Справа № 826/14843/15
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2016 року м. Київ К/800/5128/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Загороднього А.Ф., Заїки М.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року,
в с т а н о в и в:
У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і з урахуванням зменшення позовних вимог просив визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 за фактами неприйняття рішення за рапортом (вих. №222/6/176 від 09.07.2015) і ненадання позивачу з 13 липня 2015 року основної частини чергової відпустки за 2015 рік тривалістю 35 діб як ветерану війни - учаснику бойових дій, зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 негайно надати позивачу основну частину чергової відпустки за 2015 рік тривалістю 35 діб як ветерану війни - учаснику бойових дій.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема зазначає, що Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» передбачено використання чергової щорічної відпустки у зручний для ветерана війни час, а тому відповідач протиправно відмовив йому у наданні такої відпустки. Позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходить публічну службу у Збройних Силах України на посаді начальника юридичного управління військової частини НОМЕР_1 .
З 14 квітня 2000 року ОСОБА_1 має статус ветерана війни - учасника бойових дій згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Головним управлінням кадрів Міністерства оборони України.
09 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 з рапортом №222/6/176, у якому просив відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надати йому основну частину щорічної відпустки за 2015 рік терміном 35 діб з 13 липня 2015 року у зручний для нього час згідно з графіком відпусток військової частини НОМЕР_1 у 2015 році. Рапорт направлено поштою, отримано представником військової частини 13 липня 2015 року.
Листом від 22 липня 2015 року №222/5/89 тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 відмовив позивачу у надані йому основної частини щорічної відпустки у зв`язку з тим, що, серед іншого, надання щорічної основної відпустки за 2015 рік з 13 липня 2015 року не відповідає графіку щорічних основних відпусток за 2015 рік, для надання щорічної основної відпустки за 2015 рік у інші терміни запропоновано звернутись до командира військової частини НОМЕР_1 у встановленому порядку.
Згідно з графіком щорічних основних відпусток осіб офіцерського складу, прапорщиків (мічманів) військової частини НОМЕР_1 та командирів підпорядкованих військових частин на 2015 рік, затвердженого 25 листопада 2014 року командиром військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 визначена відпустка з 08 червня по 07 липня та з 14 по 28 вересня 2015 року.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, виходив із того, що під час вирішення питання про надання відпустки позивачу та формування графіку відпусток на 2015 рік відповідачем дотримано вимоги статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170.
Згідно з частиною 2 статті 17 Конституції України оборона України захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Частиною 1 статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Відповідно до частин 1, 2, 17 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів. Час для проїзду до місця проведення зазначеної відпустки і назад не надається. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.
В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.
Як вбачається із пункту 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» для учасників бойових дій передбачено використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час.
Відповідно до пунктів 186-188 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, щорічна основна відпустка надається згідно з графіком відпусток на наступний рік, що до 1 грудня затверджується командиром (начальником), який має право надавати відпустки військовослужбовцям, і доводиться під підпис до відома кожного військовослужбовця.
Щорічна основна відпустка надається військовослужбовцю з урахуванням необхідності підтримання постійної бойової готовності та проведення заходів з підготовки військових частин, часу використання відпусток у попередньому році, побажань і сімейних обставин військовослужбовця, висновку (постанови) військово-лікарської комісії.
В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію щорічна основна відпустка військовослужбовцям надається за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності певної категорії військовослужбовців відповідного підрозділу.
Щорічна основна відпустка переноситься на інший період або продовжується командиром військової частини зокрема в разі: захворювання військовослужбовця, на підставі довідки закладу охорони здоров`я, завіреної міським (районним) військовим комісаром, - на кількість діб хвороби військовослужбовця.
Облік відпусток, що надаються військовослужбовцям, та постійний контроль за наданням відпусток згідно із затвердженими графіками відпусток здійснюються штабами військових частин.
Накази командирів (начальників) військових частин про надання щорічних основних відпусток видаються не пізніше ніж за два тижні до встановленого графіком відпусток строку на підставі рапорту військовослужбовця, розглянутого його прямим начальником.
Пунктом 8.8 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, встановлено, що під час планування щорічних чергових відпусток передбачається рівномірне їх надання військовослужбовцям протягом календарного року. Під час складання графіка відпусток повинно бути враховано надання відпусток у зручний час для: ветеранів війни та осіб, на яких поширюється Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, закріпленими у чинному законодавстві України, але з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими законами.
Оскільки позивач свою відпустку за 2014 рік, яка почалась 30 березня 2015 року з урахуванням перебування на лікарняному використав у червні-липні 2015 року тобто у період запланованої частини основної відпустки за 2015 рік, жодних дій щодо погодження з військовою частиною питання терміну надання відпустки за 2015 рік ним на пропозицію, висловлену у листі від 22 липня 2015 року №222/5/89, не вчинено, а відповідач зобов`язаний діяти відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, згідно з яким, зокрема щорічна основна відпустка надається військовослужбовцю з урахуванням необхідності підтримання постійної бойової готовності та проведення заходів з підготовки військових частин, часу використання відпусток у попередньому році, тому висновки судів про відмову у задоволенні позову є обґрунтованими, а відмова відповідача у наданні позивачу відпустки не за графіком відповідає вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Мотиви та доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, оскільки право на надання відпустки у зручний для військовослужбовця час реалізовується на стадії складання та погодження відповідного графіку, коли згідно з пунктом 8.8 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України враховуються, в тому числі і пільги, передбачені пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Доводи позивача в касаційній скарзі про відсутність його підпису на графіку щорічних основних відпусток не свідчать про порушення його права в цій частині, оскільки за поясненнями представника військової частини ОСОБА_3 , він особисто 12 січня 2015 року довів графік до відома позивача у присутності особового складу юридичного управління військової частини. Окрім того, в рапорті від 09 липня 2015 року про надання частини основної щорічної відпустки ОСОБА_1 посилався на графік відпусток військової частини у 2015 році, що вказує на його обізнаність з цим документом як керівника юридичного підрозділу установи.
Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційноїінстанцій ухвалені рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
у х в а л и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.
Судді Черпак Ю.К.
Загородній А.Ф.
Заїка М.М.