Справа № 807/679/16
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2016 рокум. Ужгород № 807/679/16

Закарпатський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді Шешеня О.М.;

Суддів: Гаврилко С.Є., Луцович М.М.;

при секретарі Кречко Л.В.

за участю:

позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Карла Україна", представник - ОСОБА_1;

відповідача 1: Ужгородська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області, представник - ОСОБА_2;

відповідача 2: Державна фіскальна служба України, представник - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Карла Україна" до Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, Державної фіскальної служби України про зобов'язання припинити бездіяльність, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карла Україна" (далі-позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі-відповідач-1), Державної фіскальної служби України (далі-відповідач-2) про зобов'язання Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Закарпатській області та Державної фіскальної служби України припинити бездіяльність у спосіб врахування суми відємного значення з податку на додану вартість, що сформувалась станом на 01 лютого 2015 року ТОВ Карла Україна в розмірі 624483,00 грн., у формуванні реєстраційного ліміту ТОВ Карла Україна згідно п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України у спосіб відкриття технічної можливості ТОВ Карла Україна реєстрації податкових накладних у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Карла Україна» (далі-ТОВ «Карла Україна») є юридичною особою, яка створена та зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 1 000069. Це підприємство з 100 відсотковим іноземним капіталом, що в маленькому місті Перечин забезпечує роботою не один десяток працівників та здійснює діяльність у сфері металообробки, а також активно проводить зовнішньоекономічну діяльність. ТОВ «Карла Україна» є зареєстрованим платником податку на додану вартість, індивідуальний податковий номер: 07, дата реєстрації платником податку: 08.06.2005 року, про що свідчать дані відкритого Реєстру платників податку на додану вартість.

Облік підприємства, як платника податків здійснюється Ужгородською ОДПІ ГУ ДФС України в Закарпатській області в особі Перечинського відділення. При проведенні операцій з експорту продукції в ТОВ «Карла Україна» систематично виникає ситуація з формування відємного значення показника на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на 01 лютого 2015 року сума відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (було заявлено до бюджетного відшкодування та не відшкодовано) становила 624483,00 грн., в т.ч. по періодах: липень 2009 року 29741,00 грн., січень 2010 року 282339,00 грн., травень 2010 року 80296,00 грн., серпень 2010 року 145052,00 грн., жовтень 2013 року 84898,00 грн., листопад 2013 року 2157,00 грн.

Одночасно у звязку змінами до Податкового кодексу України (далі ПК України) в частині адміністрування податку на додану вартість ТОВ «Карла Україна» Розрахунок суми відємного значення попередніх податкових періодів до 01.02.2015 року (Додаток 2 до податкової декларації з податку на додану вартість) помилково не було подано у складі податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року, а було подано в порядку самостійного уточнення даних шляхом подання такого розрахунку 21.07.2015 року, тобто до закінчення граничного терміну 31 липня 2015 року.

І таким чином, сума відємного значення з ПДВ податковим органом по місцю обліку товариства визнається такою, що не впливає та не враховується на сьогодні в формулі, визначеній ст. 200-1 ПК України та не враховується в розрахунку реєстраційного ліміту, що в свою чергу, враховуючи фактичну господарську діяльність товариства на сьогоднішній день не дає змоги проводити реєстрацію податкових накладних в Єдиному держаному реєстрі податкових накладних.

Неврахування суми відємного значення з податку на додану вартість товариства, що залишається невідшкодованою державою в складі реєстраційного ліміту, що дає право на реєстрацію податкових накладних фактично заблокувало господарську діяльність товариства, бездіяльність відповідачів створює передумови для настання негативних наслідків для товариства та припинення будь-якої господарської діяльності.

Таким чином, позивач просив зобов'язати Ужгородську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Закарпатській області та Державну фіскальну служби України припинити бездіяльність у спосіб врахування суми відємного значення з податку на додану вартість, що сформувалась станом на 01 лютого 2015 року ТОВ Карла Україна в розмірі 624483,00 грн., у формуванні реєстраційного ліміту ТОВ Карла Україна згідно п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України у спосіб відкриття технічної можливості ТОВ Карла Україна реєстрації податкових накладних у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, наведених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву (а.с.56-58) та просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В судовому засіданні представник відповідача-2 також заперечив щодо задоволення позову з мотивів, викладених в запереченнях проти адміністративного позову (а.с.78-83) та просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що після набрання чинності положеннями ПК України щодо електронного адміністрування податку на додану вартість у позивача виникли труднощі з таким адмініструванням, оскільки відповідачами не забезпечено автоматичне збільшення від'ємного значення на суму 624483,00 грн. на яку ТОВ "Карла Україна" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, чим грубо порушено вимоги пункту 2001.3 статті 2001 ПК України.

З приводу цього, позивач звернувся до Державної фіскальної служби України з листом «Про надання податкової консультації» від 10 листопада 2015 року № 5/11 (а.с.10-11).

Листом від 11.12.2015р. № 26424/6/99-99-19-03-02-15 «Про надання відповіді» (а.с.12-13), Державна фіскальна служба України надала відповідь ТОВ «Карла Україна» та Головному управлінню ДФС у Закарпатській області.

В даному листі, відповідач-2 зазначив, що у звязку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість від 16.07.2015р. № 643-VII, який набрав чинності 29.07.2015 року, внесено зміни до порядку обрахунку показників формули, визначеної пунктом 2001.3 статті 2001 ПК України, зокрема, передбачено, що формулу (всі її складові), яка визначає реєстраційну суму, на початок третього робочого дня після набрання чинності Законом № 643 «обнулено», за винятком окремих складових вказаної формули (сума податку за виданими і отриманими податковими накладними в ЄРПН та сума податку за митними деклараціями, аркушами коригування і додатковими деклараціями), що були сформовані, починаючи з 01.07.2015р.

Пунктом 34 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України встановлено, що значення реєстраційної суми автоматично збільшується контролюючим органом на суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та суму непогашеного відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з ПДВ, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 ПК України, за червень 2015 року.

На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Відповідно до пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України після «обнуління» показників формули реєстраційна сума збільшується на суму відємного значення, що задекларована платником податків виключно у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року та не перераховується надалі у звязку з уточненням показників податкової звітності платника.

При цьому, результати уточнення показників податкової звітності з ПДВ в частині збільшення значення рядка 24 декларації з податку на додану вартість підлягають відображенню у податковій звітності з ПДВ згідно з правилами, визначеними розділом VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014р. № 966.

Незаконність та незрозумілість, на думку позивача, цієї податкової консультації і стала підставою для звернення з позовом до суду.

Виходячи з наведених обставин у справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року N 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Зокрема, система електронного адміністрування податку на додану вартість була запроваджена поетапно відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України:

- з 1 січня до 1 липня 2015 року - у тестовому режимі;

- з 1 липня 2015 року - на постійній основі.

Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування ПДВ визначено статтею 2001 розділу V ПК України.

Порядок електронного адміністрування ПДВ затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року N 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» (далі Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку: рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі електронний рахунок) рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобовязань з податку.

Протягом дії системи електронного адміністрування ПДВ у тестовому режимі платники податку самостійно зараховують на такі електронні рахунки кошти з власних поточних рахунків, відкритих у банківських установах, у сумах, необхідних для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку, задекларованих ними в податковій звітності з ПДВ.

З 1 липня 2015 року на рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ платники податку зараховують також кошти у сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 ПК України та надає право для реєстрації в ЄРПН податкових накладних / розрахунків коригування.

Пунктом 34 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 2001.3 статті 2001 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових S НаклОтр, S НаклВид та S ОСОБА_4, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року. Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом:

4) до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Суть даного спору зводиться до того, що позивач у звітних деклараціях по ПДВ (у відповідних періодах про які позивач вказує у позовній заяві) не заявляв до бюджетного відшкодування відповідні суми ПДВ, зокрема за січень 2010р. 282339 грн., за травень 2010р. 80926 грн., за серпень 2010р. 145052 грн., за жовтень 2013р. 84898 грн., за листопад 2013р. -2157 грн.

Позивачем подано звітну декларацію по ПДВ за січень 2015 року, у якій не відображені суми залишків відємного значення, в т.ч. непогашеного, які б виникли на час подання звітності.

Окрім цього, позивачем було подано звітну декларацію по ПДВ за лютий 2015 року, у якій відсутні показники суми залишку відємного значення попередніх (звітних) податкових періодів на початок поточного звітного (податкового періоду), рядок 26 декларації, а також відсутні показники суми непогашеного відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду (рядок 31 декларації).

У липні 2015 року позивачем подано уточнюючий розрахунок до декларації по ПДВ за лютий 2015 року (а.с.17-23), у якому позивач уточнив відомості про погашення залишків сум відємного значення звітних періодів до 01.02.2015р., зокрема сума залишку відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду, рядок 26 декларації 624483 грн.; сума непогашеного відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, рядок 31 декларації 624483 грн.

Водночас, позивачем у липні подано звітну декларацію по ПДВ за червень 2015 року (а.с.25-28), у якій відсутні показники щодо погашення залишків сум відємного значення по ПДВ звітних періодів до 01.02.2015р., в т.ч. не відображено жодних показників у рядках 24 та 31, про заповнення яких зазначає позивач.

Разом з тим, у серпні 2015 року позивачем подано уточнений розрахунок до податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року (а.с.30-34), у якому також не відображено показники декларації про погашення залишків сум відємного значення звітних періодів до 01.02.2015р., зокрема не заповнено рядок 31 декларації. У рядку 24 декларації відображено суму 560083 грн.

Доводи позивача спростовуються також наступним.

Розмір суми, на яку платник ПДВ має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначається за формулою встановленою п.2001.3 ст. 2001 ПК України. Формула передбачає врахування показника розміру загальної суми податку заявленої платником до бюджетного відшкодування пунктом 2001.3 ст. 2001 ПК України. Пунктом 2001.3 ст. 2001 ПК України встановлено, що показники формули, визначеної цим пунктом, обраховуються з 1 липня 2015 року.

Відповідно до п. 33 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України: за вибором платника податку, який він відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації, непогашені залишки сум податку на додану вартість, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобовязань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, відємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, та залишок відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року; або без проведення перевірок, передбачених статтею 200 ПК Укрїни, збільшують розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначенупунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що істотним для збільшення реєстраційної суми є наявність факту декларування до 01.02.2015р. сум ПДВ до бюджетного відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не декларував до бюджетного відшкодування суми ПДВ у звітних періодах за липень 2009р. в сумі 29741 грн., за січень 2010р. в сумі 283339 грн., за травень 2010р. в сумі 80296 грн., за серпень 2010р. в сумі 142052 грн., за жовтень 2013р. в сумі 84898 грн. та за листопад 2013р. в сумі 2157 грн.

Зокрема, це спростовується показниками, відображеними позивачем у рядку 4, 6, 14 уточнюючого розрахунку до декларації за лютий 2015 року та рядка 26 та 31 такого уточнюючого розрахунку (а.с.17-23).

Як вбачається з рядка 4 розрахунку (операції з постачання послуг за межами митної території України та послуг, місце постачання яких визначено відповідно до пунктів 186.2, 186.3 статті 186 розділу ПК України за межами митної території України) та рядка 14 (придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України, ввезення на митну територію України товарів, необоротних активів та отримання від нерезидента на митній території України послуг, які не призначаються для їх використання у господарській діяльності), позивачем у уточнюючому розрахунку не відображено жодних показників.

Окрім цього, в рядку 6 уточнюючого розрахунку зазначено загальний обсяг постачання 25 741.

В той час як, в рядках 26 та 31 уточнюючого розрахунку зазначено суму залишку та суму непогашеного відємного значення попередніх звітних періодів в розмірі 624 483 грн.

Зокрема, дані показники викликають сумнів в обґрунтованості суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню та заявлена позивачем.

Враховуючи дану обставину, необхідно зазначити, що сума, яка підлягає бюджетному відшкодуванню є результатом розрахунку за правилами, встановленими ПК України.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України: сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України, встановлено, що при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Зокрема, встановлений ПК України порядок розрахунку суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню передбачає попереднє включення сум сплачених постачальниками товарів (робіт/послуг) до складу податкового кредиту (формування відємного значення) відповідно до ст. 198 ПК України.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено граничний термін для реалізації платниками права на включення сум податку до податкового кредиту, який складає 365 календарних днів з дати складання податкової накладної, зокрема згідно з абз. 4 п. 198.6 п. 198 ПК України, у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що позивачем не надано доказів щодо подання розрахунків, у яких би уточнювалися показники звітності за вищевказані періоди у межах строку, встановленого ПК України.

Водночас, позивач, вказуючи на наявність залишків невідшкодованих сум ПДВ, які виникли до 01.02.2015 року документально не обґрунтовує підстави виникнення таких сум.

Враховуючи вимоги ст. 198 ПК України, суд вважає, що недоведеними є підстави відображення позивачем в уточнюючому розрахунку за лютий 2015 року відповідних сум залишків невідшкодованого ПДВ, з огляду на відсутність доказів, які б доводили право на формування сум податкового кредиту (відємного значення).

Доводи позивача суд вважає необґрунтованими та відхиляє також у звязку з тим, що позивачем чітко не сформульовано за наслідками неврахування показників якої декларації вважає порушеним своє право при визначенні розміру реєстраційного ліміту.

Водночас, разом з посиланням на показники декларації по ПДВ за лютий 2015р., з урахуванням уточнюючого розрахунку, позивач також у позовній заяві посилається на підпункт 4 п. 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Згідно з пп. 4 п. 34 підр. 2 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України: встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такому платникові необхідно зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 2001.3 статті 2001 ПК України, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових S НаклОтр, S НаклВид та S ОСОБА_4, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року. Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом: до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 ПК України, на суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 ПК України, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Сума відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду відображається у рядку 24 декларації. Сума непогашеного відємного значення попередніх звітних (податкових періодів) на кінець поточного звітного (податкового) періоду) відображається у рядку 31 декларації.

У декларації за червень 2015 року, яка подана позивачем 17.07.2015р. у рядках 24 та 31 жодних показників не відображено.

В уточнюючому розрахунку ж, який подано 27.08.2015р. до декларації з ПДВ за червень 2015 року позивач у рядку 24 визначив суму 560083 грн.

Зокрема, відповідно до підпункту 3 пункту 10 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» від 16.10.2014р. № 569: зареєстрованим платникам податку значення суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, автоматично збільшується ДФС: до 31 липня 2015 р. для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період - місяць (до 20 серпня 2015 р. для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період - квартал), без проведення перевірок, передбачених статтею 200 Кодексу, на суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 Кодексу, за червень 2015 р./II квартал 2015 року. На таку суму платником податку збільшується сума податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 р./III квартал 2015 р.).

Отже, значення суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні або розрахунки коригування до податкових накладних Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі відповідних показників декларації за червень 2015 року підлягала автоматичному визначенню у термін до 31.07.2015р.

Варто зазначити, що строк до 31.07.2015 року, до якого платники податків ПДВ мають прав зареєструвати податкові накладні або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі відповідних показників декларації є присічним строком, тобто спеціальним строком щодо реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних, а тому в даному випадку не можуть застосовуватися загальні положення ПК України стосовно подачі уточнюючих розрахунків до податкової декларації протягом всього календарного року.

Таким чином, з урахуванням підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України сума 624483 грн. відображена позивачем в уточнюючому розрахунку за лютий 2015 року підлягала обнуленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Отже, беручи до уваги надані сторонами докази по справі та враховуючи положення ч. 2 ст. 71 КАС України, в силу яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності обов'язок щодо доказування покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, відповідачі належними та допустимими доказами довели правомірність вчинених ними дій щодо не включення станом на 01 лютого 2015 року ТОВ «Карла Україна» суми в розмірі 624483,00 грн. у формуванні реєстраційного ліміту.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Карла Україна" до Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, Державної фіскальної служби України - відмовити.

2.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_5

Судді: С.Є. Гаврилко

ОСОБА_4

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 11.10.2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.10.2016 року.