Справа № 2а/0270/671/11
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2011-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2011 р. Справа № 2а/0270/671/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Мультян Марини Бондівни,

при секретарі судового засідання: Яковенку Д.О.

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1 - представник за дорученням

відповідача : не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці

до: ОСОБА_2

про: стягнення 354,04 грн.

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці до ОСОБА_2 про стягнення 354,04 грн.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.02.11 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за період з 04.04.2008 року по 03.05.2008 року відповідачу виплачено допомогу по безробіттю, тоді як у вказаний період відповідач відносилась до категорії зайнятого населення (була зареєстрована як фізична особа - підприємець), що призвело до незаконного отримання нею допомоги по безробіттю в розмірі 354,04 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач письмових заперечень на позовну заяву не надав, в судове засідання не зявився, свого повноважного представника в суд не направив, про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.23).

За таких обставин, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. З огляду на вказане та зважаючи, що клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, справа розглядається без участі відповідача за наявними у справі документами відповідно до положень ст. 128 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та матеріали справи, в судовому засіданні встановлено наступне.

04.04.2008 року відповідач звернулася до Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці із заявою про надання їй статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, що підтверджується відповідною заявою (а.с.5).

На підставі зазначеної вище заяви відповідачу призначено виплату допомоги по безробіттю з 04.04.2008 року по 03.05.2008 року, розмір виплати за якою склав 254,04 грн. (а.с.7).

16.08.2010 року позивачем проведено розслідування щодо достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

За наслідками даного розслідування складено акт №285 від 16.08.2010 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (а.с.6) в якому зафіксовано факт одночасного перебування відповідача на обліку в центрі зайнятості та реєстрації як фізичної особи - підприємця.

01.09.2010 року на підставі зазначеного акту видано наказ №206 "Про повернення незаконно виплачених коштів", яким відповідача попереджено про необхідність повернення допомоги по безробіттю (а.с.8).

Зазначений вище наказ відповідач одержала 28.10.2010 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.4).

В судовому засіданні встановлено відповідність зазначених в акті обставин фактичним обставин, наявність яких підтверджуються довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.10), відповідно до якої відповідач станом на 20.08.2010 року значиться в ЄДР як фізична особа-підприємець за номером 02.

Як з'ясовано судом, суми виплаченої допомоги по безробіттю відповідач позивачу не повернула, доказів на спростування встановлених актом перевірки обставин суду не надала.

Проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення", безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Частиною першою статті четвертої вказаного Закону визначено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні, в тому рахунку, виплату безробітним в установленому порядку допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги членам сім'ї, які перебувають на їх утриманні, та інших видів допомоги.

Згідно ст. 25 Закону України "Про зайнятість населення", держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій:

а) надання особливих гарантій працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій;

б) виплата матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації;

в) виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю;

Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу.

Статтею 31 зазначеного Закону встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.

Як встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи документами, відповідач, перебуваючи у статусі фізичної особи-підприємця, одночасно перебувала і на обліку в центрі зайнятості, а відтак з 04.04.2008 року по 03.05.2008 року безпідставно одержувала допомогу по безробіттю.

Згідно ч.2 ст. 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Проте, як зясовано судом, відповідачем не вжито жодних заходів спрямованих на повідомлення позивача про наявність обставин, що унеможливлюють виплату допомоги по безробіттю.

Відповідно ж до ч.3 ст. 36 вказаного Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Доказів погашення заявленої до стягнення суми заборгованості станом на день розгляду справи у суді відповідачем не надано, разом із тим, позов фактично визнано в повному обсязі.

Відповідно до ст. 136 КАС України у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова про задоволення адміністративного позову.

Згідно ст.ст.71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у звязку з чим позов підлягає задоволенню відповідно до чинного законодавства та в межах заявлених вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

З огляду на те, що в процесі розгляду даної справи свідки не залучалися і не призначалася судова експертиза та, зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (вул. Келецька, 77/77, м. Вінниця, 21000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці (вул. Червоноармійська, 3-А, м. Вінниця, 21009, ідентифікаційний код 21728042, р/р №0004, Банк ГУДКУ у Вінницькій області, МФО 802015) 354,04 грн. (триста п'ятдесят чотири гривні 04 копійки).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна