Справа № 2-а-66/11/0270
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 р. Справа № 2-а-66/11/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Альчука Максима Петровича,

розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи

за позовом: товариств з обмеженою відповідальністю "МС 66" "МС 64"

до: державної податкової інспекції у м. Вінниці

про: про визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулись товариство з обмеженою відповідальністю "МС 66" та товариство з обмеженою відповідальністю "МС 64" (далі - позивачі) з адміністративними позовами до державної податкової інспекції у м. Вінниці (далі - відповідач) про визнання дій протиправними, що полягають у невизнанні податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2010 року як податкової звітності.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю дій податкового органу, які полягають у невизнанні як податкової звітності податкових декларацій з податку на додану вартість за липень 2010 року. На думку позивачів, вказані дії державної податкової інспекції у м. Вінниці суперечать вимогам податкового законодавства та галузевим наказам Державної податкової адміністрації України, а відтак є протиправними.

Позивачі в судове засідання не зявились, проте надали клопотання від 19.01.2011 року в якому просять розглянути справу без їх участі та позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не зявився, проте 31.01.2011 року надав клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі в письмовому провадженні.

За правилами ч. 4 ст. 122 КАС України, підставою для розгляду справи в порядку письмового провадження є клопотання особи, яка бере участь у розгляді справи, про розгляд справи за її відсутності.

Оскільки сторонами подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому дана справа розглянута та вирішена в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "МС 66", відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію, зареєстроване виконавчим комітетом Вінницької міської ради 07.11.2007 року, про що зроблено записи за № 0006196 (а.с. 10). Товариство з обмеженою відповідальністю "МС 64", відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію, зареєстроване виконавчим комітетом Вінницької міської ради 07.11.2007 року, про що зроблено записи за № 0006200 (а.с. 24).

Згідно довідки головного управління статистики у Вінницькій області від 07.11.2007 року № 22083, № 2085 товариства включені до Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України.

Крім того, ТОВ "МС 66" та ТОВ "МС 64" зареєстровані ДПІ у м. Вінниці і є платниками податків та зборів (обовязкових платежів), що підтверджується довідками № 12417 та № 12418.

Позивачами до ДПІ у м. Вінниці 20.08.2010 року подано податкові декларації з податку на додану вартість за липень 2010 року.

ДПІ у м. Вінниці 25.08.2010 року направила позивачам листами про невизнання поданих декларацій як податкової звітності. Як зазначено у листах, подані декларації з податку на додану вартість за липень 2010 року не визнаються як податкова звітність, в звязку з тим, що підприємства не знаходяться за юридичною адресою. Також даними листами повідомлено про необхідність подачі декларації з податку на додану вартість за липень 2010 року оформленої належним чином.

На думку позивачів такі дії ДПІ у м. Вінниці призвели до порушення їх прав, свобод та інтересів, що потребує судового захисту шляхом визнання їх протиправними.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 10 Закону України "Про держану податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року № 509-XII (далі - Закон № 509) однією з функцій державних податкових інспекцій є контроль за своєчасністю подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, повязаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевірка достовірності цих документів щодо правильності визначення обєктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів.

Згідно із пп. 3, 4 ст. 11 цього ж Закону, органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право: одержувати у платників податків (посадових осіб платників податків) пояснення з питань, що виникають під час перевірок та стосуються реалізації повноважень органів державної податкової служби, встановлених цим та іншими законами України; перевіряти під час проведення перевірок у фізичних осіб документи, що посвідчують особу; запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів (обовязкових платежів) такими платниками податків. Письмові повідомлення про такі запрошення направляються не пізніше ніж за десять робочих днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (посадова особа платника податків).

Відповідно до пп. 4.1.2. п. 4.1. ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року № 2181-III (далі - Закон №2181), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, прийняття податкової декларації є обовязком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування відємного значення обєктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобовязань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обовязкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

Відповідно до п. 4.3. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України № 166 від 30.05.1997 року, податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обовязкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому разі, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією (письмове звернення надсилається поштою з повідомленням про його вручення) надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право:

- надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу;

- оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Відповідно до п. 4.8. Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та компютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, затверджених наказом ДПА України № 827 від 31.12.2008 року (Методичні рекомендації), за відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою. Цей факт засвідчують відповідні відмітки: штамп, дата реєстрації документа та реєстраційний номер, що проставляються на полях, визначених затвердженими формами податкової звітності, як основного документа, так і додатка до нього.

А згідно з п. 4.5. Методичних рекомендацій, якщо надана органу ДПС платником податків податкова звітність заповнена ним з порушенням правил, зазначених у затвердженому порядку заповнення, то вона може бути не визнана таким органом ДПС як податкова декларація, а саме:

1) у ній не зазначено обовязкових реквізитів або не проставлено прочерк у показниках, які не заповнюються;

2) її не підписано відповідними посадовими особами (факсиміле не дозволяється);

3) не скріплено печаткою платника податків;

4) відсутні обовязкові додатки до податкової звітності, передбачені порядком заповнення відповідної звітності;

5) неможливо прочитати текст або цифри внаслідок пошкодження (наприклад, документи, залиті чорнилом або іншою рідиною, потерті);

6) наявні порвані аркуші, підчищення, помарки, виправлення, дописки і закреслювання;

7) подана ксерокопія звітних документів;

8) звітність з податку на додану вартість, подана неплатником ПДВ.

У таких випадках працівники структурного підрозділу органу ДПС, до функцій якого належить приймання податкової звітності, в усній формі попереджають платника податків про виявлені недоліки і право невизнання органом ДПС такої податкової звітності відповідно до норм Закону № 2181.

Якщо платник податків наполягає на прийнятті звітності, то звітність приймається, реєструється та разом зі службовою запискою передається до галузевого підрозділу для подальшого зберігання у звітній частині особової справи платника податків. На примірнику, що залишається у платника податків, проставляється штамп "отримано, попереджено про можливість невизнання".

Структурним підрозділом органу ДПС, до функцій якого належить приймання податкової звітності у триденний термін від дня отримання звітності (але не пізніше наступного дня від граничного строку подання), надсилається платнику податків повідомлення про невизнання органом ДПС податкової звітності як податкової декларації із зазначенням підстав неприйняття та пропозицією надати нову податкову декларацію, оформлену належним чином (пп. 4.1.3 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181).

Відповідачем не використано можливість зобовязання позивачів подати нову декларацію з виправленими недоліками.

Висновок відповідача про те, що підприємства не знаходяться за юридичною адресою суперечить дійсності, оскільки згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб ТОВ "МС 66" серії А01 № 520021, виданого Державним реєстратором ОСОБА_1 07.11.2007 року, номер запису 0006196, місцезнаходження юридичної особи: 21021, м. Вінниця, вул. 60-річчя, 17. ТОВ "МС 64" - Свідоцтво серії А01 № 520023, номер запису 0006200 - місцезнаходження юридичної особи: 21021, м. Вінниця, вул. 600-річчя, 17.

З наведеного вище вбачається , що місцезнаходженням ТОВ "МС 66"та ТОВ "МС 64" є м. Вінниця, вул. 600-річчя, 17, фактично знаходяться за даною адресою. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", посадові особи органів державної податкової служби зобовязані дотримуватись Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. А в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що оскаржувані дії відповідача, повязані з не визнанням поданих позивачами податкових декларацій з податку на додану вартість за липень 2010 року податковою звітністю, не відповідають критеріям щодо правомірності в контексті ст. 2 КАС України, оскільки вчинені не на підставі вимог та не у спосіб передбачений законодавством, необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії та упереджено.

Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що вимоги позивачів обґрунтовані, відповідають матеріалам справи, у звязку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Понесені позивачами витрати по сплаті судового збору за подання позову згідно статті 94 КАС України підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії державної податкової інспекції у м. Вінниці щодо невизнання як податкової звітності податкових декларацій з податку на додану вартість за липень 2010 року товариств з обмеженою відповідальністю "МС 66" та "МС 64".

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариств з обмеженою відповідальністю "МС 66" та "МС 64" витрати по сплаті судового збору в сумі 3 грн. 40 коп. кожному.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович