроваджують обмеження на ринку, не передбачене законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 23, ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 43 Господарського кодексу України незаконне втручання органів та посадових осіб місцевого самоврядування у господарську діяльність суб'єктів господарювання забороняється. Не допускається видання правових актів органів місцевого самоврядування, якими встановлюються не передбачені законом обмеження щодо обігу окремих видів товарів (послуг) на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, рішення Славутицької міської ради Київської області від 23 жовтня 2015 року №1936-63-VI щодо обмеження реалізації алкогольних напоїв на території міста Славутич Київської області з 22-00 годин до 8-00 годин прийняте за відсутності відповідних повноважень, оскільки встановлюють не передбачені законодавством України обмеження щодо обігу окремих видів товарів та послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року № 2а-24/10.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 244 2Кодексу адміністративного судочинства України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів зазначає, що у даній справі відсутні підстави для відступлення від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року № 2а-24/10.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Славутицької міської ради Київської області від 23 жовтня 2015 року №1936-63-VI щодо обмеження реалізації алкогольних напоїв на території міста Славутич Київської області з 22-00 годин до 8-00 годин.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Славутицької міської ради Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 08 вересня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 08 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 12.10.2016

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Безименна Н.В.