Справа № 808/6952/15
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2016 рокусправа № 808/6952/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року по справі

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ТД Стандарт» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ТД Стандарт» (далі ТОВ «ТД Стандарт») звернулося до суду з позовом до відповідача Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя), в якому просить скасувати винесені відповідачем податкове повідомлення рішення № від 06.07.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 329 113 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 82 278,25 грн.; та податкове повідомлення рішення № від 22.04.2015 року, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 15 960 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.02.2016 року позовні вимоги задоволенні частково, визнані протиправними та скасовані винесені ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя податкове повідомлення рішення № від 22.04.2015 року в повному обсязі, та податкове повідомлення рішення № від 06.07.2015 року в частині суми 407 464,27 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 10.03.2015 року по 30.03.2015 року ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ТД Стандарт» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт №257/08-28-22-01/36836146 від 06.04.2015 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи, зокрема п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.2 ст.198, п.198.3 ст.198, п.198.6 ст.198, п.201.1, 201.4, п.201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період січень грудень 2012 року, січень жовтень 2013 року, січень, березень травень, липень 2014 року на загальну суму 365 787 грн.; завищено відємне значення по рядку 19 Декларації з податку на додану вартість «Відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» за грудень 2014 року в розмірі 15 960 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 22.04.2015 року прийняті податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 381 747 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 95 436,75 грн. та податкове повідомлення рішення № від 22.04.2015 року, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 15 960 грн.

Не погодившись з вищезазначеними податковими повідомленнями рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізької області №4675/7/0807-100413 від 26.06.2015 року скаргу позивача задоволено частково, прийняті відповідачем 22.04.2015 року податкове повідомлення рішення № залишено без змін, а податкове повідомлення рішення № скасовано в частині зайво нарахованої позивачу суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 52 634 грн. та суми штрафної (фінансової) санкції в розмірі 13 158,50 грн., в іншій частині це податкове повідомлення рішення залишено без змін.

На виконання цього рішення 06.07.2015 року ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя прийняте податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 329 113 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 82 278,25 грн.

Не погодившись з рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізької області №4675/7/0807-100413 від 26.06.2015 року, позивачем подано повторну скаргу.

Рішенням Державної фіскальної служби України №18364/6/99-99-10-01-01-25 від 28.08.2015 року, зазначене рішення залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

Не погодившись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями рішеннями № від 22.04.2015 року та № від 06.07.2015 року, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.2. ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до приписів п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно положень ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, вказаними приписами ПК України прямо вказано на те, що бюджетному відшкодуванню підлягає частина від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченої отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді саме постачальникам таких товарів (послуг), і в даному випадку, Закон не ставить у залежність бюджетне відшкодування податку на додану вартість від того факту, щоб первісний постачальник (виробник) товару сплатив податок на додану вартість до бюджету.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.(п.201.10 ст.201 ПК України).

Викладене свідчить, що Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Приписами п.201.8.,п 201.9. ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ТД Стандарт» мало господарські відносини з поставки металобрухту з контрагентами ТОВ «МД Істейт», ТОВ «Компанія Стілагро», ПП «Котедж», ПП «ТД ТАМ», ПП «ПАНІР» ТОВ «Дельта Трейд Дніпро», ПП «ГЛОРІЯ ЛТД», а також з ПП «Авлекс», ТОВ «НВКФ «Вест-пром», ТОВ «Стілтон», ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОМ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «МИР ІНВЕСТ», ТОВ «МД ГРУП ДНІПРОПЕТРОВСЬК», ТОВ «Дангранія», ТОВ «АГОРОПРОМ СТАЛЬ» відповідно до договорів №07/113 від 03.07.2012 року, №25/01Т від 24.01.2012 року, №01022 від 01.02.2011 року, №237/1 від 23.07.2013 року, №2013/11031 від 11.03.2013 року, №18 від 10.04.2013 року, №30 від 10.10.2012 року, від 08.04.2014 року.

Матеріалами справи підтверджено, що господарські відносини позивача з зазначеними контрагентами підтверджуються первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV(далі - Закон № 996-XIV), а саме: податковими накладними, видатковими накладними, товаро транспортними накладними, платіжними дорученнями тощо.

Крім того суд бере до уваги, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2015 року по справі № 808/2495/15, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2015 року, задоволено позовні вимоги ТОВ «ТД Стандарт» до ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.04.2015 року, яким ,зокрема, встановлено реальність здійснення господарських операцій позивача з ПП «Авлекс», ТОВ «НВКФ «Вест-пром», ТОВ «Стілтон», ПП «ТД ТАМ», ПП «ПАНІР» ТОВ «Дельта Трейд Дніпро», ПП «ГЛОРІЯ ЛТД», ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОМ ТРЕЙДІНГ», ПП «Котедж».

В силу викладеного є вірними висновки суду першої інстанції, що позивачем правомірно віднесено суму податку на додану вартість за перевірений період по операціям з контрагентами ПП «Котедж», ПП «ТД ТАМ», ПП «ПАНІР» ТОВ «Дельта Трейд Дніпро», ПП «ГЛОРІЯ ЛТД», ПП «Авлекс», ТОВ «НВКФ «Вест-пром», ТОВ «Стілтон», ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОМ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «АГОРОПРОМ СТАЛЬ», ТОВ «МД Істейт», ТОВ «Компанія Стілагро», ТОВ «Дангранія» , оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність право сторони на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині правомірності висновків відповідача стосовно донарахування позивачу грошового зобовязання з податку на додану вартість за податковим повідомленням рішенням № від 06.07.2015 року в частині суми 3 141,58 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 785,40 грн. виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Додатку 5 АІС «Системи автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та податкових декларацій, позивачем до складу податкового кредиту за липень 2013 року та травень 2014 року включено суму податку на додану вартість по контрагентам ТОВ «МИР ІНВЕСТ» в розмірі 2 330,83 грн. та по ТОВ «МД ГРУП ДНІПРОПЕТРОВСЬК» в розмірі 3 953,16 грн., що не відповідає податковим накладним №22 від 08.07.2013 року, №96 від 13.05.2014 року та свідчить про подвійне включення до складу податкового кредиту позивачем зазначених сум податку на додану вартість, що не заперечується позивачем, а тому є вірним висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність зменшення позивачу суми відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту за грудень 2014 року в розмірі 15 960 грн. та не в повному обсязі доведено неправомірне формування позивачем суми податкового кредиту з податку на додану вартість, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності скасування винесених ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя податкового повідомлення рішення № від 22.04.2015 року в повному обсязі, та часткового скасування податкового повідомлення рішення № від 06.07.2015 року в частині суми основного платежу 325 971,42 грн., штрафних (фінансових санкцій) в сумі 81 492,85 грн., на загальну суму 407 464,27 грн.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова