Справа № 802/1253/16-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 жовтня 2016 р. Справа № 802/1253/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Морозової О.О., Волошенюк Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

26.08.2016 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся позивач - ОСОБА_4 з адміністративним позовом до відповідача - Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що в період з 29.04.2016 року по 10.05.2016 року Вінницькою ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_4 за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року. За результатами вказаної перевірки складено акт № 526/1305/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року, в якому зазначено про порушення позивачем абзацу "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

На підставі акту № 526/1305/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 15.06.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 324643,04 грн. Зокрема, за основним платежем грошове зобов'язання збільшено на 259714,43 та нараховано штрафні санкції в сумі 64928,61 грн.

На думку позивача, прийняте податкове повідомлення - рішення, є протиправним і таким, що підлягає скасуванню. При цьому позивач зазначає, що документальна позапланова невиїзна перевірка призначена та проведена без достатніх на те правових підстав.

Крім того, позивач наголосив, що в порушення вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до його відома не було доведено факт анулювання (прощення) суми боргу кредитором (АТ "ОТП банк") за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, шляхом направлення відповідного повідомлення.

Представником відповідача подано письмові заперечення на заявлений адміністративний позов (а.с.38-39). Як на підставу заперечень представник відповідача зіслався на те, що головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління оподаткування доходів і зборів фізичних осіб Вінницької ОДПІ на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України, відповідно до наказу від 04.04.2016 року №429, виданого Вінницькою ОДПІ та відповідно до повідомлення №346/1701 від 04.04.2016 року, проведено позапланову невиїзну документальну перевірку фізичної особи ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт № 526/1305/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року.

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення ОСОБА_4 абзацу "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). В результаті наведеного, як вказав представник відповідача, ОСОБА_4 за 2014 рік занижено загальний річний оподатковуваний дохід на суму 1529164,90 грн., що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 324643,04 грн.

На підставі акту перевірки № 526/1305/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року, згідно вимог п.54.3 ст.54, п.86.8 ст.86 ПК України, контролюючим органом прийнято та направлено позивачу податкове повідомлення рішення № від 15.06.2016 року.

Представник відповідача також наголосив, що позивач був повідомлений про анулювання (прощення) суми боргу кредитором (АТ "ОТП банк") за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у встановленому законом порядку. Відтак, на думку представника відповідача, Вінницька ОДПІ при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення діяла на підставі, в межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому, просив суд в задоволенні вимог адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, вказала, що зважаючи на порушення, які були допущені Вінницькою ОДПІ під час призначення та проведення позапланової невиїзної документальної перевірки фізичної особи ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, а також беручи до уваги неповідомлення позивача про анулювання (прощення) суми боргу кредитором (АТ "ОТП банк") за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, податкове повідомлення рішення № від 15.06.2016 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення вимог адміністративного позову заперечила. Додатково вказала, що при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення - рішення Вінницька ОДПІ діяла правомірно, а тому вимоги адміністративного позову є безпідставними.

Заслухавши пояснення представників сторін, надавши оцінку письмовим доказам, що містяться у матеріалах адміністративної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог адміністративного позову із наступних мотивів.

Судом встановлено, що 29.05.2008 року між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством "ОТП банк" укладено кредитний договір №СМ-SMEB00/235/2008.

21.03.2014 року між позивачем та публічним акціонерним товариством "ОТП банк" укладено додатковий договір до кредитного договору №СМ-SMEB00/235/2008 від 29.05.2008 року (а.с. 41).

Згідно Розділу 2 додаткового договору сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору №СМ-SMEB00/235/2008 від 29.05.2008 року наступного змісту: "Сторони домовились, що позичальник 21.03.2014 року, зобов'язується погасити боргові зобов'язання в розмірі 140000,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього додаткового договору складає 1415288 грн.

За умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та цього додаткового договору, сторони домовились: що банк керуючись ст. 605 Цивільного кодексу України, здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 151264,68 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього додаткового договору складає 1529164,90 грн і позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов'язання перед банком в повному обсязі та скасовує пеню, що була нарахована на момент укладення цього додаткового договору".

Крім того, в п. 2.1.2 додаткового договору наявне застереження, що позичальник стверджує, що банк проінформував його про необхідність сплати податків з суми прощеного боргу.

Також, в силу п. 3.6 додаткового договору підписанням цього додаткового договору позичальник підтверджує, що банк повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу в річній податковій декларації.

20.10.2015 року Вінницька ОДПІ направила на адресу публічного акціонерного товариства "ОТП банк" запит №29710/10/02/28-1705 про надання інформації щодо суми боргу платника податку ОСОБА_4, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням (а.с.58-59).

11.01.2016 року за № 286/10 від публічного акціонерного товариства "ОТП банк" на адресу Вінницької ОДПІ надійшла відповідь на запит щодо отримання ОСОБА_4 доходу за видом "анулювання боргу за кредитним договором". Ознака доходу для форми 1-ДФ « 126». Крім того, публічне акціонерне товариство "ОТП банк" у відповіді на запит, зазначило, що на адресу позивача було направлено повідомлення про суми анульованих боргів шляхом укладення додаткових договорів та рекомендованим листом з описом (а.с.51-52).

В період з 29.04.2016 року по 10.05.2016 року Вінницькою ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_4 за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року. За результатами вказаної перевірки складено акт № 526/1305/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року, в якому зазначено про порушення позивачем абзацу "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (а.с.9-15).

На підставі акту № 526/1305/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 15.06.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 324643,04 грн. Зокрема, за основним платежем грошове зобов'язання збільшено на 259714,43 та нараховано штрафні санкції в сумі 64928,61 грн (а.с.8).

Позивач вважаючи податкове повідомлення - рішення № від 15.06.2016 року протиправним, та з метою його скасування звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне.

Як встановлено Вінницькою ОДПІ під час проведення позапланової документальної перевірки та відображено в акті перевірки № 526/1305/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року, позивач перебував у договірних взаємовідносинах з публічним акціонерним товариством "ОТП банк" та у 2014 році отримав дохід як додаткове благо у вигляді анулювання (прощення) боргу в сумі 151264,68 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього додаткового договору складає 1529164,90 грн.

21.03.2014 року між позивачем та публічним акціонерним товариством "ОТП банк" укладено додатковий договір до кредитного договору № СМ-SMEB00/235/2008 від 29.05.2008 року, тобто позивача повідомлено про анулювання заборгованості за кредитним договором та включення цієї суми до податкового розрахунку доходу, нарахованого на його користь, як позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому боргові зобов'язання було анульовано. Разом із тим, позивач декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік не подав та, відповідно, не сплатив податок на доходи фізичних осіб в сумі 259714,43 грн.

Перевіряючи такі висновки контролюючого органу суд зазначає, що згідно з п. 162.1 ст. 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, фізична особа-нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, податковий агент.

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків-резидентів від страхування ризиків страхувальників-резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до п.163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи, тобто доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

В силу положень абзацу "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку-боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Змістовний правовий аналіз наведених норм податкового закону дає підстави для висновку про те, що обов'язок із самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов:

- отримання платником податку доходу у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням;

- надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу, укладення відповідного договору;

- включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27.04.2016 року в справі № К/800/14115/15.

З'ясовуючи наявність вищезазначених умов в разі анулювання (прощення) банком кредитної заборгованості, суд зважає на таке.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу ІV цього Кодексу).

Водночас згідно з п. 3.3 Розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 49 від 21.01.2014 року, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Отже, визначальною ознакою доходу платника податку, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Тому, основна сума кредиту (тіло кредиту), що в подальшому анульована (прощена) банківською установою, вважається доходом платника податків в розумінні вимог податкового законодавства, який підлягає оподаткуванню на підставі абзацу "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України. Відтак, прощеною (анульованою) сумою заборгованості за кредитним договором № СМ-SMEB00/235/2008 від 29.05.2008 року доходу позивача, що підлягає оподаткуванню, може вважатися лише та, яка фактично була надана ПАТ "ОТП банк" ОСОБА_4 у вигляді кредиту, тобто тіло кредиту.

Разом з тим, відсотки за користування кредитом, пеня та штрафи, які нараховані кредитором, відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню в порядку абзацу "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України. Аналогічний висновок викладений в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.07.2015 року в справі № К/800/15996/15 та ухвалах Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015 року в справі № 822/1182/15-а, від 12.07.2016 року в справі № 802/62/16-а.

Вказаний висновок додатково підтверджується тим, що в силу вимог п. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України, який набрав чинності з 07.05.2015 року, сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються.

Таким чином, законодавець фактично усунув існуючі розбіжності у трактуванні поняття доходу як додаткового блага та визначив, що сума процентів, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Надаючи оцінку правовій природі суми боргу, що анульована (прощена) позивачу банком, суд встанови наступне.

Як видно із додаткового договору до кредитного договору № СМ-SMEB00/235/2008 від 29.05.2008 року публічним акціонерним товариством "ОТП банк", на підставі ст. 605 ЦК України ОСОБА_4 було анульовано (прощено) суму в розмірі 151264,68 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього додаткового договору складала 1529164,90 грн.

Разом з цим, відповідно до акту перевірки № 526/1305/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року анульований (прощений) кредитором борг ОСОБА_4 в розмірі 1529164,90 грн, розцінено податковим органом, як такий, що підлягає оподаткуванню. Тобто, на думку відповідача анульований (прощений) кредитором борг ОСОБА_4 підлягає оподаткуванню в повному обсязі.

Тому, на підставі акту перевірки № 526/1305/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року, Вінницькою ОДПІ винесено податкове повідомлення рішення № від 15.06.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 324643,04 грн, в тому числі за основним платежем грошове зобов'язання збільшено на 259714,43 грн та нараховано штрафні санкції в сумі 64928,61 грн.

Однак, з вказаними висновками контролюючого органу суд не погоджується з огляду на наступне.

Надаючи оцінку сумі податкового зобов'язання позивача, визначеного контролюючим органом, за прощеною (анульованою) сумою тіла кредиту, суд зазначає таке.

Як встановлено із розрахунку штрафних санкцій, передбачених п.123.1 ст.123 ПК України за порушення податкового законодавства до акту документальної позапланової перевірки №526/1305/НОМЕР_1 від 16.05.2016 року та податкового повідомлення - рішення № від 15.06.2016 року, основне зобов'язання позивача складає 259714,43 грн, з яких зобов'язання щодо сплати податку на доходи з фізичних осіб за анулювання кредитором суми тіла кредиту - 210084,83 грн, а зобов'язання щодо сплати податку на доходи з фізичних осіб за прощення кредитором суми відсотків по кредиту - 49629,60 грн.

Анульована (прощена) банком ОСОБА_4 сума тіла кредиту за кредитним договором №СМ-SMEB00/235/2008 від 29.05.2008 року, як зазначалося, є доходом, в розумінні абзацу "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, з якого належить сплачувати податок на доходи фізичних осіб.

Тому, податкове зобов'язання щодо сплати податку на доходи з фізичних осіб в загальній сумі 262600,84 грн, в тому числі податкове зобов'язання за анульованою кредитором сумою тіла кредиту в сумі 210084,83 грн та податкове зобов'язання у зв'язку із нарахуванням штрафу в сумі 52521,21 грн (25 відсотків від суми визначеного податкового зобов'язання (262600,84*0.25)), що визначене податковим повідомленням - рішенням № від 15.06.2016 року є правомірним, а рішення скасуванню в цій частині не підлягає.

Разом з тим, визначаючись щодо правомірності податкового повідомлення - рішення № від 15.06.2016 року в частині нарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за прощеною кредитором сумою відсотків за кредитним договором, суд звертає увагу, що відсотки за користування кредитом, пеня та штрафи, які нараховані кредитором, відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не можуть вважатися доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню в порядку абзацу "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Зважаючи на наведене, податкове зобов'язання щодо сплати податку на доходи з фізичних осіб за прощеною кредитором сумою відсотків за кредитним договором в розмірі 49629,60 грн та податкове зобов'язання у зв'язку із нарахуванням штрафу в сумі 12407,40 грн (25 відсотків від суми визначеного податкового зобов'язання (49629,60*0.25)) є протиправним.

Відтак, оскаржуване податкове повідомлення - рішення Вінницької ОДПІ від 15.06.2016 року № в частині визначення ОСОБА_4 грошового зобов'язання щодо сплати податку на доходи з фізичних осіб з суми анульованих (прощених) відсотків за кредитним договором в загальній сумі 62037,00 грн (49629,60+12407,40) є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, суд критично оцінює доводи позивача про неотримання платником податку повідомлення про анулювання (прощення) суми боргу та недоведення до його відома обов'язку сплати податку з такої суми, з огляду на наступне.

Відповідно до положень абзацу "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) кредитор зобов'язаний повідомити платника податку-боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, нормами Податкового кодексу України визначено способи повідомлення платника податку-боржника про прощення (анулювання) боргу, зокрема повідомлення може здійснюватися шляхом укладення відповідного договору.

Як зазначалося, 21.03.2014 року між позивачем та публічним акціонерним товариством "ОТП банк" укладено додатковий договір до кредитного договору №СМ-SMEB00/235/2008 від 29.05.2008 року. Вказаний договір підписано позивачем особисто.

Згідно застереження, що викладено у п. 2.1.2 додаткового договору позичальник стверджує, що банк проінформував його про необхідність сплати податків з суми прощеного боргу.

Разом з тим, в силу п. 3.6 додаткового договору передбачено, що підписанням цього додаткового договору позичальник підтверджує, що банк повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу в річній податковій декларації.

Відтак, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 належним чином повідомлено про анулювання (прощення) боргу, в спосіб укладення додаткового договору до кредитного договору №СМ-SMEB00/235/2008 від 29.05.2008 року, а тому доводи позивача про неотримання платником податку повідомлення про анулювання (прощення) суми боргу та недоведення до його відома обов'язку сплати податку з такої суми, є безпідставними.

Оцінюючи доводи позивача про незаконність наказу на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_4 за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, то такі до уваги судом не беруться, оскільки наказ про проведення перевірки є чинним та позивачем у встановленому законом порядку не оскаржувався.

Щодо посилань позивача на порушення процедури проведення перевірки, то такі оцінюються критично, оскільки дії відповідача при проведення перевірки не є предметом оскарження в цій адміністративній справі.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено іншого.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ № від 15.06.2016 року в частині визначення ОСОБА_4 грошового зобов'язання у сумі 62037,00 грн. Відтак, вимоги адміністративного позову підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи видно, що при звернені з позовом до суду позивачем за вимогу майнового характеру про скасування податкового повідомлення - рішення, яким ОСОБА_4 визначено податкове зобов'язання в розмірі 324643,04 грн, сплачено судовий збір у розмірі 3246,43 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.605876755.1 від 23.08.2016 року (а.с. 2).

Як зазначалося, позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, а податкове повідомлення - рішення Вінницької ОДПІ № від 15.06.2016 року скасуванню в частині визначення позивачу грошового зобов'язання в сумі 62037,00 грн.

За таких обставин, враховуючи наведені норми, та беручи до уваги, що позовні вимоги задоволено частково, наявні підстави для стягнення із Вінницької ОДПІ за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 частину сплаченого при зверненні до суду судового збору (пропорційно до задоволених позовних вимог) у сумі 620,37 грн.

Керуючись ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 15.06.2016 року № в частині визначення ОСОБА_4 грошового зобов'язання у сумі 62037 грн. 00 коп. (шістдесят дві тисячі тридцять сім гривень 00 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути в користь ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_3) із Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, за рахунок бюджетних асигнувань, частину сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 620 грн. 37 коп. (шістсот двадцять гривень тридцять сім копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович