Справа № 2а-18361/11/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2012-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2012 року 10:50 № 2а-18361/11/2670

За позовом ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва
про скасування повідомлення - рішення № від 29.06.2011року
Суддя: Кротюк О.В.

Секретар судового засідання: Шевченко Я.В.

Обставини справи:

ОСОБА_1 (далі -позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва (далі -відповідач, ДПІ у Подільському районі міста Києва) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 29.06.2011 № (у судовому засіданні позивач пояснила, що пункт вимог про зобов'язання відповідача надати копію рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість та докази повернення Свідоцтва платника податку на додану вартість фізичної особи -суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до ДПІ у Подільському районі міста Києва є клопотанням).

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю з підстав, викладених у запереченнях, долучених до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

встановив:

ДПІ у Подільському районі міста Києва проведено документальну позапланову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивача за період з 01.04.2008 по 06.06.2011, за результатами якої складено Акт від 14.06.2011 № і350/17-406/НОМЕР_2 (далі -Акт перевірки).

У Акті перевірки зафіксовано порушення позивачем пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, а саме: приватним підприємцем не подано податкові декларації у строки, визначені законодавством.

На підставі Акту перевірки податковим органом винесено позивачу податкове повідомлення-рішення від 29.06.2011 № (далі - ППР), з якого вбачається, що розрахунок штрафних санкцій було зроблено на підставі пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, абз. 2 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України (далі -ПК України).

Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги наступне.

Пунктом 9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 № 168/97-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що реєстрація діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо:

б) ліквідаційна комісія платника податку, оголошеного банкрутом, закінчує роботу або платник податку ліквідується за власним бажанням чи за рішенням суду (фізична особа позбувається статусу суб'єкта господарювання).

Анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах "б" - "ґ" цього пункту, здійснюється за ініціативою відповідного податкового органу або такої особи.

Податковий орган не може відмовити в анулюванні реєстрації у разі існування підстав, визначених у підпунктах "а" - "б" цього пункту, та зобов'язаний прийняти самостійне рішення про анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах "в" - "г" цього пункту.

Рішення про анулювання реєстрації за заявою платника податку приймається у строки, визначені цією статтею для податкової реєстрації (з п.9.5 ст. 9 Закону судом вбачається, що такий строк становить 10 днів).

Платник податку зобов'язаний повернути податковому органу реєстраційне свідоцтво:

- якщо анулювання реєстрації здійснюється за ініціативою платника податку, - разом із наданням заяви про таке анулювання;

- якщо анулювання реєстрації здійснюється за ініціативою податкового органу, - протягом двадцяти календарних днів від дня прийняття рішення про анулювання. У цьому випадку затримка у поверненні такого свідоцтва прирівнюється до затримки у наданні податкової звітності з цього податку.

Згідно пп. 8.9 п. 8 Порядку обліку платників податків, зборів (обов'язкових платежів), затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 19 лютого 1998 року N 80 (далі -Порядок № 80), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 березня 1998 р. за N 172/2612 та чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі -Порядок обліку), зняття з обліку фізичної особи - підприємця як платника податків здійснюється в порядку, відповідному для платників податків - юридичних осіб. На фізичних осіб - підприємців поширюється дія пунктів 8.1 - 8.8 цього Порядку. Особливістю є лише те, що фізична особа після прийняття рішення про внесення до Єдиного державного реєстру запису щодо прийняття рішення про припинення підприємницької діяльності подає до органу державної податкової служби, у якому вона зареєстрована як платник податків, такі документи:

- заяву про припинення платника податків за ф. N 8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за ф. N 6-ОПП;

- оригінали документів, що видаються органами державної податкової служби платнику податків (свідоцтва, патенти, довідки за формою N 4-ОПП, інші довідки тощо) і підлягають поверненню до органу державної податкової служби, а також завірені органом державної податкової служби копії цих документів, якщо такі видавались та підлягають поверненню до органу державної податкової служби.

Зі змісту п. 8.2 Порядку обліку судом вбачається, що у зв'язку з прийняттям фізичною особою рішення про припинення підприємницької діяльності органом державної податкової служби приймається рішення про проведення позапланової виїзної перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі, у разі одержання, зокрема, заяви за формою N 8-ОПП від платника податків, про одержання якої робиться запис у журналі за формою N 6-ОПП. Зазначену перевірку відповідні підрозділи розпочинають протягом місяця після одержання заяви за формою N 8-ОПП.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснила, що 10.10.2007 подала до ДПІ у Подільському районі міста Києва заяву форми № 8-ОПП про припинення платника податків разом із оригіналом Свідоцтва платника ПДВ (далі - Свідоцтво).

При цьому, представник відповідача зазначила, що Свідоцтво, станом на день розгляду справи, знаходиться у ДПІ у Подільському районі міста Києва, проте коли саме воно було здано (надійшло до податкової служби) невідомо.

В той же час, з Акту перевірки вбачається, що при перевірці було використано Свідоцтво (п. 1.12 Акту перевірки).

Крім того, свідок -ОСОБА_2, яка являється сестрою позивача та була присутня під час подачі документів до ДПІ у Подільському районі міста Києва 10.10.2007 (заява за формою 8-ОПП, 3-ПДВ, та Свідоцтво), - повідомила суд, що Свідоцтво було здано разом із заявою ф. № 8-ОПП 10.10.2007. Про обставини сумісного подання документів, свідок повідомив, що перебував на час подання документів до податкової служби у декретній відпустці і з відсутністю роботи та наявності вільного часу допомагав сестрі закривати підприємницьку діяльність, включаючи підготовку, збирання і подання документів до суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи те, що податковий інспектор, який проводив перевірку, та інспектор, який 10.10.2007 приймав документи від позивача, звільнилися з податкового органу, їх особи встановити не надається можливим, про що суд повідомлено представником відповідача, і робить неможливим їх допит у якості свідків для об'єктивного з'ясування обставин справи, встановити, чи дійсно позивач повернула Свідоцтво податковому органу саме 10.10.2007, судом не вбачається за можливе.

При цьому суд не приймає до уваги покликання податкової служби на Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість (далі -Положення № 79), затверджене Наказом Державної податкової адміністрації України від 1 березня 2000 року N 79 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 3 квітня 2000 р. за N 208/4429 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), п. 25.1 якого передбачено, що анулювання реєстрації за ініціативою платника податку на додану вартість може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах "а" - "ґ" пункту 25 цього Положення. Для цього платник податку на додану вартість подає до податкового органу за місцем перебування на обліку заяву про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за формою N 3-ПДВ, з огляду на наступне.

По-перше, встановити об'єктивність доводів позивача про подання нею заяви за формою № 3-ПДВ разом із заявою за формою № 8-ОПП не вбачається за можливе з огляду на відсутність на заяві 3-ПДВ вхідного штампу відповідача та на обставини, викладені вище (щодо відсутності можливості допитати податкового інспектора та подачі Свідоцтва і форми 3-ПДВ разом з заявою 8-ОПП шляхом їх підколення канцелярськими засобами до останньої).

По-друге, як Положення № 79, так Порядок № 80, визначають реалізацію п. 9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість», та регулюють, у тому числі, питання припинення реєстрації (зняття з обліку, анулювання) платника ПДВ. При цьому вказаними актами не передбачено особливостей застосування процедури, визначеної кожним із них (подавати форму 3-ПДВ чи 8-ОПП), або надання пріоритету одному з них. Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності та норми п.9.8. ст. 9 Закону «Про податок на додану вартість», суд дійшов висновку, що суб'єкт підприємницької діяльності може подати заяву за формою, передбаченою як Положенням № 79, так і Порядком № 80, оскільки останні регулюють одну і ту ж процедуру, визначену п.9.8. ст.. 9 Закону «Про податок на додану вартість», проте передбачають різні форми її ініціювання (подається або форма 3-ПДВ або 8-ОПП).

У будь-якому випадку, після подання позивачем заяви за ф. № 8-ОПП, протягом місяця податковий орган повинен був провести перевірку фізичної особи - підприємця, та прийняти рішення згідно вимог п.9.8. ст. 9 Закону «Про податок на додану вартість», чого зроблено не було.

Разом з тим, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного ППР з огляду на наступне.

У акті № 90 від 14.09.2009 про анулювання реєстрації платника ПДВ СПД-фізичної особи ОСОБА_1 комісією встановлено, що платник надає до податкового органу декларації з ПДВ, що свідчать про відсутність оподатковуваних поставок протягом 12 послідовних календарних місяців, протягом періоду з 01.07.2008 по 30.06.2009 (що і стало підставою для анулювання реєстрації платника ПДВ).

У Акті перевірки ж зафіксовано неподання позивачем податкових декларацій у строки, визначені законодавством, за період з травня 2008 по вересень 2009 року.

Таким чином, висновки Акту перевірки, на підставі якого виставлено ППР, спростовуються в частині неподання позивачем у встановлені законом строки декларацій за період з травня 2008 по червень 2009.

Поряд з цим, суд приймає до уваги те, що розрахунок штрафних санкцій за ППР здійснено на підставі пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 та абз. 2 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

Підпунктом. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до абз. 2 п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При цьому, суд не приймає до уваги те, що листом від 11.11.2011 № 20473/1/426 податкова служба повідомила позивача про те, що у ППР була допущена механічна помилка у зв'язку з чим пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 слід замінити на пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України, а абз. 2 п. 123.1 ст. 123 -на абз. 1 п. 120.1 ст. 120 ПК України, з огляду на те, що процедура зміни підстав накладення штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням чинним податковим законодавством не передбачена, зокрема у формі листів.

Зважаючи на те, що штрафні санкції нараховано за порушення, відмінні від порушень, встановлених Актом перевірки, на підставі якого виставлене ППР, та враховуючи те, що перевірка, яка повинна проводитись протягом місяця після подання заяви ф N 8-ОПП, була проведена із значним порушенням встановленого строку (з огляду на те, що заява ф. N 8-ОПП була подана 10.10.2007, що підтверджується вхідним штампом відповідача на зазначеному документі), а факти порушень спростовані комісійним актом про анулювання свідоцтва платника ПДВ № 90 від 14.09.2009, то суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного ППР та його скасування.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України довів суду наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Відповідач, всупереч вимог частини другої статті 71 КАС України, не довів суду в відповідності оскаржуваного повідомлення-рішення вимогам ч.3. ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи такі обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9, 69-71, 158 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва від 29.06.2011 № .

Судові витрати в сумі 32 (тридцять дві) грн. 19 коп. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Кротюк

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі -26.03.2012.