Справа № 642/2048/16-а
Суддя: Євтіфієв В. М.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Харкова
П О С Т А Н О В А
Іменем України
12 жовтня 2016 Справа 642/2048/16а Провадження №2а/642/61/16

Суд у складі: Головуючого судді Євтіфієв В.М.;
Секретаря Конєвої А.О.;
За відсутності позивача ОСОБА_1 , за участю представника позивача Терпелюк Є.В.., за відсутності Департаменту патрульної поліції у м.Харкові, третьої особи інспектора батальону №3 роти №4 у м.Харкові Щербини В.В., повідомлених про день та час розгляду справи.;
розглянув у відкритому судовому засіданні, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції у м.Харкові, третя особа інспектор батальону №3 роти №4 у м.Харкові Щербину В.В., про скасування постанова про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження, -
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, Постановою серія ПС2 № 826311 від 30.03.2016 року ухвалену інспектором батальйону №2 роти №4 Управління патрульної поліції в м. Харкові рядовим поліції Щербіною В.В. позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.
Підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало то, що 30 березня 2016 р. близько 13 годин 0О хвилин у м. Харкові, рухаючись на автомобілі KIA SORENTO, державний номерний знак НОМЕР_1 , користувався мобільним телефоном, чим порушив Правил дорожнього руху.
На думку позивача, відповідач порушив вимоги закону, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.
Тому він вимагає:
Постанову серія ПС2 № 826311 від 13.03.2016 року по справі про адміністративне правопорушення скасувати, провадження у справі закрити.
Відповідач своїх заперечень наданих суду вказав:
Управління патрульної поліції в м. Харкові не погоджується з вказаним позовом, вважає його безпідставним.
Матеріалами справи підтверджується, що 30.03.2016р. відносно позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 826311 за ч.2 ст. 122 КУпАП.
Як вказано в постанові 30.03.2016р. о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «КІА SORENTO», д.н.з. НОМЕР_2 , під час руху транспортного засобу користувався засобами зв`язку, тримаючи їх у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив вимоги п.2.9 (д) ПДР України.
Як на підставу для скасування постанови ОСОБА_1 посилається на те, що він Правил дорожнього руху не порушував, не користувався засобами зв`язку, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, не підтверджена.
Вказані твердження позивача є безпідставними.
Слід зауважити, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.І ст.71 КАС України).
Посилаючись на те, що він не порушував Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 всупереч ч.І ст.71 КАС України не надав ні суду, ні інспектору при складанні постанови, докази на підтвердження цих обставин.
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
За таких обставин, висновок інспектора патрульної поліції про наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, відповідає обставинам справи.
Тому відповідач вимагає про відмову в задоволені позовних вимог.
Представник позивача на позові наполягав. В пояснені вказав обставини викладені в мотивуванні заяви. Крім того, він зазначив, що вони оскаржують постанову про накладення адміністративного стягнення а не дії відповідача.
Відповідач позовні вимоги не визнав. Заявив про розгляд справи за їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та обставини:
Відповідно до ст.11 КАС України розгляд справи і рішення по справі здійснюються на засадах змагальності сторін, свободи в наданні доказів ними суду своїх доказів та в доказовості перед судом їх переконливості.
Вимогами статті 245 КпАП України визначено: Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 246 КпАП України визначено: Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Отже, з положень вказаних вимог закону, безпосередньо визначено, що сторони при здійснення своїх прав та обов`язків при вирішені питання щодо притягнення особи до адміністративного правопорушення, та оскарження дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності повинні користуватись, положеннями Кодексу про адміністративні правопорушення України та Кодексом адміністративного судочинства.
Вимогами статті 280 КпАП України визначено: Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З наведеного положення статті 280 КпАП України, особа яка відповідно до закону має право на притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху повинна з`ясувати:
- чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Виконання вимог статті 280 КпАП України здійснюється на підставі вимог статті 251 КпАП України якою визначено: Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В порушенні вказаних вимог, позивач не доведено суду що відповідач діяв в порушені означених норм закону та доказів с цього приводу суду не надав. Крім того, як свідчить постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем взагалі вказана постанова не ухвалювалася.
Статтею 17 КАС України визначено: Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
Стаття 50 ч.3 КАС України визначено: Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Вимогами статті 1712 ч.1 КАС України визначено:. Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п`яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п`ять днів.
Отже, з аналізу мотивування позову та оскаржуваємої постанови судом встановлено, що відповідач в даному випадку не діяв як суб`єкт владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності. В даному випадку судом встановлено, що визнає представник позивача, постанова про накладення адміністративного стягнення була ухвалена третьою особою як суб`єктом владних повноважень, але її дії позивач не оскаржує та заперечує про притягнення її як відповідача.
П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП.
Враховуючи правову позицію Верховного суду, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам ст..283, 284 КпАП України.
З аналізу встановлених обставини, дії відповідача відповідали вимогам закону, а тому є законними, що є підставою відмови задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 6, 9, 10, 11, 12, 71 ч.2, 100, 159, 160 ,163 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті суд
ПОСТАНОВИВ:
В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції у м.Харкові, третя особа інспектор батальону №3 роти №4 у м.Харкові Щербина В.В., про скасування постанова про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження, відмовити.
Постанова суду, щодо накладення адміністративного стягнення є остаточна і оскарженню до Харківського апеляційного адміністративного суду не підлягає.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили з моменту оголошення.
Суддя В.М. Євтіфієв