Справа № 812/357/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

27 вересня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/357/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шембелян В.С.

при секретарі судового засідання: Олійник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії, Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення грошової винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції та одноразової допомоги при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , у якому з урахуванням уточнених вимог, позивач зазначив, що він з 26.12.2003 по 06.01.2016 проходив службу в органах внутрішніх справ. У період часу з 13.10.2014 по 07.11.2015, та з 07.11.2015 по 06.01.2016 приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, у зв`язку із чим в порушення п. 2 постанови КМУ № 158 від 04.06.2014 позивачу не нараховано та невиплачено винагороду за безпосередню участь в АТО за вказаний період в загальному розмірі 17872,00 грн. Крім того, зазначив, що при звільненні 06.01.2016 йому не була виплачена компенсація за вислугу років в МВС України , яка становить 25 відсотків середньої заробітної плати. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача 1 кошти в сумі 15074,00 грн, як винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з жовтня по грудень 2014 року. Стягнути з відповідача 2 кошти в сумі 6000,00 грн, як винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 06.01.2016. Стягнути з відповідача 2 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 19200,00 грн.

У судове засідання позивач не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідачів до суду не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав, заперечує проти їх задоволення, посилаючись на те, що відповідно до наказу АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 позивач включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення з 13.10.2014. Наказом АТЦ при СБУ від 17.11.2015 № 321 позивача виключено зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення з 07.11.2015. Виплата винагороди за період з жовтня по грудень 2014 року не здійснювалась, оскільки наказ АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 видано по закінченню бюджетного періоду. Також зазначив, що порядок виплати винагороди за участь в АТО в період з 07.11.2015 по 21.01.2016 (дата опублікування постанови КМУ № 18 від 20.01.2016) для поліцейських був не врегульований. Виплата поліцейським винагороди за участь в АТО здійснюється з 21.02.2016. Отже заборгованість щодо виплати ОСОБА_2 винагороди за участь в антитерористичній операції у ГУНП в Луганській області відсутня. На підставі ст.77 ч.1 п.8 Закону України «Про Національну поліцію» - у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій) не є підставою для сплати останньому одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказами АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158, від 07.12.2015 № 341 включено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення з 13.10.2014 по 07.11.2015 та з 07.11.2015 по 06.01.2016. Наказом АТЦ при СБУ від 17.11.2015 № 321 ОСОБА_1 виключено зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення з 07.11.2015 (а.с.10, 51-56, 80).

Відповідно до довідки про проходження служби в органах внутрішніх справ майор поліції ОСОБА_1 , зокрема, у період з 13.01.2014 по 19.12.2014 займав посаду начальника Петровського міського відділення міліції (м. Петрівське) Краснолуцького МВ ГУМВС України у Луганській області. З 19.12.2014 по 28.02.2015 займав посаду командира взводу № 2 № 1 спеціального батальйону судової міліції «Грифон», ГУМВС України у Луганській області (а.с.16 зв. бік).

В довідці № 755/111/22-2016 від 23.03.2016 про розмір грошового забезпечення Позивача за період з 19.12.2014 по 31.12.2014 зазначено суму у розмірі 621,18 грн (а.с.13).

Згідно з довідкою від 31.08.2016 1316/11/222016, виданою Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Луганський області, винагорода ОСОБА_1 за безпосередню участь в антитерористичній операції за 2014 рік не нараховувалась та не сплачувалась (а.с.84).

Таким чином, судом встановлено, що позивач проходив службу безпосередньо в установі відповідача лише з 19.12.2014, тому відповідач мав обов`язок нараховувати та виплачувати йому грошове забезпечення лише за цей період.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про міліцію" форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

У відповідності до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

На виконання Постанови КМУ № 158 від 04.06.2014 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ № 719 від 23 липня 2014 року, яким передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року, винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць. Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди) за займаною особою вказаних вище категорій штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі в зазначених операціях і заходах. Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

З системного аналізу наведених вище нормативних актів (Постанови КМУ № 158 та Наказу МВС України № 719), з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у контексті п. 2 Постанови № 158, можна дійти висновку, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу № 719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі. Зазначеним наказом передбачено виплата винагороди за минулий період без будь-яких обмежень.

Позивач просить суд стягнути з першого відповідача винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року у розмірі 15074,00 грн., яку самостійно нарахував.

З матеріалів справи вбачається, що Наказом ГУМВС № 433 від 19.12.2014 Позивача призначено на посаду командира взводу № 2 № 1 спеціального батальйону судової міліції «Грифон» ГУМВС України у Луганській області з 19.12.2014, отже з урахуванням фактичної участі в антитерористичній операції Позивачу не нарахували та не виплатили винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за грудень 2014 року в розмірі 1258,06 грн (3000,00 грн.(грошове забезпечення відповідно постанови КМУ №158 від 04.06.2014р.) /31 (кількість днів у грудні 2014)*13 (кількість днів участі в АТО) = 1258,06 грн.)

У запереченнях відповідач зазначає, що наказ АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 про залучення позивача до участі в АТО виданий по закінченню бюджетного періоду, а тому відповідач у справі був позбавлений можливості зареєструвати кредиторську заборгованість щодо виплати коштів за участь в АТО за спірний період.

Згідно частини 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії").

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

З урахуванням наведеного суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 винагороди за безпосередню участь в Антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з жовтня по грудень 2014 року частково обґрунтованими, а саме в частині стягнення з відповідача винагороди за грудень 2014 року 1258,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 2 на користь Позивача винагороди за безпосередню участь в Антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 06.01.2016 судом встановлені такі обставини справи.

Згідно з довідкою УКЗ ГУНП в Луганській області від 06.01.2016 позивач з 07.11.2015 продовжив службу в органах поліції на посаді інспектору батальону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Луганській області до 06.01.2016 (а.с.18).

Відповідно до довідки ГУНП в Луганській області № А-1494 від 23.03.2016 (а.с.10), ОСОБА_1 дійсно в період з 07.11.2015 по 06.01.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області.

Відповідно до довідки про доходи за період з 07.11.2015 по 06.01.2016 від 19.05.2016 № 1055/111/22-2016 ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення за листопад 2015 року 5016,00грн., за грудень 2015 року 8270,00 грн (в тому числі разова премія 2000 грн) за січень 2016 року 1213,55 грн (а.с.82).

31 березня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (далі - Постанова № 24), яка офіційно оприлюднена в «Урядовому кур`єрі» від 03 лютого 2015 року № 19 і набрала чинності 03 лютого 2015 року.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 №24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Виходячи зі змісту пункту 1 Постанови № 24 винагорода повинна нараховуватись виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, в тому числі й премії, та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Посилання представника відповідача на те, що порядок виплати винагороди за участь в АТО саме поліцейським, передбачений лише постановою КМУ від 20 січня 2016 р. № 18 (зі змінами постанова КМУ № 38 від 27.01.2016) «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», а отже відсутні підстави для виплати винагороди позивачу під час його служби в поліції до набрання чинності вказаною постановою, суд вважає не обґрунтованими з огляду на наступне.

По-перше: Постанова КМУ від 31.01.2015 №24, що передбачала виплату винагороди за безпосередню участь в АТО працівникам правоохоронних органів втратила чинність з прийняттям саме постанови КМУ від 20 січня 2016 р. № 18.

По друге: правоохоронні органи - державні органи, що на підставі законодавства держави здійснюють правоохоронну (правозастосовну та правозахисну) діяльність.

Діяльність правоохоронних органів спрямована на забезпечення законності і правопорядку, захист прав та інтересів громадян, соціальних груп, суспільства і держави, попередження, припинення правопорушень, застосування державного примусу або заходів громадського впливу до осіб, які порушили закон та правопорядок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтриманню публічної безпеки і порядку.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

З системного аналізу наведених вище нормативних актів вбачається, що Національна поліція є правоохоронним органом, отже до спірних правовідносин у період служби позивача в поліції протягом часу з 07.11.2015 по 06.01.2016 має застосовуватися саме постанова КМУ від 31.01.2015 №24 , оскільки позивач, продовжуючи службу в поліції мав статус працівника правоохоронного органу.

Враховуючи той факт, що відповідно до довідки № А-1494 від 23.03.2016 (а.с.10), ОСОБА_1 дійсно в період з 07.11.2015 по 06.01.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, працював у головному управлінні Національної поліції у Луганській області, який є правоохоронним органом, а тому винагорода позивачу за участь в Антитерористичної операції повинна була сплачуватись за вказаний період саме органом поліції.

Разова премія 2000 грн, що виплачувалася в грудні 2015 року не входить до розміру грошового забезпечення, з якого обраховується розмір винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції відповідно до п.1 постанови КМУ від 31.01.2015 №24, оскільки не має постійного характеру (а.с.82).

Тому належним розміром цієї винагороди за грудень 2015 є сума 6270,00 грн.

Таким чином, розмір винагороди за безпосередню участь в АТО, яка підлягає стягненню на користь Позивача з головного управління Національної поліції у Луганській області за листопад - грудень 2015 року та січень 2016 року повинна становити за листопад 2015 року 5016,00 грн; за грудень 2015 року 6270,00 грн, за січень 2016 року 1213,55 грн, всього 12499,00 грн.

В прохальній частині уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 2 грошову винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 06.01.2016 у розмірі 6000.00 грн.

Частиною другою статті 11 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З метою повного захисту порушених прав Позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути з Відповідача 2 на користь ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 06.01.2016 у розмірі 12499,00 грн, оскільки саме ця сума підлягала до сплати йому в зазначений позивачем період.

Щодо стягнення з Відповідача 2 на користь Позивача одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 19200,00 грн суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області № 1 о/с звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , інспектора батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст.77 ч.1 п.8 (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій) (а.с.14).

Довідкою від 06.01.2016 про вислугу років співробітника зазначено загальний стаж роботи ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ -12 років і 10 днів (а.с.15).

Відповідно до статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

1) у зв`язку із закінченням строку контракту;

2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через службову невідповідність;

6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) за власним бажанням;

8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Позивач просить суд стягнути на його користь одноразову грошову допомогу при звільненні з органів поліції в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, в т.ч. призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.

Так, ч.2 ст.9 Закону № 2262-ХІ передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В свою чергу постановою КМУ від 12.06.2013 № 413 затверджено «Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу.

Таким чином, з системного аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з органів поліції в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби можлива лише у разі звільнення за власним бажанням на підставі п.7) ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» з урахуванням підстав постанови КМУ від 12.06.2013 № 413.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача на підставі п.8 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» - у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій) не є підставою для сплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідано до ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII. В цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, відповідач, як податковий агент згідно з нормами Податкового Кодексу України зобов`язаний виплатити позивачеві суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог статті 94 КАС України не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (вул.Партизанська, 16, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за за грудень 2014 року у розмірі 1258,00 грн (одна тисяча двісті пятдесят вісім гривень) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області (вул.Партизанська, 16, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за листопад 2015 року 5016,00 грн, за грудень 2015 року 6270,00 грн, за січень 2016 року 1213,55 грн, а всього у розмірі 12499,00 грн (дванадцять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень 00 копійок) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2016 року.

Суддя В.С. Шембелян