Справа № 756/16398/15-а
Суддя: Луценко О. М.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого - суддя Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови позивачу зарахувати період її роботи у зоні відчуження в межах 4 роки, 3 місяці та 26 днів до страхового стажу в полуторному розмірі, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням вказаного вище страхового стажу в полуторному розмірі та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000,00гривень.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що вона перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві, де отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №1, згідно Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Під час обчислення та призначення пенсії позивачу не було зараховано до її страхового стажу, з якого визначається розмір пенсії, період роботи у зоні відчуження, в полуторному розмірі, як того вимагає ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У ОСОБА_1 звернулася до відповідачів з вимогою щодо розрахунку страхового стажу та проведення перевірки розрахунку коефіцієнта стажу для обчислення пенсії.

Листом від 25.08.2015р. Управління пенсійного фонду України в Оболонському районі в м. Києві відмовив їй у здійсненні перерахунку пенсії по стажу, оскільки періоди роботи в зоні відчуження в кратному розмірі 1,5 враховуються тільки для визначення права на призначення пенсії, а не для її розрахунку, то період роботи в зоні відчуження з 01.10.2005 по 31.12.2004рр.( 8 років 6 місяців 16 днів) був розрахований в 1,5 розмірі, а стаж в розмірі 12 років 9 місяців 24 днів застосовується лише для визначення права на пенсію, а не для визначення коефіцієнту стажу для розрахунку пенсії. Відповідно до документів пенсійної справи її загальний стаж, який обчислений в одинарному розмірі становить 41 рік 9 місяців 9 днів.

Листом від 07.10.2015р. Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві відмовив їй у здійсненні перерахунку пенсії по стажу, оскільки її пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 44 роки 9 місяців 9 днів, а в тому числі до страхового стажу додатково зараховано 8 років 6 місяців 16 днів роботи за Списком 31 та заробітної плати 1651,20грн. визначеної за періоди роботи з 01.07.2000 по 31.12.2014рр. При аналізи матеріалів її пенсійної справи встановлено, що згідно довідки від 12.02.2015р. за № 78, виданої Державним спеціалізованим підприємством « Чорнобильський спец комбінат», вона виконувала роботи в зоні відчуження, передбачені Списком №1 в період з 01.03.2011 по 24.04.2014р.

Позивач вважає, що вказана відмова відповідачів є протиправною та порушує його право на належне пенсійне забезпечення, окрім того в них містяться розбіжності щодо загального страхового стажу.

В судовому засідання представник позивача свої вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти наданого позову заперечив зазначив, що з 01.01.2004 року набирав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до статті 24 якого, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених вказаним Законом. Відповідач вважає, що період роботи позивача у зоні відчуження до 01.01.2004 р, зараховується до страхового стажу на пільгових умовах, визначених статтею 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а після цієї дати - на умовах, визначених статтею 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тобто в одинарному.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про дату. місце та час повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві, де отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №1, згідно Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З довідки №2015/27 від 02.2015 року, яка видана Державним підприємством « Чорнобильський спецкомбінат» вбачається, що у період з 10.10.2005 року по 24.04.2014 року позивач працювало в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС( а.с. 13).

Позивач звертався до відповідачів з заявами, в яких просив провести розрахунк страхового стажу та проведення перевірки розрахунку коефіцієнта стажу для обчислення пенсії.

Листом від 25.08.2015р. Управління пенсійного фонду України в Оболонському районі в м. Києві відмовив їй у здійсненні перерахунку пенсії по стажу, оскільки періоди роботи в зоні відчуження в кратному розмірі 1,5 враховуються тільки для визначення права на призначення пенсії, а не для її розрахунку, то період роботи в зоні відчуження з 01.10.2005 по 31.12.2004рр.( 8 років 6 місяців 16 днів) був розрахований в 1,5 розмірі, а стаж в розмірі 12 років 9 місяців 24 днів застосовується лише для визначення права на пенсію, а не для визначення коефіцієнту стажу для розрахунку пенсії. Відповідно до документів пенсійної справи її загальний стаж, який обчислений в одинарному розмірі становить 41 рік 9 місяців 9 днів ( а.с.32-33).

Листом від 07.10.2015р. Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві відмовив їй у здійсненні перерахунку пенсії по стажу, оскільки її пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 44 роки 9 місяців 9 днів, а в тому числі до страхового стажу додатково зараховано 8 років 6 місяців 16 днів роботи за Списком 31 та заробітної плати 1651,20грн. визначеної за періоди роботи з 01.07.2000 по 31.12.2014рр. При аналізи матеріалів її пенсійної справи встановлено, що згідно довідки від 12.02.2015р. за № 78, виданої Державним спеціалізованим підприємством « Чорнобильський спец комбінат», вона виконувала роботи в зоні відчуження, передбачені Списком №1 в період з 01.03.2011 по 24.04.2014р. ( а.с.34-35).

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників , затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Позивач скористався вказаним правом, та їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до матеріалів справи страховий стаж ОСОБА_1 становить 44 років, 9 місяці, 9 днів, з них - 8роки, 6 місяців, 16 днів за Списком №1 (зараховані в полуторному розмірі).

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі.

Після набрання чинності з 1 січня 2004 року Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядок обчислення страхового стажу та коефіцієнту стажу, передбачено статтями 24 і 25 цього Закону. Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзаців 9, 10 ч. 3 вказаної статті передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, тобто до 01.01.2004 року, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, пунктом 4 Постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 року №1497-378 встановлено, що у період 1988-1990 років: час роботи робітників, задіяних на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відселення, зараховується у полуторному розмірі в трудовий стаж та в стаж роботи, що дає право на пільгову пенсію по списку №1, затвердженому Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Дію вказаної постанови було пролонговано пунктом 1 постанови Ради Міністрів СРСР від №1136 «Про продовження на 1991-1995 роки строку дії постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР та ВЦРП від 29.12.1987 року №1497».

У подальшому зазначена норма про те, що робота у зоні відчуження ЧАЕС зараховується до трудового стажу у полуторному розмірі (в тому числі за Списком N 1) безперервно продовжується в часі, зокрема пунктом 2 Постанови КМ України «Про компенсації та пільги особам, які працюють на Чорнобильській АЕС і у зоні відчуження» від 29.02.1996 року №250, пунктом 3 Постанови КМ України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов'язкового) відселення після повного відселення жителів» від 30.06.1998 року № 982, пунктом 3 Постанови КМ України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов'язкового) відселення після повного відселення жителів» 07.02.2000 року №223, пунктом 3 Постанови КМ України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов'язкового) відселення після повного відселення жителів» від 29.01.2003 року №137, абзацом 6 Постанови КМ України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження» №571 від 27.04.2006 року, абзацом 6 Постанови КМ України «Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження №831 від 10.09.2008 року».

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб»єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічного-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до загальних підстав цивільноправової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в його заподіянні.

Положенням ст. 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, та незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, у випадках, встановлених законом.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до розяснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоровя потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану). При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Виходячи з цих обставин та викладеного вище, суд приходить до висновку, що діями відповідача права позивача порушені не були, а тому підстави для задоволення його вимог відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 17-19, 94, 99-100, 102, 105, 158, 160, 161, 162, 163, 186, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подано через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів після отримання копії постанови стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя О.М.Луценко