Справа № 2а/0270/1631/11
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2011 р. м. Вінниця Справа № 2а/0270/1631/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича,

при секретарі судового засідання: Оніщенко Петрі Анатолійовичу

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: приватного акціонерного товариства "Шаргородський маслозавод"

до: державної податкової інспекції у Шаргородському районі Вінницької області

про: визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось приватне акціонерне товариство «Шаргородський маслозавод» (далі ПРАТ «Шаргородський маслозавод») із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шаргородському районі Вінницької області (далі ДПІ у Шаргородському районі) про скасування податкового повідомлення-рішення.

В результаті проведеної податковим органом позапланової виїзної перевірки ПРАТ «Шаргородаський маслозавод» було встановлено порушення порядку перерахування суми податку на додану вартість, про що складено акт. На підставі вказаного акту ДПІ у Шаргородськом районі було прийнято незаконне податкове повідомлення-рішення, яке суперечить чинному законодавству, так як несвоєчасне подання податкової декларації з податку на додану вартість було спричинене технічними неполадками у ДПІ у Шаргородському районі 30.03.2010р. Крім того, сума, зазначена у податковому повідомленні-рішенні також нарахована всупереч вимогам чинного законодавства, так як п.п.17.1.7. п. 17.1. ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання платник податків зобовязаний сплатити штраф у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, мотивуючи це поясненнями аналогічними, викладеним у адміністративному позові.

До канцелярії Вінницького окружного адміністративного суду від відповідача надійшли заперечення, відповідно до яких відповідач зазначає, що пояснення позивача про причини пропущення встановленого законом строку подання податкової звітності є необґрунтованим, у звязку з наступним. При визначенні суми в розмірі 346093, 97 грн., як штрафної санкції, ДПІ у Шаргородському районі керувалось Листом ДПА України № 9713/7/16-1417 від 21.05.2009р., відповідно до якого за результатами розгляду матеріалів документальних виїзних перевірок застосовуються штрафні санкції у розмірі сум використаних не за цільовим призначенням акумульованих коштів податку на додану вартість, які залишаються у розпорядженні сільськогосподарських підприємств або не перераховані на окремий рахунок, та складається податкове повідомлення-рішення за формою «Р», реєстрація, (надсилання) вручення та облік якого здійснюється у порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Станом на 30.03.2010р. по особовому рахунку: 1410110 « ПДВ для виплати дотацій с/г виробникам за молоко, м'ясо» сума недоїмки становила 346093, 97 грн., а з урахуванням вищевказаної норми вона підлягає стягненню до Державного бюджету.

У судовому засіданні представник відповідача, проти заявленого позову заперечував, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на обставини, викладені у наданих запереченнях, крім того, зазначив, що твердження позивача про неможливість вчасного подання податкової звітності у звязку з технічними неполадками у ДПІ у Шаргородському районі є безпідставними, так як відповідно до реєстру поданої звітності за 30.03.2010р. інші юридичні особи здавали звітність у звичайному режимі, без будь-яких перешкод, також зазначив, що позивач міг скористатись іншим шляхом подання звітності, передбаченим чинним законодавством, а саме: відправити уточнюючу декларацію через відділ поштового звязку.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справ, дослідивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

21 березня 2011 року на підставі направлення від 09.03.2011р. № 41, виданого ДПІ у Шаргородському районі, ОСОБА_3 старшим державним податковим ревізором-нспектором відділу податкового контролю юридичних осіб ДПІ у Шаргородському районі, інспектором податкової служби ІІ рангу, проведена позапланова виїзна перевірка приватного акціонерного товариства «Шаргородський маслозавод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009р. по 30.09.2010р., про що складено акт № 58/23/00444576 від 21.03.2011р. (а.с.23-44).

Виявлені під час перевірки та зафіксовані у вказаному акті порушення полягали в тому, що позивачем не дотримано вимоги пп.5.3.1 п. 5.3. ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а також аб.5 п. 5 «Порядку нарахування, виплати і використання дотацій с/г товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2010р. № 152, в результаті чого ПРАТ «Шаргородский маслозавод» невчасно перерахована сума податку на додану вартість на не бюджетний рахунок у строки, встановлені для сплати податку на додану вартість та становить 346093, 97 грн.

На підставі зазначеного акту прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.03.2011р. № НОМЕР_1 по податку на додану вартість в сумі 346093,97 грн. (за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с.15).

Відповідно до п.п.3.2.3. п. 3.2. акту перевірки № 58/23/00444576 перевіркою дотримання термінів перерахування на спецрахунок для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам податку на додану вартість за період з 01.07.2009р. по 30.09.2010р. встановлено, порушення строку для зарахування переробним підприємством суми податку на додану вартість.

Станом на 30.03.2010р. по особовому рахунку: 14010110 «ПДВ для виплати дотацій с/г виробникам за молоко, м'ясо» сума недоїмки становила 346 093, 97 грн.

Відповідно до абз.3 п.5 «Порядку нарахування, виплати і використання дотацій с/г товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2010р. № 152, (далі - Порядок) визначена до сплати за декларацією з податку на додану вартість (переробного підприємства) сума податку на додану вартість зараховується переробним підприємством на не бюджетний рахунок у строки, встановлені для сплати податку на додану вартість.

Відповідно до п.п.5.3.1. п. 5.3. ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 п. 4.1. статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Крім того, відповідно до п.5 Порядку переробне підприємство не пізніше останнього календарного дня місяця, що настає за звітним податковим періодом, подає за кожний звітний податковий період для підтвердження сплати сум податку на додану вартість реєстр платіжних на фактично зараховані на не бюджетний рахунок кошти і виписку територіального органу Державного казначейства з такого рахунка. Сума податку на додану вартість, щодо якої переробне підприємство не подало органу державної податкової служби підтвердження щодо зарахування її на не бюджетний рахунок, вважається такою, що використовується не за призначенням і підлягає стягненню до державного бюджету.

Стосовно розрахунку суми штрафних (фінансових) санкцій, суд встановив, що при поданні податкової декларації за лютий 2010р. у графі 20 позивачем визначено зобовязання по ПДВ в сумі 447 776 грн., яка підлягала нарахуванню в особовому рахунку платника та спрямовується виключно для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам. Податок на додану вартість 30.03.2010р. був частково погашений в сумі 101682,03 грн. за рахунок переплати, що підтверджується обліковою карткою (а.с.99-101).

Таким чином, залишок несплаченої суми становить 346 093, 97 грн., яка визначена в податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_1 від 23.03.2010р., як сума штрафної санкції відповідно до Порядку нарахування, виплати і використання дотацій с/г товаровиробникам за поставлені ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2010р. № 152.

Водночас, податковий орган при зарахуванні вказаної суми до штрафних санкцій, а не до основного платежу, керувався Листом ДПА України № 9713/7/16-1417 від 12.05.2009р., відповідно до якого за результатами розгляду матеріалів документальних виїзних перевірок застосовуються штрафні санкції у розмірі сум використаних не за цільовим призначенням акумульованих коштів податку на додану вартість, які залишаються у розпорядженні сільськогосподарських підприємств або не перераховані на окремий рахунок, та складається податкове повідомлення-рішення за формою «Р», реєстрація, (надсилання) вручення та облік якого здійснюється у порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

У судовому засіданні також досліджувалась дата подання позивачем податкової звітності за лютий 2010 року.

Представник позивача наголошував на тому, що він звертався до податкового органу 30.03.2010р. з метою звітування, але у звязку з технічними неполадками у ДПІ у Шаргородському районі, фізичної можливості здати податкову декларацію він не мав, а тому звернувся ще раз 31.03.2010р.

Суд критично оцінює пояснення представника позивача про пропущення строку подання податкової звітності, оскільки у судовому засіданні досліджувався реєстр поданої до ДПІ у Шаргородському районі податкової звітності іншими підприємствами 30.03.2010р. (а.с.98). Крім того, Законом України «Про податок на додану вартість» передбачено декілька способів подання податкової звітності, одним з яких є направлення податкової декларації через відділ поштового звязку, яким позивач не скористався.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт що відповідачем доведено правомірність нарахування суми штрафних санкцій, суд вважає за доцільне у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч. 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, та встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Однак, оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесених відповідачем витрат, суд дійшов висновку про відсутність підстав для такої компенсації.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в порядку та в строки визначені ст. 186 КАС України.

Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений 12.05.2011р.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович