Справа № 2а-5213/11/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-5213/11/2670

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 жовтня 2011 року № 2а-5213/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кротюка О.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт-ТМ"

до

Прокуратури Дніпровського району м. Києва

Головного управління контролю за благоустроєм м.Києва

про

скасування припису № 37-2044 від 14.03.2011р., визнання дій протиправними та зобов'язання утриматись від вчинення певних дій .

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось ТОВ «Юніт-ТМ»з позовом до Прокуратури Дніпровського району м. Києва та Головного управління контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним дій та рішень, їх скасування, зобов’язання утриматися від вчинення дій в подальшому.

Прокуратура Дніпровського району міста Києва заперечила проти позову.

Головне управління контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про час і місце розгляду справи повідомлялось належним чином , докази про це містяться у матеріалах справи. Проте явку свого представника до суду не забезпечило, правової позиції щодо позову не повідомило, заяв щодо розгляду справи не надходило, про прични неявки в судове засідання, в тому числі поважні, суд не повідомляло.

В зв’язку з вказаним та на підставі ч.6. ст.. 128 КАС України судом ухвалено про розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Прокурором Дніпровського району міста Києва від 14.03.11 № 37-2044 винесено припис начальнику Головного управління контролю за благоустроєм м. Києва про усунення порушень вимог Земельного кодексу України та вжиття відповідних заходів для демонтажу та вивезення незаконних тимчасових споруд ТОВ «Юніт-ТМ»(далі - Припис).

07 квітня 2011 року Головним Управлінням контролю за благоустроєм м. Києва було демонтовано тимчасові споруди ТОВ «Юніт-ТМ».

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до частини 5,6, ст..71 КАС України суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З огляду на наведене вище, судом на виконання зазначених вище положень КАС України з метою встановлення всіх обставин у справі запропоновано позивачу і відповідачам надати докази на підтвердження своїх доводів і заперечень.

Проте за наслідком вказаного, Головним управлінням контролю за благоустроєм м. Києва суду не було надано ані заперечень, ані будь-яких належних доказів в обґрунтування своєї правової позиції щодо позовних вимог без зазначення будь-яких поважних причин, які перешкоджають цьому.

За таких умов суд вчинив всі дії, які залежать від нього для збирання всіх доказів, а тому вирішує справу на підстави наявних матеріалів останньої.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

В силу положень статті 22 закону України «Про прокуратуру»(№ 1789-XII від 05.11.1991) письмовий припис про усунення порушень закону вноситься прокурором, його заступником органу чи посадовій особі, які допустили порушення. Припис підлягає негайному виконанню, про що повідомляється прокурору.

Згідно положень статті 185-6 "Кодексу України про адміністративні правопорушення" (№8073-X від 07.12.1984) залишення посадовою особою без розгляду протесту, припису чи подання прокурора тягне за собою накладення штрафу від п'яти до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто виконання припису забезпечується адміністративною відповідальністю встановленою законом.

У відповідності до положень ч.1. ст..2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оцінюючи зазначене у сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги як спосіб захисту позивача шляхом заявлення до скасування Припису є необґрунтованими. Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що оскаржуваний Припис адресований третій особі Головному управлінню контролю за благоустроєм м .Києва, а не позивачу. За таких умов Припис адресований до виконання третій особі, а з огляду на це не може порушувати прав та інтересів позивача. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність порушених прав та інтересів позивача оскаржуваним приписом, наслідком чого підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

В той же час позивач просить визнати дії Прокуратури Дніпровського району міста Києва, пов’язані з виконанням Припису протиправними. Проте позивач як в позовній заяві, так і в ході судового засідання не зміг пояснити які конкретно дії прокуратури є об’єктом оскарження. Жодних доказів з цього приводу суду не було надано.

За умов викладеного, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову і цій частині, оскільки позивачем не зазначено конкретно і не доведено належними доказами дії прокуратури по виконанню Припису. В той же час вказана позовна вимога сформульована таким чином, що виключає її логічний зміст, оскільки органи прокуратури згідно з законом не вчиняють ніяких дій по виконанню приписів, адже такі дії повинні виконувати особи яким такий припис адресовано.

Що стосується дій Головного управлінням контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо демонтажу тимчасових споруд ТОВ «Юніт-ТМ», то суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статті 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", пункту 44 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та пункту 2 статті 22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" Київська міська рада затвердила Правила благоустрою міста Києва (№ 1051/1051 від 25.12.2008; далі –Правила благоустрою). Згідно з п.2. вказаного рішення останнє поширюється на всі підприємства, установи та організації незалежно від форми власності та підпорядкування, що знаходяться в межах міста Києва, а також громадян.

Згідно з пп.3.2.9 .п3.2. Розділу 2 Правил благоустрою до елементів благоустрою віднесено малі архітектурні форми. Розділом 1 Правил благоустрою до тимчасових споруд віднесено малі архітектурні форми.

У відповідності до положень пп.13.3.1. п.13.3. розділу 13 Правил благоустрою демонтаж, перевезення, зберігання самовільно встановлених малих архітектурних форм та тимчасових споруд, власники яких ухиляються від демонтажу або власники яких не відомі, відновлення благоустрою на місці самовільного встановлення малих архітектурних форм та тимчасових споруд здійснюється Головним управлінням контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та підпорядкованими йому організаціями за кошти міського бюджету.

При чому згідно пп.13.3.3. Правил благоустрою у разі виявлення самовільно встановленої тимчасової споруди (малої архітектурної форми) Головним управлінням контролю за благоустроєм м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вноситься припис його власнику з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу у семиденний термін.

Таким чином демонтаж здійснюється як захід впливу за наслідком не усунення порушення у встановлений правилами строк.

Проте суд не може погодитися з правомірністю дій Головного управління контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та пункту 2 статті 22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ"

Київська міська рада затвердила Правила благоустрою міста Києва статті 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", пункту 44 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно з положеннями п.15.ч.3. статті 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлено, що Правила благоустрою території населеного пункту включають встановлену законом відповідальність громадян та юридичних осіб за порушення Правил.

У відповідності до пункту 44 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 22 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них. Положенню пункту 22 частини першої статті 92 дано офіційне тлумачення згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 30.05.2001 р. N 7-рп/2001.

Конституційний Суд України зазначив, що:

· за своїм змістом пункт 22 частини першої статті 92 Конституції України спрямований не на встановлення переліку видів юридичної відповідальності. Ним визначено, що виключно законами України мають врегульовуватись засади цивільно-правової відповідальності (загальні підстави, умови, форми відповідальності тощо), підстави кримінальної, адміністративної та дисциплінарної відповідальності - діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями (основні ознаки правопорушень, що утворюють їх склад), та відповідальність за них. У такий спосіб Конституція України заборонила врегульовувати зазначені питання підзаконними нормативно-правовими актами та встановила, що лише Верховна Рада України у відповідному законі має право визначати, яке правопорушення визнається, зокрема, адміністративним правопорушенням чи злочином, та міру відповідальності за нього (абз.7.п.2);

· Положення пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України треба розуміти так, що ним безпосередньо не встановлюються види юридичної відповідальності. За цим положенням виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності, а також діяння, що є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями як підстави кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності, та відповідальність за такі діяння. Зазначені питання не можуть бути предметом регулювання підзаконними нормативно-правовими актами.

Таким чином, враховуючи вищезазначене судом вбачається, що законами України:

· не встановлено такої форми відповідальності суб’єктів господарювання за невиконання вимог органів місцевого самоврядування з приводу усунення порушень у сфері благоустрою як демонтаж тимчасових споруд;

· не надано право місцевим органам самоврядування визначати підзаконними нормативно-правовими актами (до яких відносяться Правила благоустрою в силу положень ч.1. ст.. 59 закону України "Про місцеве самоврядування в Україні") склади порушень у сфері благоустрою та встановлювати форми і види відповідальності за їх вчинення;

· Правила благоустрою можуть містити встановлену законом відповідальність громадян та юридичних осіб за їх порушення (п.15.ч.3. статті 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів");

· за порушення Правил благоустрою законом передбачено адміністративну відповідальність, яка, поряд з цим, не містить такої форми як демонтаж тимчасових споруд (пункту 44 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні") .

У відповідності до положень частини 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку, що дії Головного управлінням контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є такими, що не відповідають вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, оскільки положення про демонтаж (його підстави та порядок) тимчасових споруд, зазначений у Правилах благоустрою, не відповідають вимогам законів України (п.15.ч.3. статті 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", пункту 44 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні") та п.22 ст. 92 Конституції України, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

А тому в цій частині відносно дій здійснюється Головним управлінням контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з демонтажу тимчасових споруд ТОВ «Юніт-ТМ», пов’язані з виконанням Припису адміністративний позов підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зобов’язання відповідачів утриматися в майбутньому від вчинення відповідних дій, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки згідно з положеннями ч.1,2.ст.2, ст..17 КАС України, суд вирішує спори щодо порушених прав і вчинених дій, прийнятих рішень або допущеної бездіяльності, і не вирішує питання, які можуть мати або не мати місця в майбутньому (тобто наперед). Отже в цій частині позову слід відмовити.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність всіх обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в цілому.

Отже позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління контролю за благоустроєм м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо здійснення 07 квітня 2011 року демонтажу тимчасових споруд ТОВ «Юніт-ТМ», які пов’язані з виконанням припису Прокурора Дніпровського району міста Києва від 14.03.11.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк

.