Справа № 607/20411/14-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Київ К/800/6313/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Кравцова О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради

на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня

2015 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року

у справі №607/20411/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської

ради

про скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради, у якому просила скасувати наказ в.о. начальника Управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради Сулими В.І. від 09 жовтня 2014 року №73 та зобов'язати Управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради відновити виплату соціальної допомоги з 01.10.2014 року на другий період 2014 року.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року, адміністративний позов задоволено. Скасовано наказ в.о. начальника Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Сулими В.І. від 9 жовтня 2014 року № 73 та зобов'язано Управління соціальної політики відновити виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям - сім'ї ОСОБА_4 з 01.10.2014р. відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям".

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 присвоєно почесне звання «Мати-героїня», що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 виданим на підставі Указу Президента України від 05 травня 2009 року №293.

Відповідно до довідки Управління соціальної політики Тернопільської міської ради №938 від 10 лютого 2015 року гр. ОСОБА_4 знаходиться на обліку та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям. За період з січня 2014 року по червень 2014 року включно позивач отримала допомогу у розмірі 22 616,10грн.

Згідно акту №966 від 07 жовтня 2014 року вбачається, що Управлінням соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради проведено перевірку правильності та повноти інформації, наданої для призначення житлових субсидій та соціальних допомог заявником ОСОБА_4, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_1. За результатами такої перевірки виявлено, що особи, зареєстровані на зазначеній житловій площі, надали неповну інформацію про доходи, а саме син позивача - ОСОБА_4, згідно договору від 15.10.2013 року був направлений на проходження виробничої практики згідно з планом-графіком з 21.10.2013 року по 21.11.2013 року до Пересувної механізованої колони 12 ТзОВ «Тернопільбуд». За вказаний період йому проведено нарахування заробітної плати в сумі 770,67 грн. З даної суми за проходження виробничої практики на спеціальний рахунок Тернопільського вищого професійного училища технології та дизайну перераховано 499грн., згідно виписки банку від 28.02.-30.03.2014 року.

На підставі наказу Управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради №73 від 09 жовтня 2014 року припинено з 01.10.2014 року призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та позбавлено права на призначення та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям на період з 01.10.2014 року до 01.04.2015 року ОСОБА_4

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

Згідно пункту 12 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 р. № 250, у разі коли особами, які входять до складу сім'ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Як встановлено судами попередніх інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_6, який є сином ОСОБА_4, за період жовтень-листопад 2013 року нараховано заробітну плату в сумі 770,67 грн. за роботу, виконану під час проходження виробничої практики.

При цьому, протягом лютого-березня 2014 року із вказаної суми на спеціальний рахунок училища перераховано 499,00 грн, про що зазначено у довідці від 03.11.2014 року №616 (а.с.10).

Тобто, на час подання відомостей ОСОБА_4 про доходи членів сім'ї та призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, ОСОБА_6 заробітна плата в сумі 770,67 грн. не виплачувалась.

Таким чином, підстави вважати, що ОСОБА_4 при призначенні допомоги було подано недостовірні дані про доходи членів сім'ї відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Судами першої та апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Управління соціальної політики виконавчого комітету Тернопільської міської ради - відхилити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року у справі №607/20411/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді