Справа № 316/1072/16-а
Суддя: Вільямовська Н. О.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/1072/16-а
Провадження № 2-а/316/73/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016 року м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

при секретарі: Лохматовій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Управління пенсійного Фонду України у м. Енергодар, Запорізької області, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, звернулася до суду з вищевказаним позовом, зазначивши наступне.

03 червня 2016 року ОСОБА_2, звернулась до УПФ України в м. Енергодар Запорізької області з письмовою заявою щодо призначення їй дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, на підставі ст. 17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та п. З розділу XV ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до записів в трудовій книжці АТ-ІІ № 0516435 заведеної 17 жовтня 1980 року, ОСОБА_2 має 32 роки загального страхового стажу роботи, досягла повних 50 років та являється матірю- Вергелес ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у дванадцятирічному віці, на підставі висновку Лікарсько-консультативної комісії №080049 від 23 вересня 1997 року, був визнаний інвалідом з дитинства II групи з діагнозом цукровий діабет і до 18 річного віку перебував на вихованні батьків.

Однак, рішенням комісії із спірних питань по призначенню та виплаті пенсії УПФУ в м. Енергодар Запорізької області № 01 від 01.07.2016 року, в задоволенні заяви позивача про призначення дострокової пенсії за віком було відмовлено з тих підстав, що її син визнаний інвалідом у дванадцятирічному віці.

Вважає рішення комісії УПФУ в м. Енергодар № 01 від 01.07.2016 року безпідставним і таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

В судове засідання сторони не зявилися.

Позивач надіслала заяву, у якій просить розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 29).

Представник позивача за довіреністю- Веселовська Л.О. також надіслала заяву, у якій просить розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 46)

Представник відповідача за довіреністю через канцелярію суду надав заперечення, у яких просить відмовити у задоволенні позову, не визнаючи викладені у ньому вимоги в повному обсязі (а.с. 33-36).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

03 червня 2016 року ОСОБА_2, звернулась до УПФ України в м. Енергодар Запорізької області з письмовою заявою щодо призначення їй дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, на підставі ст. 17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та п. З розділу XV ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до записів в трудовій книжці АТ-ІІ № 0516435 заведеної 17 жовтня 1980 року, ОСОБА_2 має 32 роки загального страхового стажу роботи, досягла повних 50 років та являється матірю - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у дванадцятирічному віці, на підставі висновку Лікарсько-консультативної комісії №080049 від 23 вересня 1997 року, був визнаний інвалідом з дитинства II групи з діагнозом цукровий діабет і до 18 річного віку перебував на вихованні батьків (а.с. 7-14).

Однак, рішенням комісії із спірних питань по призначенню та виплаті пенсії УПФУ в м. Енергодар Запорізької області № 01 від 01.07.2016 року, в задоволенні заяви позивача про призначення дострокової пенсії за віком було відмовлено з тих підстав, що її син визнаний інвалідом у дванадцятирічному віці (а.с. 20).

При цьому, комісія послалась на п. 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії № 22-1, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р., яким визначено, що у разі, якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача, щодо призначення дострокової пенсії за віком, відповідач послався на відсутність права у ОСОБА_2 на таку пенсію, оскільки у довідці ДЗ «СМСЧ №1» від 26.05.2016 р. вих. № 3353 відсутні відомості про те, що її син мав показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку (а.с.19).

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон № 1058-ІV, який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV передбачено, що пенсія- це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 26 цього ж Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно з пунктом 25 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок), у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-ІУ, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

У даному випадку, син позивачки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний дитиною-інвалідом у дванадцятирічному віці. ОСОБА_2 не надані докази, які б свідчили про те, що ця дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Управління пенсійного Фонду України у м. Енергодар, Запорізької області, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,- відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги - відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Н. О. Вільямовська