Справа № 805/2624/16-а
Суддя: Молочна І. С.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 р. Справа №805/2624/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І.С. при секретарі судового засідання Зимі М.О. розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Український продукт» до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання недійсним та скасування рішення № /180 від 26.07.2016 року, -

встановив :

17 серпня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД Український продукт» (Далі - позивач) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області (Далі відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення № /180 від 26.07.2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № /180 від 26.07.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при винесенні оскаржуваного рішення № /180 від 26.07.2016 року, яким позивачу нараховано штраф за період з 21.11.2014 року по 31.12.2014 року у розмірі 11412,70 грн. (10%), штраф за період з 01.01.2015 року по 11.06.2015 року у розмірі 43888,75 грн. (20%) та пеню у розмірі 10591,07 грн. (0,1%), відповідачем, як контролюючим органом не враховано факт перерахування платником єдиного внеску обов'язку зі сплати сум єдиного внеску до Державного бюджету України на рахунок іншого податкового органу.

Підставою прийняття спірного рішення контролюючим органом визначено порушення термінів сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, втім позивач зазначає, що своєчасно виконував зобовязання передбачені Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та своєчасно здійснював перерахування обовязкових платежів до Державного бюджету України, незважаючи на перебування на території проведення антитерористичної операції, що підтверджується платіжними дорученнями, та спростовує правомірність застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. Разом з тим надав суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду письмові заперечення проти позову. В яких зазначив, що згідно ч. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування платники єдиного внеску зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені Законом. Оскільки позивачем несвоєчасною та не в повному обсязі сплачено єдиний внесок (код платежу 71010000) податковим органом прийнято оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Таким чином, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД Український продукт» зареєстроване в якості юридичної особи 18.04.2013 року (, місцезнаходження: 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 4) перебуває на обліку в Маріупольській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (у Жовтневому відділенні).

Відповідач Маріупольська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області є субєктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

За результатами перевірки Жовтневою обєднаною державною податковою інспекцією було сформовано вимогу про сплату недоїмки № Ю-4836-25 від 26.03.2015 року у сумі 114108,84 грн.

Позивачем вказана вимога була оскаржена в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у Донецькій області, за результатами розгляду скарги винесено рішення № 3589/10/05-99-10-03-12-1 від 06.05.2015 року, яким вимогу скасовано і відкликано, зобовязано Жовтневу обєднану державну податкову інспекцію сформувати та направити нову вимогу.

26.07.2016 року Маріупольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області (Жовтневим відділенням) винесено оскаржуване рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску, яким позивачу нараховано штраф за період з 21.11.2014 року по 31.12.2014 року у розмірі 11412,70 грн. (10%), штраф за період з 01.01.2015 року по 11.06.2015 року у розмірі 43888,75 грн. (20%) та пеню у розмірі 10591,07 грн. (0,1%).

Як підтверджено матеріалами справи, а сторонами не оспорюється, місцем реєстрації позивача та його місцезнаходженням було місто Донецьк, де він перебував на обліку у Державній податковій інспекції Київського району міста Донецька.

В звязку з проведенням антитерористичної операції та загрозою життю та здоровю співробітників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Український продукт» власником було прийнято рішення про переведення Товариства до м. Маріуполя. Так, позивач змінив місце реєстрації, зареєструвавшись у Жовтневій обєднаній державній податковій інспекції м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області.

В листопаді 2014 року, грудні 2014 року, січні 2015 року позивачем перераховано єдині внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період листопад 2014 року січень 2015 року за попереднім місцем реєстрації до Державної податкової інспекції у Київському району міста Донецька, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 988 від 07.11.2014 року на суму 72484,76 грн., № 1078 від 05.12.2014 року на суму 42671,38 грн., № 1162 від 06.04.2015 року на суму 45354,65 грн. та відповідачем не оспорюється.

31.03.2015 року позивач звернувся до Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області з проханням перерахувати суму єдиного внеску в розмірі 72484,76 грн., перерахованого по платіжному дорученню № 988 від 07.11.2014 року з рахунку 0564 (отримувач: ДПІ у Київському районі м. Донецька) на рахунок 0581 код 71010000 (отримувач: Жовтнева ОДПІ м. Маріуполя).

Вирішуючи спір по суті, суд керувався наступним.

Ст. 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Згідно ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування № 2464 від 08.07.2010 (Далі Закон № 2464) платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД Український продукт» в даних правовідносинах виступає в якості платника єдиного внеску, визначеного п.1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на платника єдиного внеску покладений обовязок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з ч.8 ст. 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

У відповідності до ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Частиною 6 ст. 25 Закону передбачено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Аналіз наведених норм доводить, що платник повинен своєчасно та у повному обсязі сплачувати єдиний внесок. При наявності недоїмки у платника контролюючі органи мають право зараховувати сплачений єдиний внесок у рахунок погашення недоїмки за попередні періоди.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону № 2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Відповідно до положень статті 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції.

При цьому, частиною 16 ст. 25 Закону № 2464 передбачено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Суд звертає увагу на наступне.

Порядок зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 450, який на час виникнення спірних правовідносин був чинний (далі Порядок), передбачає, що цей Порядок визначає процедуру зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, сум помилково сплаченого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пункт 4 Порядку передбачав випадки у яких здійснюється повернення коштів: надміру або помилково сплачених сум єдиного внеску, безпідставно стягнених сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій або інших коштів (далі - кошти) на відповідний рахунок органу доходів і зборів, відкритий в органі Казначейства за балансовим рахунком 3719; помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок органу доходів і зборів.

До сум помилково сплачених коштів не включаються суми авансових платежів, сплачені відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону України « Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» .

Пунктом 5 Порядку передбачено, що повернення коштів у випадках, передбачених пунктом 4 цього Порядку (окрім випадку надходження до органу доходів і зборів рішення суду про визнання безпідставним стягнення ним з юридичних і фізичних осіб сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій), здійснюється виключно на підставі заяви платника про повернення надміру або помилково сплачених коштів (далі - заява), яка подається в довільній формі до органу доходів і зборів.

Як слідує з матеріалів справи позивачем було виконано умови передбачені нормами законодавства чинного на момент виникнення спірних правовідносин, та направлено відповідний лист від 31 березня 2015 року на адресу Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області з проханням перерахувати суму єдиного внеску в розмірі 72484,76 грн., перерахованого по платіжному дорученню № 988 від 07.11.2014 року з рахунку 0564 (отримувач: ДПІу Київському районі м. Донецька) на рахунок 0581 код 71010000 (отримувач: Жовтнева ОДПІ м. Маріуполя).

Суд констатує, що місцезнаходженням підприємства позивача було місто Донецьк та Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД Український продукт» перебувало на податковому обліку у ДПІ у Київському районі м. Донецька, а у подальшому місто Маріуполь та перебувало на обліку у Маріупольській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області (Жовтневому відділенні).

Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень № 988 від 07.11.2014 року на суму 72484,76 грн., № 1078 від 05.12.2014 року на суму 42671,38 грн., № 1162 від 06.04.2015 року на суму 45354,65 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД Український продукт» здійснено сплату вказаних сум єдиного внеску до Державного бюджету України, як того вимагає частина восьма статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування".

Так на заяву позивача від 31.03.2015 року помилково сплачені кошти були перераховані з рахунків ДПІ у Київському районі м. Донецька на рахунки відповідача.

Згідно з даними облікової інформації системи фіскального органу станом на 31.08.2016 року у позивача відсутня заборгованість по вимогам з єдиного внеску.

З аналізу вищезазначеного випливає, що для нарахування штрафу та пені, слід встановити факт невиконання платником єдиного внеску обов'язку зі сплати сум єдиного внеску.

Отже, законодавцем виключно визначені правопорушення, за вчинення яких до правопорушника застосовуються штрафні санкції. Зокрема, таким порушенням є несплата (неперерахування) або несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Як підтверджується матеріалами справи, позивачем в повному обсязі та без порушення законодавчо встановлених термінів виконано обов'язок щодо сплати єдиного внеску.

Водночас, суд зазначає, що підприємством позивача здійснено сплату єдиного внеску за спірний період до Державного бюджету України, при цьому порушення термінів сплати даного обовязкового платежу за розглядаємий період було викликано технічною помилкою позивача у частині зазначення реквізитів сплати.

Відповідно до частини 13 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В свою чергу, суд вважає доцільним застосувати до спірних правовідносин законодавство про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції.

Так, за для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, законодавцем були розроблені Тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції.

Статтею 1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції №1669 (далі Закон №1669) зазначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до ст.6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність до контролюючого органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Разом з тим, Законом №1669 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було внесено зміни в розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" та доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

При цьому, 30.10.2014 року на виконання Закону №1669 Кабінетом Міністрів України було прийнято Розпорядження за №1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Відповідно до Додатку до Розпорядження м. Донецьк та м. Краматорськ внесено до переліку населених пунктів, на які поширюється дія Закону №1669.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014року за №1079-р Про зупинення дії Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014року за №1053-р було зупинено дію Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014року за №1053-р.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015року по справі № 826/18330/14, яка була залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015року, визнано нечинним Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014року за №1079-р Про зупинення дії Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014року за №1053-р.

За результатами касаційного оскарження ухвалою Вищого адміністративного суду України по справі № К/800/19984/15 від 30.09.2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 9 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року в частині задоволеного позову в цій справі скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Водночас, на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Пунктом 3 даного Розпорядження визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053.

Згідно з додатком до зазначеного Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція віднесено м. Донецьк та м. Маріуполь.

Враховуючи те, що позивач вчасно сплачував єдиний внесок до Державного бюджету України, перебуває на території проведення антитерористичної операції, що триває по теперішній час, до нього не може застосовуватися відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464, як до платників єдиного внеску.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску прийнято без дотримання принципів, визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесено відповідачем всупереч приписів Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції № 1669.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, враховуючи недоведеність відповідачем обґрунтованості прийняття оскаржуваного рішення, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що платіжним дорученням № 2442 від 08 серпня 2016 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1450,00 грн., в той час відповідно до Закону України «Про судовий збір» належним розміром судового збору за розглядаємий спір є 1378,00 грн., суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн. за рахунок асигнувань відповідача.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивач просить відшкодувати сплату судового збору, то сума судового збору сплачена в більшому розмірі від встановлено Законом України «Про судовий збір», а саме: в розмірі 72,00 грн., підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2-14, 17, 18, 24, 71, 86, 94, 122, 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Український продукт до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Донецькій області про визнання недійсним та скасування рішення № /180 від 26.07.2016 року про застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 65892,52 грн. задовольнити повністю.

Скасувати рішення Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску від 26.07.2016 року № /180 на загальну суму 65892,52 грн.

Стягнути з Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Український продукт () судові витрати у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю ТД Український продукт () надмірно сплачений судовий збір у розмірі 72 (сімдесят дві) грн. за рахунок Державного бюджету України.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 06 жовтня 2016 року.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 11 жовтня 2016 року.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Молочна І. С.