Справа № 289/926/16-а
Суддя: Сіренко Н. С.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/289/65/16
Справа №289/926/16-а
Рядок статистичного звіту: 3
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.10.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сіренко Н.С.,

при секретарі Галькевич Ю.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, управління праці та соціального захисту населення Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області, обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА про оскарження дій суб`єктів владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області і Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у видачі посвідчення інваліда війни ІІІ групи з терміном дії з 01.04.2014 року, по відмові у здійсненні перерахунку, встановленню розміру пенсії та виплаті різниці підвищення пенсії за період з 01.04.2014 року по 11.06.2015 року та відмові у виплаті щорічної разової грошової допомоги за 2014-2015 роки та зобов`язати:

-управління праці та соціального захисту населення Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області визнати ОСОБА_1 інвалідом війни ІІІ групи з 01.04.2014 року та видати йому посвідчення інваліда війни ІІІ групи з зазначенням терміну поширення на нього дії даного статусу з 01.04.2014 року;

-Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахувати і встановити розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_1 згідно статусу інваліда війни ІІІ групи з 01.04.2014 року по 11.06.2015 року та здійснити виплату різниці підвищення пенсії за вказаний період;

-управління праці та соціального захисту населення Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області і Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подати список на ОСОБА_1 до обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА для виплати йому щорічної разової допомоги за 2014 рік у розмірі 2020 грн. і за 2015 рік у розмірі 2200 грн., визначеної Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії ї соціального захисту»;

-обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА на підставі поданих списків виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу за 2014 рік у розмірі 2 020 грн. і за 2015 рік у розмірі 2 200 грн., визначену Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії ї соціального захисту».

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він з 01.04.2014 року являється інвалідом ІІІ групи з нарахуванням пенсійного забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і відповідно до виписки із Акту огляду МСЕК від 16.04.2014 року причиною інвалідності зазначено «травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби» та позивачеві видано посвідчення від 19.11.2014 року, у якому вказано вид пенсії по інвалідності ІІІ група інвалід армії.

Позивач вважає, що органами Пенсійного фонду України та управління праці та соціального захисту населення у 2014 році було невірно визначено його статус, що потягло за собою видачу неправильного посвідчення і призначення інваліда армії, а не інваліда війни, в результаті чого йому невірно нараховувалася пенсія і він не отримував соціальних гарантій, на які мав право як інвалід війни.

Під час повторного огляду МСЕК 14.04.2015 року йому було підтверджено ІІІ групу інвалідності і на цій підставі управління праці та соціального захисту населення Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області видано посвідчення про те, що він являється інвалідом ІІІ групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

В зв`язку із відмовою відповідачів у видачі посвідчення інваліда війни з 2014 року, здійсненні перерахунку розміру пенсії та нарахуванні і виплаті разової грошової допомоги, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав і законних інтересів.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити в повному обсязі враховуючи викладені вище підстави.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області направив до суду свої заперечення на адміністративний позов, в яких просить відмовити позивачеві в задоволенні заявлених вимог за безпідставністю та необґрунтованістю (а.с.147-148,).

Відповідач - управління праці та соціального захисту населення Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без участі його представника. Крім того, направив заперечення № 06/24189 від 17.10.2016 року на апеляційну скаргу гр. ОСОБА_1 із змісту якого вбачається, що позовні вимоги заявника відповідач не визнає (а.с.149-150,151).

Відповідач - обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, проти задоволення заявлених позивачем вимог не заперечує (а.с.49).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до виписки із акту огляду МСЕК від 16.04.2014 року, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 01.04.2014 року на строк до 01.04.2015 року, причиною інвалідності зазначено «травма пов`язана із виконанням обов`язків військової служби» (а.с.11).

19.11.2014 року на ім`я « ОСОБА_1 » 19.11.2014 року Пенсійним фондом України видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , вид пенсії: по інвалідності 3 група інвалід армії (а.с.14).

Під час повторного огляду МСЕК 14.04.2015, позивача в черговий раз оглянуто та підтверджено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби (а.с.15).

Управлінням праці та соціального захисту Радомишльської РДА Житомирської області ОСОБА_1 було видане посвідчення від 11.06.2015 року про те, що останній являється інвалідом ІІІ групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, дійсне до 01.05.2018 року (а.с.13).

21.07.2015 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про перерахунок розміру пенсії та нарахування і виплату разової грошової допомоги (а.с. 16-17).

Листом від 29.07.2015 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило заявнику ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, в зв`язку з тим, що останній має право на передбачені законом пільги і виплати як інваліду війни з часу встановлення статусу інваліда війни (а.с.21-23).

Крім того, позивач звертався до управління праці та соціального захисту населення Радомишльської РДА Житомирської області щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 та за 2015 роки як інваліду війни, на що отримав відмову, так як статус «інваліда війни» ОСОБА_1 отримав 11.06.2015 року, тому були відсутні підстави для виплати грошової допомоги до 5 Травня (а.с.24-25).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що проходив військову службу з 1998 року по 2011 рік. В 2005 році під час перебування на службі в військовій частині в м. Ічня-2 Чернігівської області отримав травму. Участі у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав ніколи не брав.

За ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної війни або з участю в бойових діях у мирний час.

До інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Великої Вітчизняної війни та війни з Японією, та осіб, які у неповнолітньому віці були призвані чи добровільно вступили до лав Радянської Армії і Військово-Морського Флоту під час військових призовів 1941 - 1945 років і стали інвалідами внаслідок загального захворювання або захворювання, отриманого під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях.

З аналізу ст. 7 та безпосередньо п.1 ст. 7 зазначеного Закону, відповідно до якого позивачеві було встановлено статус «інвалід війни» вбачається, що підставою для віднесення осіб до інвалідів війни є отримання інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті, в районі воєнних дій, у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Тобто, проходження військової служби не є тотожним участі в бойових діях та захисту Батьківщини в розумінні п.1 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з п. 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12 травня 1994 року, «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Надання статусу інваліда війни відповідно до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття "ветеран війни", яке міститься у частині 1 статті 4 цього Закону : «Ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав».

Із наявної в матеріалах справи довідки МСЕК серії 12ААА № 206153 від 14.04.2015 року вбачається, що позивач є інвалідом ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (а.с.14).

Як вбачається із Витягу з протоколу № 466 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 24.02.2014 року ОСОБА_1 отримав травму 17.11.2005 року, травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.12).

Оскільки судом встановлено, що інвалідність позивача не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (під час воєнних дій), а одержана внаслідок проходження військової служби, то суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не може вважатися інвалідом війни.

Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (справа № 21-377а13), 30 вересня 2014 року (справа № 21-239а14), 20 січня 2015 року (справа № 21-528а15) вже висловлював правовий висновок про те, що не може вважатися інвалідом війни особа, інвалідність якої не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону № 3551-XII (під час воєнних дій), а одержана внаслідок проходження військової служби.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність передбачених статтею 7 Закону № 3551-XII підстав для встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни, оскільки травму (каліцтво) останній отримав не перебуваючи у складі діючої армії та не на фронті, відповідно і підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує вимоги чинного законодавства та правову позицію Верховного Суду України (справа №6-1340ц16).

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

З огляду на відсутність підтвердження належними доказами факту, що ОСОБА_1 належить до осіб, зазначених у пункті 8 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", слід стягнути з останнього судовий збір в сумі 551,20 грн. за подання і розгляд позовної заяви.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 4,7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 9, 69-71, 87, 98, 158-163, 244-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, управління праці та соціального захисту населення Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області, обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.
Повний текст постанови виготовлено 18.10.2016 року.

Суддя Н. С. Сіренко