Справа № 335/9050/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9050/16-а 2-а/335/299/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., при секретарі Кудряшовій Ю.І., за участю представника позивача: ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши адміністративний позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку йому пенсії за віком з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя перерахувати пенсію за віком з 04 липня 2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією; стягнути з Державного бюджету України на її судові витрати, а саме: 551,20 грн. - судового збору та 2300 грн. витрат на правову допомогу.

ОСОБА_3 посилається на те, що він перебував на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 01 грудня 2010 року позивач набув право на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 04 липня 2016 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя з заявою установленої форми про призначення йому пенсії за віком, надавши усі необхідні документи.

Але, управлінням Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя позивача було фактично переведено з пенсії, призначеної у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, при нарахуванні пенсії за віком було взято показник середньої заробітної плати в Україні за 2007 рік (абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший).

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що він просить вперше призначити йому пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 40 Закону, а УПФУ в Вознесенівському районі м. Запоріжжя проводить переведення з одного виду пенсії на інший, залишаючи показник середньої заробітної плати в галузях економіки України за 2007 рік. Позивач вважає, що відповідачем ототожнені поняття: перехід та переведення, вид пенсії по закону № 1058 та різні інші види пенсії за іншими законами. Різниця ж в зазначених поняттях полягає у тому, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, з якого обраховувалась пенсія при призначенні її вперше, а при призначенні пенсії використовується показник середньої заробітної плати за три роки перед призначенням пенсії.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі на підставах викладених у позові і просить їх задовольнити та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 551,20 грн. на витрати на правову допомогу у розмірі 2300 грн..

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечує, надав суду письмові заперечення, в яких просить суд вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинення дій залишити без задоволення у зв'язку із тим, що у відповідності до ст. 42 зазначеного Закону за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення пенсії. Відтак підстави для перерахування пенсії відсутні, просив у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково у зв'язку із наступним.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, після звільнення із військової служби отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб"і перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

З 01.08.2016 року позивач одержує пенсію за віком відповідно до Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Не погодившись із розміром нарахованої пенсії, ОСОБА_3 звернувся до управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському (Орджонікідзевському) районі м.Запоріжжя із заявою, в якій просив надати розрахунки нарахованої пенсії за віком із зазначенням всіх коефіцієнтів.

Листом за №215/к-9 від 05.08.2016р. УПФУ повідомило ОСОБА_4В. про те, що пенсія позивачу обчислена при страховому стажі 42р. 04міс. 4дн., коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35 становить - 0,57150 та із заробітної плати 2188,09 грн. (середня заробітна плата за 2007 рік 1197,91 грн. * 1,82659- індивідуальний коефіцієнт заробітної плати), визначеної за періоди роботи з 01.07.2000 по 30.11.2013р.). Розмір пенсії з 01.08.2015 складає 1329,59 грн.

З відповіді УПФУ вбачається, що позивача було фактично переведено із одного виду на інший відповідно до статті 45 Закону №1058-ІV та при розрахунку нового розміру пенсії застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Статтею 1 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів органу Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За правилами частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії) заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + .. + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

Подібна правова позиція була також висловлена Вищим Адміністративним судом України в ухвалах від 26 травня 2015 року № К/800/2756/14, від 03 червня 2015 року № К/800/15619/15 та Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, від 09.06.2015 року у справі №21-550а14.яка, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх судів України.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_3 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в липні 2016 року позивач звернувся вперше.

Тобто, в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому в управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя були відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік при призначенні позивачу пенсії за віком.

Крім того, після отримання права на пенсію за вислугу років, ОСОБА_5 продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя здійснити перерахунок позивачу пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

З огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, які стосуються зобов`язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії, то такий перерахунок має бути здійснений з 01 серпня 2016 року, тобто з дати призначення позивачу пенсії за віком.

Таким чином, вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії за віком підлягають задоволенню не з 04.08.2016 року, а з 01.08.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

З урахуванням положень ст. 87,94 КАС України та понесених позивачем витрат на правову допомогу , за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя слід стягнути на користь ОСОБА_3 -551,20 грн. судового збору.

Щодо вимог ОСОБА_5 про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що між позивачем та адвокатом ОСОБА_1 укладено договір про надання юридичних послуг №267 від 05.08.2016 з питання перерахунку пенсії за віком.

Відповідно до уточненого розрахунку витрат на правову допомогу ОСОБА_3 понесені позивачем витрати складають 2300 грн., а саме: консультація та складання позовної заяви - 200,00 грн., проведення розрахунку-300 грн. ознайомлення адвокатом з нормативно - правовою базою з питань клієнта - 300,00 грн., складання адміністративного позову - 500,00 грн., участь у судових засіданнях-500 грн., участь у судовому засіданні -500 грн.

На підтвердження сплати вказаних грошових коштів позивачем до матеріалів справи надано копії квитанцій від 20.06.2016, від 28.07.2016, від 05.08.2016 , від 08.08.2016 року, 16.09.2016 року.

Суд не приймає до уваги витрати, понесені за консультацію у розмірі 200 грн. та проведення розрахунку до УПФУ в розмірі 300 грн., оскільки вони були понесені позивачем до укладання договору про надання юридичних послуг, а витрати за участь у судовому засіданні 12.10.2016 року дописані у Акті про надання юридичних послуг та виконаної роботи від 16.09.2016 року, тобто після підписання цього акту з позивачем.

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано додаткову угоду від 05.08.2016 до договору №267 від 05.08.2016, в п.3.1 якої зазначено, що за надання юридичних послуг передбачених цим договором, замовник ОСОБА_3 сплачує виконавцю - адвокату ОСОБА_1 суму грошової винагороди в готівковій чи безготівковій формі у розмірі 50% від суми відсудженої компенсації перерахованої пенсії за віком (одноразово).

Разом з тим, позивачем подано розрахунок на 2300,00 грн., який не відповідає вимогам договору про надання правової допомоги та додатковій угоді до нього. Сплата витрат на правову допомогу наперед цим договором та додатковою угодою не передбачено.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, враховуючи те, що наданий позивачем до матеріалів справи договір про надання правової допомоги, квитанції та розрахунок мають недоліки щодо їх змісту, а також суперечать один одному, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено належним чином факт понесення витрат на правову допомогу по даній справі у зазначеному позивачем розмірі.

Враховуючи викладене, заява позивача про стягнення на її користь судових витрат в частині витрат на правову допомогу є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2,6, 9-11, 17-20, 99, 159-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку ОСОБА_6 пенсії за віком з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя перерахувати ОСОБА_6 пенсію за віком з 01.08.2016 року з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя.

В решті частині вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: Ю.В.Апаллонова