Справа № 126/2199/16-а
Суддя: Гуцол В. І.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 126/2199/16-а

Провадження № 2-а/126/44/2016

"05" жовтня 2016 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Притуляк І.І.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області з позовом до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії з тих підстав, що як стверджує він перебуває на обліку в Бершадському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України (управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі) з 2012 р. Пенсія призначена за віком, пенсійне посвідчення № НОМЕР_1, особовий рахунок 157936/0202. Одночасно він працює на посаді завідуючого відділом сільського господарства редакції комунальної установи - районної газети «Бершадський край».

З 1 квітня 2015 року відповідачем припинено виплату позивачу пенсії за віком у зв'язку зі змінами в законодавстві. На його запит у серпні 2016 р. про підстави невиплати пенсії з 01.06.2015 року відповідач надав відповідь у вересні 2016 p., в якій необгрунтував законність невиплати пенсії. У листі - відповіді від 01.09.2016 p. відповідач вказує на те, що Закон «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889, який набув чинності з 01.05.2016 р. не поширюється на журналістів комунальних ЗМІ, і вказує про відновлення виплат призначеної пенсії в розмірі 85%. Вважає неправомірною невиплату пенсії з 1.06.2015 року по 30.04.2016 року. Вказана обставина змусила позивача звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті пенсії за вищевказаний період протиправними та зобов'язати виплатити пенсію за віком з 1.06.2015 року по 30.04.2016 року.

12.09.2016 року представником відповідача в.о. начальника Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України ОСОБА_2 надано заперечення, згідно з якими журналісти державних і комунальних засобів масової інформації частково працюють на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а тому на них поширюються норми абз.3 ч. 1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УІІІ від 02.03.2015 року, оскільки позивач займає посаду, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». Згідно з рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 та рішень Європейського Суду з прав людини від 09.10.1979 року у справі Ейрі проти Ірландії, від 12.10.2004 року у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12.10.2004 року пенсії громадянам виплачуються виходячи з фінансових та соціально-економічних можливостей держави. Окрім того, позивач не додержав строків пред'явлення адміністративного позову, оскільки про порушення своїх прав, тобто про припинення виплат з 01.04.2015 року він знав безпосередньо після їх припинення, а до суду звернувся тільки в серпні 2016 року. Тому просить в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що, передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що в даному випадку відповідач діяв не на підставі Конституції та законів України виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є працюючим пенсіонером за віком з 04.06.2009 року і отримує пенсію в Бершадському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України на підставі Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів». На час призначення йому пенсії за віком він працював і працює зараз завідуючим відділом сільського господарства комунального закладу масової інформації - газети «Бершадський край». 23.09.1997 року був прийнятий Закон України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», яким пенсійне забезпечення журналістів прирівняне до державного службовця. Тому при призначенні пенсії позивачеві застосовані норми, методика та порядок нарахування пенсії як державному службовцю у відповідності до Закону України «Про державну службу», що узгоджується із ст.16 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та Постановою КМУ від 15.03.1999 № 377 «Порядок оплати праці журналістів державних і комунальних засобів масової інформації», якою посадові оклади журналістів визначаються згідно з переліком посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про державну службу» (далі Закон) державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно ст.2 вказаного Закону посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1, зокрема запису № 20 від 01.12.1985 p., його згідно наказу № 97 від 29.11.1985 року було призначено завідуючим відділом сільського господарства редакції газети «Вогні комунізму», котра, відповідно до рішення 7 сесії районної ради від 19.09.1991 року, була перейменована на «Бершадський край», присяги державного службовця він не приймав, що підтверджується копією його трудової книжки, витягом з наказу № 314-а по редакції Бершадської районної газети «Вогні комунізму» від 20.09.1991 року.

Також згідно розділу І Положення редакції районної газети «Бершадський край» не вбачається, що газета є державним органом, а, навпаки, є юридичною особою, має самостійний баланс.

Як вбачається зі ст. 14 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», заробітна плата журналістів регулюється законодавством України з урахуванням специфічних рис та умов журналістської діяльності, визначених статтею 12 цього Закону. До заробітної плати журналіста включаються посадовий оклад, встановлені нормативними актами надбавки, доплати, авторський гонорар, премії. Журналісти державних та комунальних засобів масової інформації отримують надбавки, користуються пільгами, передбаченими для державних службовців відповідних категорій посад.

Відповідно до ст. 16 вищезазначеного Закону, пенсійне забезпечення працівників засобів масової інформації здійснюється відповідно до принципів та норм, встановлених пенсійним законодавством України. При нарахуванні пенсії журналісту державного або комунального засобу масової інформації застосовуються норми, методика та порядок нарахування пенсії державному службовцю.

Аналізуючи законодавство, що регулює оплату праці та пенсійне забезпечення працівників засобів масової інформації (журналістів), суд приходить до висновку, що на позивача не розповсюджується дія ст. 37 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», оскільки позивач не є державним службовцем, а пенсія йому призначена у відповідності до ст. 16 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», а не «Про державну службу» із застосуванням норм, методики та порядку нарахування пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу».

На думку суду, словосполучення "прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування" не означає, що керівники чи працівники органу масової інформації є державними службовцями, а означає, що їх заробітна плата та пенсія не може бути нижчою за вказаних посадових осіб державної служби чи органу місцевого самоврядування, тому пенсія і призначається у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Так, станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач ОСОБА_1 дійсно давала право на призначення йому пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі -Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Пpo прокуратуру", "Прo судоустрій і статус суддів", "Пpo статус народного депутата України", "Пpo Кабінет Міністрів України", "Пpo судову експертизу", "Пpo Національний банк України", "Пpo службу в органах місцевого самоврядування", "Пpo дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не був прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 ст. 54 Закону № 1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, суд приходить до переконання, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Стосовно дотримання позивачем строків звернення до суду, то суд виходить із наступного.

Позивач ОСОБА_1 про підстави невиплати йому пенсії у визначеному розмірі взнав тільки у вересні 2016 року з листа позивача, тому причину пропуску ним строку звернення до суду суд вважає поважною. Окрім того, ч.2 ст.46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що нараховані суми пенсії, але не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Щодо посилань відповідача в запереченнях на позовну заяву на рішення Конституційного Суду України та рішення Європейського суду з прав людини в подібних випадках, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони України та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Правова визначеність є однією з умов ефективної дії верховенства права, а забезпечення реалізації вимог принципу правової визначеності є запорукою ефективної реалізації та захисту прав людини. Це принцип означає вимогу чіткості підстав, цілей та змісту нормативних приписів, які адресовані безпосередньо громадянам, щоб вони мали можливість упевнено передбачати правові наслідки своєї поведінки. Принцип законних очікувань є наслідком принципу правової визначеності. Він спрямований на те, щоб у випадках, коли фізична особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

У рішеннях від 11.03.2010 року № 8-рп/2010, від 29.06.2010 року № 17-рп/2010 Конституційний суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, правова визначеність є універсальним правовим началом, дія якого поширюється на такі важливі сфери правовідносин між державою і особою, як реалізація та забезпечення прав і свобод людини і громадянина, що сприяє стабільності, підтриманню громадського миру, безпеки і злагоди в державі.

Принцип правової визначеності визнається також одним із загальних принципів європейського права.

Тому суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному об'ємі.

Керуючись Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про державну службу», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», ст. ст. 2, 6, 8, 10, п. 4 ч. 1 ст. 18, 158, 159, 161, 163, 183-2, ч. 2 ст. 186, 254 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії у встановленому розмірі за період з 1 червня 2015 року по 30 квітня 2016 року.

Зобов'язати Бершадське об'єднане управління Пенсійного фонду України виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 1 червня 2015 року по 30 квітня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького Апеляційного адміністративного суду через Бершадський районний суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В. І. Гуцол