Справа № 2а-7429/12/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2012-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 серпня 2012 року 14:07 № 2а-7429/12/2670

За позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва Державної податкової служби
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2012 № , №

Суддя: Кротюк О.В.

Секретар судового засідання: Шевченко Я.В.

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва Державної податкової служби (далі -відповідач, ДПІ у Дарницькому районі м. Києва) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.01.2012 № , № .

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

встановив:

Податковим повідомленням-рішенням від 12.01.2012 № до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 7820 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 12.01.2012 № до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 32864,25 грн.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено відповідачем на підставі акту № 9512/17/4/НОМЕР_3 від 21.12.2011 «Про результати виїзної планової перевірки СГД-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2008 по 31.12.2010».

Актом перевірки, зокрема, встановлено:

- в порушення вимог п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»СПД не було забезпечено щоденний друк фіскальних звітних чеків РРО;

- в порушення вимог п.2.6 ст.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (затверджено Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року N 637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за N40/10320) СПД не було оприбутковано (не повне та/або несвоєчасне) готівкові кошти, отримані від споживачів за реалізовані товари на загальну суму 6582,85 грн.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приймає до уваги наступне.

Згідно п.9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Таким чином, позивач щоденно -протягом 24 год., які включає в себе доба, - зобов'язаний роздруковувати фіскальний звітний чек.

З наданих сторонами доказів (витягів з книги обліку розрахункових операцій) вбачається, що позивачем або взагалі не було роздруковано фіскального звітного чеку за встановлені відповідачем дати або було роздруковано після 24:00, тобто по закінченню доби.

Таким чином, суд погоджується з висновком податкового органу щодо порушення позивачем п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Пунктом 2.6 статті 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суд не може погодитися з висновком ДПІ у Дарницькому районі м. Києва щодо порушення позивачем вищевказаної норми, оскільки він спростовується матеріалами справи, зокрема копіями сторінок книги обліку розрахункових операцій, з яких вбачається наявність відповідних записів та їх відповідність фіскальним звітним чекам.

Разом з тим, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 250 Господарського кодексу України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи (зміни до ч.2 зазначеної статті внесені згідно із Законом України від 02.12.2010 р. N 2756-VI).

При цьому, суд приймає до уваги пункт 11 підрозділу 10 розділу 20 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), відповідно до якого штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу), та вважає за необхідне зазначити наступне.

З рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів; пункт 2 мотивувальної частини рішення) від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99, вбачається, що:

o за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

o надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення КСУ "Про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22, 243-25 Цивільного процесуального кодексу України (у справі щодо несумісності депутатського мандата)" №1-зп від 13.05.1997).

Таким чином, розглядаючи пункт 11 підрозділу 10 розділу 20 Податкового кодексу України можна говорити про зворотну дію закону в частині лише розміру штрафних (фінансових) санкцій, проте він не надає зворотної дії нормам Податкового кодексу України в частині підстав та строку притягнення суб'єкта господарювання до адміністративно-господарської відповідальності, оскільки цього в законі прямо не вказано.

Враховуючи те, що ані Законом України від 02.12.2010 р. N 2756-VI, ані Податковим кодексом України не передбачено зворотної дії в часі нормативно-правового акту в частині застосування строків притягнення до відповідальності, визначених Податковим кодексом України за правопорушення, які були вчинені до набрання останнім юридичної сили, суд дійшов висновку про те, що у даному випадку застосуванню підлягають строки, визначені ст.250 Господарського кодексу України в редакції до 01.01.11р.

А з огляду на те, що адміністративно-господарські санкції, згідно оскаржуваних повідомлень-рішень від 12.01.2012, застосовано за порушення, які були вчинені у період з 09.08.2009 по 14.05.2010 (стор. 15 Акту перевірки), тобто з дня вчинення останнього пройшло більше року, суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень від 12.01.2012 № , № та їх скасування.

Додатково суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно повідомлення-рішення № від 12.01.2012 до позивача була застосована штрафна санкція відповідно до абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»від 12.06.1995 №436/95, який передбачає застосування таких санкцій за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки.

Вказана норма Указу зазначені у оскаржуваному рішенні як підстава його винесення.

Відповідно до п. 113.3 ст. 113 ПКУ штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, застосовується у порядку та розмірах, встановлених Податковим кодексом та іншими законами України

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи податкової служби, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених ПКУ та іншими законами України, не допускається.

Вказані положення є спеціальною нормою щодо такого виду грошових зобов'язань як штрафи і повністю виключає можливість застосування штрафів, не передбачених законом. Тобто дана правова норма встановлює спеціальні обмеження щодо використання підзаконних актів для регулювання питання грошових зобов'язань, а тому застосування штрафних санкцій відповідно до Указу Президента України є незаконним.

Дана правова позиція висвітлена, зокрема, в рішенні Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.12 року справа 2а-4448/11/2670.

Відповідач, заперечуючи позов, в силу положень частини 2 статті 71 КАС України, не спростував покликання позивача і не довів відповідність оскаржуваних рішень вимогам ч.3. ст.2 КАС України.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі міста Києва Державної податкової служби № від 12.01.2012 та № від 12.01.2012.

Судові витрати в сумі 407 (чотириста сім) грн. 00 коп. присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дарницькому районі міста Києва Державної податкової служби (02068, м. Київ, вул. Кошиця, 3, ).

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.08.2012 р.