Справа № 378/785/16-а
Суддя: Марущак Н. М.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 378/785/16-а
Провадження № 6-а/378/2/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2016 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого-суді: ОСОБА_1,

за участю секретаря: Карабань З.І.,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: Державна казначейська служба України, Державна судова адміністрація України, про визнання протиправною та скасування постанови про закриття виконавчого провадження, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася з вказаним позовом ОСОБА_3, посилаючись на те, 13 серпня 2016 року, вона отримала постанову від 04 серпня 2016 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-11866/11, виданого 29.01.2016 року Ставищенським районним судом за постановою суду зміненою постановою Вищого адміністративного суду України від 09.07.2015 року, якою зобов'язано Державну казначейську службу України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені для Державної судової адміністрації України, на користь Володарського районного суду для придбання житла для ОСОБА_3 в розмірі 659548 грн.

Постанова про закінчення виконавчого провадження мотивована тим, що відповідно до листа Державної казначейської служби України від 29.03.2016 року № 5-08/1651-5342 казначейством, яке здійснює, розрахункове-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, Державній судовій адміністрації України у 2015 році було відкрито асигнування по загальному фонду державного бюджету на суму 2856778,900 тисяч гривень, тобто кошти у зазначеній сумі спрямовані на рахунок ДСА України на 100 відсотків передбаченого обсягу на рік; станом на 28.03.2016 рік Казначейством у 2016 році ДСА України відкрито асигнування по загальному фонду державного бюджету на суму 819 094,500 тисяч гривень, тобто кошти у зазначеній сумі спрямовані на рахунок ДСА України. Відповідно до наданих повноважень Казначейство не має права втручатись у діяльність та розпоряджатися або розподіляти кошти, що надані Державній судовій адміністрації України.

Фактично судове рішення у повному обсязі не виконане.

Старшим державним виконавцем у оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження не зазначено, які саме дії були вчинені боржником для виконання судового рішення у повному обсязі, причини невиконання судового рішення.

Позивач просить:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції щодо винесення вищевказаної постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.08.2016 року ВП № 50298636, якою закінчено виконавче провадження на підставі п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження»;

- скасувати вищевказану постанову;

- зобов'язати вказаний відділ примусового виконання рішень відновити виконавче провадження ВП №50298636 за вищевказаним виконавчим листом.

Позивач в судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 50).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала повністю, подала до суду письмові заперечення, з зазначенням, що оспорювана постанова про закінчення виконавчого провадження є законною, оскільки казначейством забезпечено виконання судового рішення по справі № 2а-11866/11 у встановлений спосіб і порядок у межах наданих законом повноважень (а.с. 101 103).

Представники третіх осіб - Державної казначейської служби України, Державної судової адміністрації України в судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (95-96).

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2 та дослідивши письмові докази вважає, що позов є обгрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України всі судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 1 Закону «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, що діяв на момент винесення оспорюваної постанови (далі Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до змісту ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, в тому числі до закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону. Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

З копії матеріалів виконавчого провадження № 404/2, номер за ЄДРВП 50298636 (а.с. 104-133) судом встановлено, що за результатами розгляду касаційної скарги ДСА України Постановою колегії Вищого адміністративного суду України від 9 липня 2015 року змінено постанову Ставищенського районного суду Київської області по справі ЄУН 2-а-11866/11 від 11 листопада 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року в частині способу захисту порушеного права позивача ОСОБА_3 зобов'язано Державну казначейську службу України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені для Державної судової адміністрації України, на користь Володарського районного суду Київської області для придбання житла для ОСОБА_3 в розмірі 659548 грн. (а.с. 30-32, 107-108).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 24 лютого 2016 року було відкрито виконавче провадження номер за ЄДРВП 50298636 за виконавчим листом, виданим Ставищенським районним судом по вищевказаній справі 29 січня 2016 року (а.с. 110-111).

4 серпня 2016 року вказаний державний виконавець виніс постанову про закінчення даного виконавчого провадження на підставі п.8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV (а.с. 131-132).

Суд вважає, що вказана постанова про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно, без перевірки всіх обставин, які передбачені нормою ст. 49 вищезазначеного Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Закінчуючи виконавче провадження з підстави, передбаченої п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець мотивував своє рішення лише наявністю листа Державної казначейської служби України від 29.03.2016 року № 5-08/1651-5342, відповідно до якого Казначейством було відкрито Державній судовій адміністрації України асигнування по загальному фонду державного бюджету - у 2015 році на суму 2856778,9 тис. грн., та станом на 28.03.2016 року на суму 819094,5 тис. грн., з зазначенням, що кошти в зазначених сумах спрямовані на рахунок ДСА України (а. с. 131-132).

Проте, фактично, як встановлено з матеріалів виконавчого провадження (а.с. 104-132) вищевказана постанова суду не виконана. В матеріалах виконавчого провадження дійсно наявний вищевказаний лист Державної казначейської служби України від 29.03.2016 року № 5-08/1651-5342 (а.с. 114-115), до якого додано дані про відкриті асигнування загального фонду державного бюджету по головному розпоряднику коштів ДСА Україна станом на 31.12.2015 року (а.с. 117-122), та дані про відкритті асигнування загального фонду державного бюджету ДСА України станом на 28.03.2016 року (а.с. 123-126), в яких відсутні дані про спрямування коштів на виконання вищевказаного рішення суду, за яким виконавчий лист було видано 29.01.2016 року.

В матеріалах даного виконавчого провадження відсутні будь-які фактичні дані, що підтверджують реальне виконання вищевказаного рішення суду.

Вищезазначений лист Державної казначейської служби України від 29.03.2016 року, на який посилається старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 в оспорюваній постанові, отримано ним 12.04.2016 року (а.с. 113).

Після цього, начальником вказаного відділу примусового виконання рішень ОСОБА_5 14.04.2016 року Державній судовій адміністрації України направлено лист № 50298636/2, в якому зазначено, що для виконання рішення суду в повному обсязі Казначейству необхідно платіжне доручення ДСА України, відповідно до якого необхідно провести видатки з Державного бюджету України, передбачені для ДСА України, на користь Володарського районного суду для придбання житла для ОСОБА_3 в розмірі 659548 грн (а.с. 128).

У відповідь ДСА України листом №11-3104/16-вих від 25.04.2016 року повідомила, що для виконання вказаного рішення доцільно звернутися до суду з заявою про зміну або встановлення способу виконання судового рішення (а.с. 129-130), після чого державний виконавець, не вчиняючи більше жодної дії, 04.08.2016 року виносить оспорювану постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV, за яким виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З врахуванням вимог ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,

Положення ч. 2 ст. 8 КАС України визначають, що при вирішенні справи суд повинен застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Гарантоване ст. 6 Конвенції право на справедливий суд, включає виконання судового рішення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини сама по собі відсутність коштів Державного бюджету, необхідних для виконання судового рішення, не може бути підставою для його невиконання.

Такі висновки зроблені, зокрема, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» та від 7 травня 2002 року у справі «ОСОБА_4 проти Росії» .

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження вищевказане рішення суду не виконане, дії старшого державного виконавця щодо винесення оспорюваної постанови є неправомірними, в звязку з чим дана постанова підлягає скасуванню, а виконавче провадження підлягає відновленню.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 1, 11, 30 ч. ч. 1, 2, 49 ч. 1 п. 8, 75, 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (що діяв на момент винесення оспорюваної постанови) ч. 1 ст. 41 Закону України „Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, ст. ст. 159-163, 181 КАС України,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.08.2016 року ВП № 50298636, якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2а-11866/11 на підставі п.8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження від 04.08.2016 року ВП № 50298636, якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2а-11866/11, виданого 29 січня 2016 року.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2а-11866/11, виданого 29 січня 2016 року на підставі постанови Ставищенського районного суду Київської області від 11 листопада 2011 року, зміненої постановою Вищого адміністративного суду України від 09 липня 2015 року про зобов'язання Державної казначейської служби України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені для Державної судової адміністрації України, на користь Володарського районного суду Київської області для придбання житла для ОСОБА_3 в розмірі 659548 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, через Ставищенський районний суд Київської області до Київського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлено 13 жовтня 2016 року.

Суддя Н. М. Марущак