Справа № 817/933/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2016 р. Р і в н е 817/933/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

третя особа на стороні відповідача: представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4
до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 Держгеокадастру у Рівненському районі у Рівненській області
про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання протиправною дію (бездіяльність) Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, щодо фактичної відмови (повернення клопотання позивачу) у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1,9930 га у власність, а саме 0,9262 га для ведення особистого селянського господарства та 1,0668 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території одного масиву у власність за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9930 га у власність для введення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.

На обгрунтування позовних вимог вказує, що 14 березня 2016 року Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області протиправно йому відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9930 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району, шляхом повернення заяви з доданими матеріалами без прийняття відповідного рішення.

На думку позивача, при зверненні в Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,9930 га для ведення особистого селянського господарства на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району виконано усі передбачені законодавством вимоги при зверненні до відповідного органу з метою надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку.

Відповідач позов не визнав та подав суду письмове заперечення (а.с. 41-43).

У своєму запереченні вказує, що земельна ділянка, яку бажає приватизувати позивач, відповідно до схеми землеустрою та техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель Великоомелянської сільської ради Рівненського району, розробленої у встановленому законом порядку та затвердженої розпорядженням Рівненської державної адміністрації № 784 від 11.09.2012 року передбачені під суцільне заліснення (лист ОСОБА_5 Держгеокадастру у Рівненському районі №22-1715-0.7-499/2-16 від 04.03.2016 року).

Вказує, що згідно статті 122 Земельного кодексу України Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області є розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів.

Розпорядження землями промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, борони та іншого призначення відповідно до частини 5 статті 122 Земельного кодексу України відноситься до повноважень обласних державних адміністрацій.

Отже, враховуючи вказані норми законодавства, відповідач вважає, що не вправі розпоряджатися землями промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просив суд задовольнити позов повністю.

У судовому засіданні представник відповідача позов заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у поданому суду письмовому запереченні. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 25.02.2016 громадянин ОСОБА_4, у відповідності до вимог статті 118 Земельного кодексу України, звернувся в Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,9930 га для ведення особистого селянського господарства на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (а.с. 7).

Підставою для такого клопотання стала та обставина, що заявник попередньо не скористався гарантованим йому правом на отримання безкоштовно у власність земельної ділянки, має намір підтримувати власне господарство шляхом вирощування сільськогосподарських культур.

У ході розгляду справи встановлено, що до клопотання було долучено відповідні графічні матеріали передбачені ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України, зокрема викопіювання зі схеми землекористування, довідку державної статистичної звітності форми 6-зем, інші документи, що посвідчують особу-заявника (копія паспорта та ідентифікаційного кода); зазначено цільове призначення бажаної земельної ділянки, її орієнтовні розміри.

Як вбачається із довідки форми 6-зем з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями за управлінням Держгеокадастру Рівненському районі Рівненської області, дана земельна ділянка запроектована у викопіюванні орієнтовною площею 2,0 га обліковується у землях запасу сільськогосподарського призначення (Сільськогосподарські угіддя рілля) Великоомелянської сільської ради і відноситься до земель державної власності.

Разом з тим, 14 березня 2016 року Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, відмовило ОСОБА_4 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9930 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району, шляхом повернення заяви з доданими матеріалами без прийняття відповідного рішення.

Мотивом для такого повернення матеріалів клопотання ОСОБА_4 було те, що вказана земельна ділянка згідно схеми землеустрою та техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель Великоомелянської сільської ради Рівненського району, розробленої у встановленому законом порядку та затвердженої розпорядженням Рівненської державної адміністрації № 784 від 11.09.2012 року передбачені під суцільне заліснення (лист ОСОБА_5 Держгеокадастру у Рівненському районі №22-1715-0.7-499/2-16 від 04.03.2016 року).

На думку суду, бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, яке проявляється у не прийнятті рішення за наслідками поданого позивачем клопотання та поверненню матеріалів такого клопотання, підлягає визнанню протиправною з подальшим зобовязанням відповідача повторно розглянути клопотання у відповідності до приписів ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України.

Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до пункту в) частини 3 статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Положеннями частини 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, відмовляючи ОСОБА_4 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9930 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території, Великоомелянської сільської ради Рівненського району шляхом повернення заяви з доданими матеріалами без прийняття відповідного рішення, діяло не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведених обставин, суд вважає, що для повного захисту і відновлення порушеного права позивача, слід прийняти рішення про визнання притиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо повернення клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9930 га у власність для введення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району без прийняття відповідного рішення та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9930 га у власність для введення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району у відповідності до ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

За таких обставин, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України, до складу судових витрат відносяться витрати на правову допомогу.

Частинами 1, 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року №4191-VI визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивач подав клопотання про відшкодування судових витрат на правову допомогу в сумі 9094,80 грн., на підтвердження понесення яких долучив: договір про надання правової допомоги від 30.12.2015 року, укладений з адвокатом ОСОБА_1, акт приймання-передачі послуг №1 від 25.07.2015 року та прибутковий касовий ордер від 25.07.2016 року №02 з квитанцією до нього (а.с. 61-67).

Разом з тим, з акту приймання-передачі послуг №1 від 25.07.2016 року вбачається, що до складу витрат на правову допомогу представником позивача включено вартість послуг з надання позивачу консультацій з юридичних питань, аналізу законодавства, ознайомлення з матеріалами справи, складання, подачі та отримання процесуальних документів і підготовки до судового засідання. Витрати на безпосередню участь представника позивача у судовому засіданні до складу витрат на правову допомогу включені не були.

Враховуючи ту обставину, що частина з цих послуг, по своїй суті, не є вчиненням окремих процесуальних дій, а також те, що позивачем не надано доказів, з яких можливо встановити точну кількість часу, яку адвокатом ОСОБА_1 витрачено на вчинення ним від імені та в інтересах позивача окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та/або під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, суд не вбачає за можливе визначити граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у відповідності до вимог законодавства, а тому такі витрати присудженню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати притиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо повернення клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1, 9930 га, а саме: 0, 9262 для введення особистого селянського господарства та площею 1, 0668 га для введення особистого селянського господарства , які розташовані на території одного масиву у власність за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району без прийняття відповідного рішення.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 1, 9930 га у власність для введення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району у відповідності до ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.