Справа № 810/1479/16
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1479/16 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

13 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Приходько К.М.,

за участю представника відповідача Падун Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської митниці ДФС (далі по тексту - відповідач, митний орган), в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 09.11.2015 р. №125110010/2015/010170/2 (поставка №709_135), від 02.11.2015 р. №125110010/2015/010148/2 (поставка №709_136), від 09.11.2015 р. №125110010/2015/010167/2 (поставка №709_137), 09.11.2015 р. №125110010/2015/010168/2 (поставка №709_138).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Колегією суддів встановлено, що 26.11.2014р. між VION Food International B.V. (Нідерланди) та TOB «Фоззі-Фуд» укладено контракт купівлі-продажу м'ясної продукції № 709, за умовами якого продавець зобов`язався продати, а покупець купити м'ясну продукцію (далі - «Товар»), в асортименті, кількості, по цінах у відповідності до інвойсів, які є невід'ємною частиною цього контракту.

Пунктами 2.1-2.3 вказаного контракту передбачено, що ціни на товар встановлюються в інвойсах на кожну партію товару. Ціна включає в себе вартість продукції, тари, термоусадочної упаковки, маркування, завантаження, витрати по митному оформленню вантажу в країні експортера. Ціна товару може бути знижена за взаємним погодженням сторін, що може бути підтверджено будь-яким з перелічених документів, в яких буде вказана ціна на конкретну партію товару: інвойсом, специфікацією на товар, листом продавця, додатковою угодою. Валютою контракту є EURO. Загальна сума контракту складає 2 000 000,00 EURO (Два мільйони Евро).

Згідно п.п. 3.1, 3.2 контракту усі ціни за даним контрактом, а також умови поставок розуміються на умовах FCA Голландія, згідно Правил Інкотермс, 2010. Конкретне місце поставки вказується у інвойсах. Поставка здійснюється за адресою одного з підприємств продавця, у відповідності до таблиці.

Кількість товару, яка підлягає відвантаженню, визначається щомісячно. Датою поставки вважається дата штемпеля на товаросупровідних документах першого перевізника, що підтверджує факт передачі товару продавцем транспортному агенту покупця після письмового погодження з покупцем.

Відповідно п.п.7.1, 8.1 контракту встановлено, що продавець у відповідності до умов поставки за контрактом несе відповідальність за транспортування товару до пункту призначення, який зазначений в п.3.1 контракту. При цьому, продавець зобов'язується підготувати і передати у відповідні строки транспортному агенту покупця товару наступні документи: інвойс - 6 примірників; упаковочний лист - 1 примірник; сертифікат походження товару - 1 примірник; ветеринарний сертифікат - 1 примірник; - 3 примірника. Продавець зобов'язується письмово підтвердити факт відвантаження по факсу/електронній пошті покупцю в день відвантаження.

Платежі за товар, які постачаються за даним контрактом, будуть здійснюватись шляхом банківського переказу в євро на банківський рахунок продавця наступним чином: оплата здійснюється через 30 календарних днів з моменту отримання покупцем товару, у відповідності до п. 3.1 та п. 3.2 контракту і за умови надання повного пакету документів, які зазначені в розділі 7 контракту.

У зв'язку з імпортом товару за контрактом декларант ТОВ «Фоззі-Фуд» засобами електронного зв'язку подало до Київської митниці ДФС електронні митні декларації: від 09.11.2015 р. № 1251 10010/2015/180987 (поставка № 709_135); від 02.11.2015 р. № 125110010/2015/180881 (поставка № 709_136); від 09.11.2015 р. № 125110010/2015/180977 (поставка № 709_137); від 09.1 1.2015р. № 1251 10010/2015/180976 (поставка № 709 _138).

Декларантом у всіх ЕМД було обрано основний метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

До вказаних митних декларацій по кожній з поставок були додані наступні документи:

- міжнародні автомобільні накладні (CMR);

- рахунок-фактура до договору про перевезення;

- довідки про транспортні витрати;

- інвойси;

- пакувальний лист;

- страхові поліси;

- зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов'язаних з ним посередницьких договорів;

- договори про перевезення товару;

- інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару;

- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару;

- сертифікати про походження товару загальної форми;

- заяви на перевезення вантажу;

- сертифікати якості;

- додатки до договору страхування.

Як вказує відповідач, у зв'язку зі спрацюванням автоматизованої системи аналізу та управління ризиками електронним повідомленням від 09.11.2015 відповідачем було витребувано у позивача додаткові документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, виписку з бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, висновки про якісні та кількісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, документи, що підтверджують транспортно-експедиційні витрати.

При цьому відповідачем не зазначено, які саме документи, подані позивачем на підтвердження митної вартості, містять розбіжності, чи які складові митної вартості є непідтвердженими.

Листом від 09.11.2015 декларантом було надано прайс-лист та комерційну пропозицію.

В той же день митним органом прийнято рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару від 09.11.2015 р. № 125110010/2015/010170/2 (поставка № 709_135); від 02.11.2015 р. № 125110010/2015/010148/2 (поставка № 709_136); від 09.11.2015 р. № 125110010/2015/010167/2 (поставка № 709_137); від 09.11.2015 р. № 125110010/2015/010168/2 (поставка № 709_138), якими визначено митну вартість товару за резервним методом.

Як вбачається з відомостей, що викладені у цих рішеннях, митна вартість імпортованого товару визначена митним органом за резервним методом та ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг: МД № 209120000/2015/836519 від 11.09.2015, № 209120000/2015/835516 від 04.09.2015.

Метод 2-а) не використовувався у зв'язку з відсутністю цінової інформації про ідентичні товари. Метод 2-б не використаний у зв'язку з відсутністю цінової інформації на подібні товари. Методи 2в та 2г не використані через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

З метою випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання позивачем подано нові митні декларації, в яких вказано митну вартість товару на рівні, визначеному митним органом.

Не погоджуючись із спірним рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення відповідача не відповідають вимогам Закону.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Зі змісту оскаржуваних рішень про визначення митної вартості товарів, митну вартість було визначено за шостим (резервним) методом.

Як вбачається з пояснювальної записки спірних рішень митного органу, підставою не застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) стало те, що подані декларантом документи містять розбіжності, а витребовуваних додаткових документів на запит митного органу не надано.

Стосовно висновку митного органу про наявність розбіжностей у документах, які підтверджують заявлену митну вартість товару, колегія суддів встановила наступне.

При розгляді первинно поданих документів митним органом не було зазначено, які саме документи містять розбіжності, чи які саме складові митної вартості не підтверджені.

Не зазначено вказаних обставин і в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості.

Враховуючи наведене, а також положення ч. 3 ст. 2 та ч. 1 ст. 138 КАС України (щодо предмету доказування), суд також виходить з того, що суб'єкт владних повноважень не має права, обґрунтовуючи у суді правомірність свого рішення, посилатися на обставини та підстави, які не враховувалися ним при ухваленні оспорюваного рішення, тобто оскаржувані рішення оцінюються судом виходячи з доведеності з боку митного органу тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), якими обґрунтовано вчинення оскаржуваних дій, що забезпечує при вирішенні спірних взаємовідносин дотримання принципу правової визначеності.

У запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що непідтвердженими є транспортні витрати та витрати на страхування.

З ЕМД вбачається, що вказані витрати були включені декларантом до вартості товару.

По кожній з декларацій на підтвердження витрат на транспортування позивачем подавалися митному органу документи, що містять відомості про вартість перевезення товарів (довідки про вартість перевезення, рахунки), договори, заявки, міжнародні транспортні накладні.

Посилання митниці на окремі дефекти в оформленні вказаних документів не свідчать про наявність розбіжностей. Посилання на невключення до витрат на транспортування експедиторських послуг не підтверджене доказами.

Стосовно доводів митного органу щодо неправильного визначення розміру витрат на страхування колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно пункту 1.1.1. Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06.12.2013 року № вантаж вважається застрахованим за умовами цього договору, якщо страхувальником на цей вантаж оформлено та надіслано електронною поштою повідомлення - додаток №1, який є невід'ємним додатком до цього договору з описом такого вантажу, маршруту, номером інвойсу, страхової суми.

Згідно абз.3 ст.18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Пунктом 8 частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів є, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування.

Таким чином, страховий поліс, який було надано відповідача, є належним документом, який підтверджує здійснення страхування товару.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивачем сума страхування, яка визначена у страховому полісі, розрахована виключно у відповідності до тарифу, який вказаний у страховому полісі (0,17 % від страхової суми по кожному перевезенню), а не у договорі страхування (0,2 % від страхової суми по кожному перевезенню).

Такі доводи колегія суддів відхиляє, оскільки умова щодо розміру страхового тарифу, який вказаний в страхових полісах, була погоджена сторонами у Додатковій угоді №2 від 01.02.2014 року до Генерального договору добровільного страхування вантажів №101014611 від 06.12.2013 року.

Згідно пункту 2 вказаної Додаткової угоди з 01.01.2015 року підпункт 3.6.1. Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06.12.2013 року № 101014611 викладено в наступній редакції: « 3.6.1. страховий тариф 0,17% від страхової суми по кожному перевезенню».

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем здійснено розрахунок страхової суми за страховим тарифом, визначеним умовами відповідного договору.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що твердження митного органу про те, що надані декларантом документи містили не всі відомості, що підтверджують числове значення митної вартості, не відповідають фактичним обставинам справи.

Інших розбіжностей чи невідповідностей у поданих декларантом документах митним органом не виявлено.

Згідно з ч.1 ст. 51 Митного кодексу України (далі по тексту - МК) митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 52 МК передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 2, 3 зазначеної статті передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що при поданні митної декларації позивачем було надано документи, що підтверджують вартість товару за ціною договору та не містять розбіжностей.

Згідно з положеннями ст. 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Судом встановлено, що рішення про визначення митної вартості товару митниця прийняла, не застосувавши жодного іншого методу, крім шостого (резервного), при цьому, не обґрунтувавши необхідності застосування саме цього методу.

Інших доказів того, що подані декларантом до митного оформлення документи містили розбіжності, які впливають на кількісні та вартісні показники оцінюваного товару, відповідачем не виявлено, а судом таких не встановлено.

Таким чином, зроблені відповідачем у гр. 33 оскаржуваного рішення записи не свідчать про дійсну наявність розбіжностей.

Щодо неподання декларантом додаткових документів, то в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11.09.2012, який в силу ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244-2 КАС є обов'язковим для врахування при вирішенні даної справи.

Крім того, Верховним судом України у постанові від 30.06.2015 по справі № 814/283/14 висловлено правову позицію, згідно якої митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Крім того, всупереч ч. 2 ст. 53 МК України, якою передбачено обов'язок декларанта подати додаткові документи протягом 10 днів, рішення про коригування митної вартості прийняті відповідачем в той же день, що і надіслано повідомлення про надання додаткових документів - 09.11.2015, що свідчить про недотримання вимог ст. 53 МК України при прийнятті такого рішення.

Також відповідач не довів суду обов'язкову в силу ч. 1 ст. 55 МК наявність передбачених ч. 6 ст. 54 МК випадків, за яких митниця могла відмовити позивачу в митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю та прийняти рішення про коригування митної вартості товарів. Так, відповідач не надав суду доказів та аргументованих пояснень з приводу того, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів; не довів суду невідповідність обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів; не посилався та не підтвердив суду надходження офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Щодо визначення відповідачем вартості оцінюваного товару відповідно до за МД № 209120000/2015/836519 від 11.09.2015, № 209120000/2015/835516 від 04.09.2015 про розмитнення аналогічного товару за більшою митною вартістю, ніж заявлено позивачем, що є вищою порівняно з контрактною ціною оцінюваних товарів, то сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Крім того, митницею не надано доказів, що товар, який ввозився за МД № 209120000/2015/836519 від 11.09.2015, № 209120000/2015/835516 від 04.09.2015, має подібні характеристики, умови поставки, комерційні умови з тим, що ввозився позивачем, а його митна вартість не є відкоригованою.

Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 МК. Натомість коригування відповідачем митної вартості здійснено неправомірно з порушенням ч. 3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК та всупереч правилам, визначеним ст. 58 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про неправомірність рішень Київської митниці про коригування митної вартості товарів, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про задоволення вимог адміністративного позову.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 17.10.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.