Справа № 822/1710/16
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1710/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАМАНТ ЦЕНТР" до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Хмельницькій області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 р. позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо проведення перевірки протиправними та скасувати постанову №53/1022-2/2568-16 від 18 серпня 2016 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що відповідачем було проведено перевірку з порушенням законодавства - без повідомлення про її проведення (в порушення норм Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"), без участі позивача, а також в період дії мораторію на перевірки суб'єктів господарської діяльності.

При цьому зазначає, що наведені у постанові дані щодо експлуатації ТзОВ "Діамант Центр" реконструйованого приміщення не підтверджуються жодними доказами, які свідчили про експлуатацію позивачем зазначеного приміщення, а посилання на чек №60097 від 03.08.2016р. є безпідставними та необґрунтованими, оскільки сама перевірка проводилася 09.08.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Також ним було зазначено, що об'єкт нерухомості, на якому позивачем проводилась реконструкція, був переданий в оренду.

Представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Зазначив, що підставою для проведення позапланової перевірки позивача було виявлення ознак самовільного зайняття земельної ділянки та, відповідно, самочинного будівництва (про що була подана службова записка), що відповідає п.7 Порядку №553. Необхідності завчасного повідомлення про проведення позапланової перевірки субєкта містобудування законодавство не містить.

Під час перевірки був присутній представник за довіреністю ОСОБА_3, про що ним була надана довіреність. Під час перевірки було встановлено, що на обєкті, який не зданий в експлуатацію, здійснюється його експлуатація, а саме торгова діяльність (про що була здійснена фотофіксація, і здійснено контрольну закупку).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, враховуючи наступне.

Так, судом встановлено, що декларацію про готовність об'єкта (реконструкція відділення банку під магазин продовольчих та непродовольчих товарів з влаштуванням входу та вітрини з легких конструкцій за адресою м. Хмельницький, вул.Подільська, 65; категорія складності - ІІІ) до експлуатації було зареєстровано відповідачем 17.08.2016 року.

При цьому, 03.08.2016 р. головним інспектором В.В. Квасніцьким було подано в.о.начальника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України у Хмельницькій області ОСОБА_4 службову записку про виявлення факту збільшення геометричних розмірів забудови магазину поблизу зупинки громадського транспорту по вул.Подільській в м.Хмельницькому, що містить ознаки самовільного заняття земельної ділянки та відноситься до самочинного будівництва.

На підставі вказаної службової записки та наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.09.2015 р. №976 відповідачем 03.08.2016 р. за №725 видано направлення для проведення позапланової перевірки на об'єкті: будівництво магазину біля зупинки громадського транспорту по вул. Подільській у м. Хмельницькому. Строк дії направлення - з 03.08. до 09.08.2016 р.

09.08.2016 р. посадовою особою відповідача складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, державних стандартів і правил, яким встановлено, зокрема, що на об'єкті будівництва по вул.Подільській, 65 у м.Хмельницькому, який не введений в експлуатацію, здійснюється підприємницька діяльність, про що свідчить чек від 03.08.2016 р. №60097 про придбання товару.

Цього ж дня було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Від підписання протоколу, а також від отримання зазначених акту, протоколу та припису представник ТзОВ "Діамант Центр" відмовився, про що вказано у наведених документах.

Постановою №53/1022-2/2568-16 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 18.08.2016 року ТзОВ "Діамант Центр" визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.3 п.6 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено штраф у сумі 130 500,00 гривень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до абз.3 п.6 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за таке правопорушення, як експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат (стосовно об'єктів IІI категорії складності, що відповідає спірному випадку).

Судом встановлено, що фактично об'єкт нерухомості, стосовно якого проводилась перевірка, позивачем передано в оренду. Однак суб'єктами правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз.3 п.6 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", є саме суб'єкти містобудування, котрим і є позивач.

Відповідно до ч. 10 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" № 3038-VI, замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (надалі - Порядок № 553).

Згідно з п. 7 Порядку № 553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема, є виявлення факту самочинного будівництва об'єкта. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Суд зазначає, що посилання представника позивача на недотримання відповідачем норм Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (зокрема, стосовно завчасного повідомлення про проведення перевірки) є безпідставними в зв'язку з непоширенням його дії на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), про що зазначено у статті 2 вказаного Закону.

При цьому перевірка була проведена у присутності представника позивача - ОСОБА_3, що підтверджується довіреністю №1/4 від 29.02.2016 р., у якій вказано про наділення його повноваженнями бути представником ТзОВ "Діамант Центр" при вирішенні будь-яких питань, що стосуються діяльності товариства з приводу реконструкції нежилого приміщення за адресою: м.Хмельницький, вул.Подільська,65.

Зазначені обставини дають суду підстави для висновку про дотримання відповідачем законодавства щодо обов'язкової участі суб'єкта містобудування під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, ознайомлення останнього із матеріалами перевірки, протоколом та приписом, доведення їх змісту цій особі та її обізнаності у виявлених перевіркою порушень.

При цьому підтвердженням здійснення підприємницької діяльності на об'єкті будівництва (реконструкції) по вул.Подільській, 65 у м.Хмельницькому, який не введений в експлуатацію, є надані чек №60097 від 03.08.2016 (дата якого свідчить про обґрунтованість виявленого відповідачем порушення) та матеріали фотофіксації (які свідчать про функціонування магазину) до акту перевірки від 09.08.2016 року.

Позивачем, в свою чергу, не наведено суду жодних ґрунтовних доводів та не подано жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували факт допущення порушень вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", виявлених відповідачем під час перевірки. При цьому, доводи позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог фактично є формальними та безпідставними.

Накладений розмір штрафу (90 мінімальних заробітних плат х 1450 = 130500) також відповідає чинному законодавству.

Таким чином, оскаржувана постанова прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо проведення перевірки, позивач вказує на необхідність застосування до спірних правовідносин вимог п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71-VІІІ, згідно з яким у 2015-2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Однак суд вважає помилковими доводи позивача про поширення на спірні правовідносини дії мораторію на проведення перевірок контролюючими органами згідно вимог п. 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 № 71-VІІІ, враховуючи наступне.

Так, вищезазначений Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VІІІ направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства.

Отже, за своєю метою та змістом цей Закон покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини, зокрема ті, які виникають у сфері містобудування.

Крім того, відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу. Такими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Таким чином, відповідач у цій справі не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 ПК України.

Більше того, суд зауважує, що 28.12.2014 законодавцем було прийнято два нормативно-правових акти, якими встановлено мораторії на проведення перевірок суб'єктів господарювання, а саме:

- Закон України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" № 71-VIII (п. 3 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на контролюючі органи в розумінні положень п. 41.1 ст. 41 ПК України в період 2015-2016 роки;

- Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII (п. 8 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на усі контролюючі органи на період з січня по червень 2015 року, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України.

На переконання суду, норми Закону № 76-VIII, зокрема щодо обмежень у проведеннi перевiрок, є більш загальними та стосуються всiх контролюючих органiв. Тодi як норми Закону № 71-VIII, у зазначеній вище частинi, є спецiальними та стосуються контролюючих органiв, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної полiтики щодо адмiнiстрування податкiв, зборiв та митних платежiв, оскiльки критерiями визначення перелiку пiдприємств, на якi такi обмеження не поширюються, зокрема, є обсяг доходу за попереднiй календарний рiк, а також певний вид дiяльностi таких пiдприємств (виробництво чи iмпорт пiдакцизних товарiв).

Саме така оцiнка положень вказаних нормативних актiв робить послiдовною позицiю законодавчого органу, яким в один день прийнято рiзнi за змiстом норми щодо одних i тих самих правовiдносин, зокрема, обмеження повноважень контролюючих органiв у проведеннi перевiрок суб'єктiв господарювання.

Посилання позивача на роз'яснення Державної регуляторної служби на офіційному веб-сайті від 22.06.2015 р. (згідно котрого мораторій поширюється на всі без винятків контролюючі органи) є безпідставними, оскільки вказаний документ не є нормативно-правовим актом та не запроваджує загальнообов'язкових правил поведінки для суб'єктів спірних правовідносин.

Крім того, дане роз'яснення суперечить, зокрема, іншому роз'ясненню, котре викладене в листі Міністерства юстиції України від 04.12.2015 №2112/14157-0-4-15/8.1 "Щодо мораторію на проведення перевірок підприємств, фізосіб - підприємців контролюючими органами".

Таким чином, дії по проведенні перевірки були здійснені відповідачем у серпні 2016 р., тобто після закінчення дії мораторію.

Отже, і оскаржувані позивачем дії щодо проведення перевірки, і оскаржувана постанова відповідача є правомірними.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 11, 71, 158 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12 жовтня 2016 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1