Справа № 804/566/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 р. Справа № 804/566/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача: представника позивача: представника відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочний Дім" до Західно - Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 13.01.2016 № НОМЕР_1,-
28 січня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочний Дім» до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 13.01.2016 № НОМЕР_1 (форми «В4»).
Висновки контролюючого органу, наведені в акті перевірки від 21.12.2015 № 56/22-02-31770165, ґрунтуються на відсутності у ТОВ «ТЕХНО - ІМІДЖ» трудових ресурсів для надання послуг в адресу позивача, а також з огляду на те, що за даними Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено придбання по ланцюгу постачання тих товарів, які були реалізовані на адресу позивача. Такі доводи податкового органу позивач вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки господарські операції, які вчинялися між позивачем та його контрагентом у вказаний період є реальними, підтверджуються первинними документами, на момент господарських правовідносин контрагент мав необхідний обсяг правосубєктності і був зареєстрований як платник податку на додану вартість. Стосовно доводів податкового органу щодо відсутності складених товарно - транспортних накладних позивач зазначив, що за умовами договору поставки товар поставляється транспортом продавця та за його рахунок. Позивач вказав, що господарські правовідносини між позивачем та його контрагентом підтверджуються первинними документами, які надавалися податковому органу під час перевірки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі № 804/566/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 03 березня 2016 року.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, просив суд відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Молочний Дім» (далі ТОВ «Молочний Дім») зареєстроване 04.02.2002 у Виконавчому комітеті Павлоградської міської ради, свідоцтво про державну реєстрацію від 04.02.2002 № 04052229Ю0021652.
На податковий облік органами державної податкової служби взято 22.02.2002 за №2759, перебуває на обліку в Західно-Донбаській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в тому числі і як платник податку на додану вартість на підставі свідоцтва від 22.02.2002.
Згідно відомостей, які містяться на сайті Інформаційно - ресурсного центру (www.usr.minjust.gov.ua) видами діяльності позивача є: інші види перероблення та консервування фруктів і овочів (код КВЕД 10.39), перероблення молока, виробництво масла та сиру (код КВЕД 10.51), виробництво какао, шоколаду та цукрових кондитерських виробів (код КВЕД 10.82), виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки (код КВЕД 11.07), діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (код КВЕД 46.19), оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (код КВЕД 46.33.).
Зазначені висновки перевіряючих контролюючого органу ґрунтуються на тому, що під час перевірки на підставі податкової інформації, встановлені обставини щодо відсутності у ТОВ «ТЕХНО ІМІДЖ» можливості реального вчинення задекларованих господарських операцій, про що свідчить факт неподання додатків АМ до декларацій, відсутність у підприємства основних засобів та достатніх людських ресурсів, що в свою чергу, на думку податкового органу вказує, на відсутність трудових, технічних умов для здійснення задекларованого виду діяльності та можливостей для здійснення господарських взаємовідносин із ТОВ «Молочний Дім».
Окрім того, в акті перевірки податковий орган проаналізував ланцюг постачання товару, який в подальшому було реалізовано позивачу. Як зазначає податковий орган, згідно даних Єдиного державного реєстру податкових накладних за вересень 2015 року ТОВ «ТЕХНО ІМІДЖ» придбавало товари, які були реалізовані ТОВ «Молочний Дім» у ТОВ «МІСТЕРІО» та ТОВ «ТРЕБЛ КОМПАНІ», а саме: ячейки до аккумуляторної батареї, ролик візка, щітка двигуна, контактор, блок управління, гвинт кріплення колеса, мікроперемикач. В ЄДРПН відсутні дані щодо придбання вказаними підприємствами таких товарів, означені підприємства не є виробниками таких товарів, а тому для реалізації їм необхідно було б їх придбати. З огляду на те, що реєстрація податкових накладних у ЄДРПН щодо придбання вищевказаного товару відсутня, податковий орган зазначив, що це може свідчити про відсутність поставки товару від вказаних підприємств, та в подальшому їх поставки на адресу позивача.
Окрім того, податковий орган в акті перевірки вказав на відсутність у позивача товарно - транспортних накладних, що свідчить про нереальність господарських операцій між ТОВ «ТЕХНО ІМІДЖ» та ТОВ «Молочний Дім».
Враховуючи вищенаведені обставини, перевіряючі контролюючого органу зазначили, що операції з придбання ТОВ «Молочний Дім» товарів у ТОВ «ТЕХНО ІМІДЖ» не несуть економічної складової і використані для штучного завищення витрат та податкового кредиту.
Дослідивши надані сторонами докази та фактичні обставини даної справи, суд не погоджується із позицією податкового органу, яка відображена в акті перевірки від 21.12.2015 № 56/22-02-31770165 щодо нереальності господарських операцій позивача із ТОВ «ТЕХНО ІМІДЖ», з огляду на таке.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, в якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Також, у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобовязань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому, взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи податкового органу про неможливість реального постачання товарів ТОВ «ТЕХНО - ІМІДЖ» на адресу ТОВ «Молочний Дім», у звязку з тим, що його контрагентами - постачальниками: ТОВ «МІСТЕРІО», ТОВ «ТРЕБЛ КОМПАНІ» по ланцюгу постачання не декларувалося придбання товарів/робіт, які в подальшому реалізовані позивачеві, з огляду на те, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачання платником податків та його безпосередніми контрагентами.
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, яке допустило ТОВ «ТЕХНО ІМІДЖ» або його контрагенти. Аналогічну позицію з цього приводу займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 (номер судового рішення в ЄДРСР № 3060678).
В ОСОБА_6 адміністративного суду України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обовязкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «Молочний Дім» та ТОВ «ТЕХНО ІМІДЖ», а також реальність зміни майнового стану першого.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15, п. 2.16 Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 20.12.2009 між ТОВ «ТЕХНО ІМІДЖ» (постачальником), в особі директора ОСОБА_7, що діяв на підставі статуту, з однієї сторони, та ТОВ «Молочний Дім» (покупцем), в особі директора ОСОБА_8, що діяла на підставі статуту, з іншої сторони, укладений договір постачання № 339/2 (далі - Договір).
До вказаного Договору укладена додаткова угода № 5 від 05.01.2015.
Відповідно до п. 1.1. означеного Договору, постачальник зобовязався поставити, а покупець прийняти та оплатити: запасні частини, шини, комплектуючі для парка техніки покупця, згідно письмових заявок покупця в номенклатурі, кількості, у строки та по цінам, узгодженим з покупцем.
В акті перевірки від 21.12.2015 № 56/22-02-31770165 податковий орган зазначив, що в ході перевірки не підтверджено факт придбання товару ТОВ «Молочний Дім» у ТОВ «ТЕХНО ІМІДЖ», у зв'язку з тим, що першим не було надано до перевірки товарно -транспортну документацію.
Проте, суд не погоджується з такими висновками податкового органу з огляду на те, що за умовами п. 3.1 Договору постачання товару здійснюється транспортом продавця та за його рахунок. Отже, позивач не був учасником транспортного процесу в даному випадку, а тому відсутність у нього товарно - транспортних накладних не може вказувати на нереальність господарських операцій.
Судом встановлено, що товар за Договором від 20.12.2009 № 339/2 поставлений на підставі видаткових накладних: №619 від 01.09.2015, №632 від 08.09.2015, №630 від 08.09.2015, №631 від 08.09.2015, №667 від 16.09.2015, №673 від 21.09.2015, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Постачальником на адресу позивача були виставлено наступні рахунки на оплату: №780 від 12.08.2015, №879 від 08.09.2015, №781 від 13.08.2015, №906 від 16.09.2015, №933 від 21.09.2015, №850 від 01.09.2015, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Оплата на адресу ТОВ «ТЕХНО - ІМІДЖ» проведена на підставі платіжних доручень від 23.09.2015 №4899, від 16.10.2015 №5214, від 16.10.2015 №5197, від 09.10.2015 №5094, від 09.10.2015 №5093, від 09.10.2015 №5092, копії яких містяться в матеріалах справи.
Товар за видатковими накладними отриманий начальником дільниці виробництва ППТ ОСОБА_9 на підставі довіреності від 01.01.2015 №11/010115, що міститься в матеріалах справи (а.с. 67).
Використання позивачем придбаного у ТОВ «ТЕХНО ІМІДЖ» товару у власній господарській діяльності підтверджується накладними на переміщення від 14.09.2015 №7620, від 25.09.2015 №7879, від 25.09.2015 №7878, від 14.09.2015 №7622, від 08.09.2015 №7467; актами списання товарів від 03.12.2015 №771, від 31.10.2015 №625; актом про проведення капітального ремонту від 03.12.2015, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Постачальником ТОВ «ТЕХНО ІМІДЖ» складені та видані позивачу податкові накладні: від 01.09.2015 № 6, від 08.09.2015 № 21, від 08.09.2015 № 22, від 08.09.2015 № 23, від 16.09.2015 № 48, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться квитанції про прийняття їх податковими органами через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронної звітності» ДФС України.
Отже, у позивача наявні всі підстави для формування податкового кредиту, а саме: наявність належним чином оформленої податкової накладної, поданої відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. Разом з тим, товарно - транспортна накладна (ТТН) не міститься в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту, такий документ не є первинним документом бухгалтерського обліку, а отже її наявність чи відсутність не може впливати на формування податкового кредиту.
Надходження на адресу (на склад) позивача товару згідно умов договору від 20.12.2009 № 339/2 підтверджується відомостями, що містяться:
Також, як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 20.12.2009 між ТОВ «Молочний Дім» (замовником) та ТОВ «ТЕХНО-ІМІДЖ» (виконавцем) укладений договір № 339/3 на виконання робіт по технічному обслуговуванню.
Відповідно до п. 1.1 означеного Договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання з виконання робіт з технічного обслуговування (ТО) завантажувачів згідно переліку техніки, зазначеної у додатку № 1 до договору. Технічне обслуговування здійснюється виконавцем в обємі, зазначеному в інструкції по експлуатації та обслуговуванню даної техніки.
До вказаного договору між сторонами укладено додаткова угода № 5 від 05.01.2015.
ТОВ «ТЕХНО ІМІДЖ» видана позивачу податкова накладна від 01.09.2015 № 8, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься квитанція про прийняття податкової накладної податковим органом через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронної звітності» ДФС України.
Згідно рахунку на оплату № 851 від 01.09.2015 ТОВ «Молочний Дім» здійснено оплату на підставі платіжного доручення № 4948 від 30.09.2015.
На підтвердження виконання робіт ТОВ «ТЕХНО ІМІДЖ» з технічного обслуговування в матеріалах справи містяться:
- оборотно-сальдова відомість по рахунку від 01.03.2016 про місцезнаходження основних засобів на центральному складі: «автонавантажувач Linde E16»;
- фото автонавантажувача Linde E16.
Отже, вищенаведеними доказами підтверджено надання ТОВ «ТЕХНО - ІМІДЖ» на адресу ТОВ «Молочний Дім» послуг з технічного обслуговування завантажувачів відповідно до умов договору від 20.12.2009 № 339/3.
Суд зазначає, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватися лише фактом порушення вимог законодавства при веденні підприємствами - постачальниками товарів (послуг) фінансово-господарської діяльності чи фактом порушення вимог податкового законодавства, зафіксованим податковим органом в акті перевірки. Відсутність у підприємства - контрагента основних засобів, складських та інших умов, на що також посилається відповідач, само собою не може свідчити про нереальне вчинення господарської операції з постачання товару.
Стан виконання податкових обов'язків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства пов'язують формування податкового кредиту з фактом придбання товарів чи послуг з метою використання в господарській діяльності.
Платник податків (покупець товарів, послуг) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль (відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені порушення продавцем.
Допущені продавцем певні порушення законодавства тягнуть негативні наслідки для цього продавця та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість, адже законами іншого не передбачено.
Таким чином, факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом підтверджується первинними документами: договорами, податковими накладними, видатковими накладними, актами приймання наданих робіт (послуг), платіжними дорученнями, та іншими документами, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Що стосується спеціальної правосубєктності контрагента позивача ТОВ «ТЕХНО - ІМІДЖ», суд зазначає, що згідно з відомостями Інформаційно - ресурсного центру (www.usr.minjust.gov.ua) на момент господарських взаємовідносин означене підприємство було зареєстроване як юридична особа та відповідно до інформації, наявної на офіційному сайті ДФС України (www.sfs.gov.ua) на момент вчинення господарських правовідносин з ТОВ «Молочний Дім» було зареєстроване як платник ПДВ. Таким чином, ТОВ «ТЕХНО -ІМІДЖ» на момент укладання правочинів із ТОВ «Молочний Дім» мало необхідний обсяг спеціальної правосубєктності.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 86, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочний Дім» до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 13.01.2016 № НОМЕР_1 (форми «В4») задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.01.2016 № НОМЕР_1 (форми «В4»).
Присудити із Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочний Дім» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 15 березня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1