Справа № 323/2815/16-а
Суддя: Мінаєв М. М.
Дата ухвалення: 2016-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

07.10.2016 Справа № 323/2815/16-а
Номер провадження 2-а/323/43/16
У Х В А Л А

07 жовтня 2016 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

в присутності позивача - ОСОБА_1В,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Пологівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про поновлення виплати пенсії по втраті годувальника інваліду з дитинства ІІІ групи, -

У С Т А Н О В И В:

22.08.2016 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, в якому вона просить визнати протиправними дії Управління Фонду України в Оріхівському районі Запорізької області щодо відмови у виплаті їй пенсії по втраті годувальника як інваліду дитинства ІІІ групи з 01.06.2015 року всупереч змісту статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній з 01.04.215 року, а також зобовязати Управління Фонду України в Оріхівському районі Запорізької області поновити виплату пенсії по інвалідності з 01.06.2015 року, а також виплатити належні суми пенсії за період з 01.06.2015 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що їй було призначено пенсію по втраті годувальника як інваліду дитинства ІІІ-ї групи з 29.09.2011 року на підставі чинного на той час Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV. Відповідно до положень статті 22 Конституції України, на думку позивача, виплата їй пенсії не повинна бути призупинена новим законом від 2 березня 2015 року, оскільки це означає обмеження раніше встановленого права на таку пенсію. Зазначає, що під дію Закону України від 2 березня 2015року підпадають особи, у яких право на пенсію по Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виникло з часу набрання чинності Закону України від 02 березня 2015року.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, пославшись на факти та норми права, викладені в позовній заяві.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" внесено зміни до порядку призначення пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а також тимчасово на період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам незалежно від дати призначення пенсії. Згідно зі статтею 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, під час роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", пенсія не виплачуються. Зважаючи на те, що позивач є інвалідом дитинства III групи, виплата призначеної пенсії була припинена згідно вищезазначеного Закону. Виплата пенсії в повному обсязі поновлюється з наступного дня після звільнення з роботи, порядок виплати змінюється з наступного за днем звільнення з посади.

Крім того, відповідач посилається на те, що з 01.01.2016 року набрав чинності Закону України від 24.12.2015 року № 911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Цим Законом були внесені зміни до ст. 37 Закону України «Про державну службу», а саме її абзаци перший та другий частини першої викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

На підставі вищевикладеного, відповідач вважає, що його дії щодо припинення з 01.04.2015 року виплати призначеної пенсії позивачу, й не поновлення її виплати з 01.06.2015 року, є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, суд вважає позов таким, що підлягає залишенню без розгляду, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом дитинства третьої групи безстроково, що підтверджується Довідкою до акта огляду МСЕК серії АД № 069212.

З 29.09.2015 року позивачу було призначено пенсію по втраті годувальника як інваліду дитинства ІІІ-ї групи, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи видно, що з 01.04.2015 року позивачу призупинено виплату пенсії. Починаючи з 01.01.2013 року, а також станом на 01.04.2015 року та час розгляду справи в суді позивач працює провідним спеціалістом сектору виплати всіх видів допомог і компенсацій відділу з організації соціальних послуг та соціального забезпечення Управління соціального захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області, тобто перебуває на державній службі.

Частиною сьомою статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до відповідача з вимогою поновити виплату пенсії. Відповідачем надано відповідь від 11.08.2016 року, в якій, з посиланням на ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» редакції, чинній з 01.04.2015 року, а також на ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України від 24.12.2015 року, відповідач повідомив, що, оскільки позивач є інвалідом дитинства ІІІ групи, то виплату пенсії йому було припинено з 01.04.2015 року, і не може бути поновлено.

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, суд виходить з наступного.

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015 р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

У період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно із Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Суд зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213), у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, до 01 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення, і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

Після 01.06.2015 року особам, які підпадали під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначалась відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону № 1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня по 31 грудня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії були відсутні.

З 01.01.2016 року дійсно набрав чинності Закону України від 24.12.2015 року № 911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Цим Законом були внесені зміни до ст. 37 Закону України «Про державну службу», а саме її абзаци перший та другий частини першої викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Таким чином, станом на день звернення позивача з адміністративним позовом до суду відсутні підстави для поновлення виплати їй пенсії по втраті годувальника як інваліду дитинства ІІІ-ї групи.

Стосовно вимог позивача про виплату пенсії за період з 01.06.2015 року суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки пенсія є періодичним (щомісячним) платежем, ОСОБА_1 повинна була дізнатися про порушення своїх прав відповідачем в квітні 2015 року оскільки перестала отримувати пенсію.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом 22.08.2016 року. Як пояснила вона в судовому засіданні, вона звернулась до суду після того, як дізналась від іншого державного службовця, який отримав позитивне рішення адміністративного суду з аналогічного питання, про те, що її права порушені, і сталося це влітку 2016 року. З урахуванням цього позивач вважала, що не пропустила строк звернення до адміністративного суду.

Таке посилання позивача суд вважає безпідставним, оскільки, як було зазначено вище, ОСОБА_1 є такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав відповідачем в квітні 2015 року, оскільки перестала отримувати пенсію.

Частиною першою статті 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи не вбачається будь-яких підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позивач взагалі з вимогами про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом не звертався.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 8-11, 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Пологівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про поновлення виплати пенсії по втраті годувальника інваліду з дитинства ІІІ групи залишити без розгляду.

Повний текст ухвали складений 12.10.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили і є остаточною після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Оріхівського районного суду Запорізької області ОСОБА_4