Справа № 2-а-5151/10/0270
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 р. Справа № 2-а-5151/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Дончика В.В.,

при секретарі судового засідання: Колодійчуку О.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гайсинської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення

в с т а н о в и в :

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернувся в Гайсинський районний суд Вінницької області з позовом до Гайсинської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20.10.2009 року №.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 19.11.2009 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гайсинської МДПІ Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій передано для розгляду до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2010 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за результатами перевірки щодо дотримання субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліценцій, проведеної працівниками ДПА у Вінницькій області, складено Акт перевірки від 15.10.2009 року, на підставі якого відповідачем прийняте оскаржуване рішення № від 20.10.2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 244701 грн., за порушення підпункту п. 1,2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Позивач вважає, що ним не вчинялось вказане порушення, посилаючись на те, що безготівкова форма оплати вартості отриманих нафтопродуктів на належній йому АЗС здійснювалась на підставі договорів за відомостями, а не по талонах та лімітно-забірних картках, як зазначено податковим органом в акті перевірки, на підставі якого винесено оскаржуване рішення. На думку позивача, при продажу нафтопродуктів із застосуванням безготівкової форми розрахунків за відомостями, які не є аналогами готівкових грошей, реєстратор розрахункових операцій не застосовується. А тому рішення № від 20.10.2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 244701 грн. є протиправним і підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на доводи викладені в позові, просив щодо його задоволення.

Представник відповідача заперечувала проти заявленого позову, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийнято в межах наданих повноважень та відповідно до порушень виявлених в ході проведення перевірки та зафіксованих в акті перевірки (заперечення приєднані до матеріалів справи).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.10.2009 року головними державними податковими ревізорами-інспекторами ДПА у Вінницькій області ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно направлень №№ 903981, 903988 від 12.10.2009 року здійснена перевірка господарської одиниці АЗС, розташованої за адресою: вул. Південна, 55, м. Гайсин, Вінницька область, що належить субєкту господарювання ОСОБА_1 щодо дотримання останнім порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

За наслідками проведеної перевірки складено Акт від 15.10.2009 року, яким встановлено, що з 01.10.2009 року по час проведення перевірки, при продажі нафтопродуктів: бензин А-95 3021 л. по ціні 7,40 грн. за 1 літр, бензин А-80 3357 л. по ціні 6,40 грн. за 1 літр, дизельне пальне 850л. по ціні 6 грн. за 1 літр, згідно лімітно-забірних карт на отримання паливно-мастильних матеріалів, розрахункові операції в безготівковій формі оплати (по талонах) загальною вартістю 48940,20 грн. не проведено через реєстратор розрахункових операцій, відповідні розрахункові документи, що підтверджують факт продажу товарів, не роздруковані та не видані. Для перевірки представлено талони на нафтопродукти та лімітно-забірні карти на отримання паливно-мастильних матеріалів з 01.10.2009 року по 15.10.2009 року для підприємств ДП «Гайсинський лісгосп» ідентифікаційний номер 00991396, ТОВ «Агропромпереробка» ідентифікаційний номер31613995, ВОК ВП ВКГ «Вінницяводоканал» ідентифікаційний номер 00432478 та інші.

На підставі зазначеного акту перевірки, Гайсинською МДПІ прийняте рішення № від 20.10.2009 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 244701 грн. (48940,20 * 5).

Судом також встановлено, що приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договори купівлі продажу паливно-мастильних матеріалів з субєктами господарювання (договір № 1 від 01.01.2009 року (а.с. 11), договір № 11 від 21.04.2009 року (а.с. 13), договір № 1 від 06.01.2009 року (а.с. 15), договір від 02.04.2009 року (а.с. 17), договір № 1 від 06.01.2009 року (а.с. 24), договір № 1 від 08.01.2009 року (а.с.28), договір № 2/1 від 09.01.2009 року (а.с. 30), договір № 2 від 08.01.2009 року (а.с. 34), згідно яких отримання товару покупцем проводиться згідно відомостей на заправку, які велися продавцем ОСОБА_1, а оплата товару здійснювалась шляхом перерахуванням коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Аналізуючи чинне законодавство України, яке визначає порядок ведення розрахункових операцій в Україні, а також дослідивши матеріали та обєктивно оцінивши обставини даної справи, суд прийшов до висновку про те, що рішення Гайсинської МДПІ № від 20.10.2009 року є протиправним та підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача було порушення п.п 1,2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»при продажу паливно-мастильних матеріалів.

За дане порушення застосовані штрафні (фінансові) санкції згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у пятикратному розмірі суми проданих з порушенням товарів (48940,20 грн. * 5 = 244701 грн.).

Дія Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» поширюється на усіх субєктів господарювання та їх господарські одиниці, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Пунктами 2,3 статті 3 вказаного Закону встановлено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуг) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Умовою застосування даних норм Закону є здійснення субєктом господарювання розрахункової операції з видачею розрахункового документа.

Статтею 2 вказаного Закону дані визначення понять «розрахункова операція» та «розрахунковий документ». Так «розрахункова операція» це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

«Розрахунковий документ» це документ установлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) грошових коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, та зареєстрований в установленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений від руки.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та підприємствами існували договірні відносини, за якими позивач, протягом вказаного в акті періоду, передавав у власність споживачів паливно-мастильні матеріали.

Пунктом 10 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1442 встановлено, що розрахунки за продані нафтопродукти із застосуванням згідно з договорами талонів чи відомостей на відпуск нафтопродуктів здійснюються виключно через установи банків. Особливості порядку продажу нафтопродуктів за готівку та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) встановлюються інструкцією, яка затверджується спільним наказом Мінпаливенерго, Мінекономіки, Мінтрансзв'язку та Держспоживстандарту.

Порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів визначений Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та звязку України та Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики 20.05.2008 року № 281/171/578/155.

Пунктом 10.3 цієї Інструкції визначений порядок відпуску нафтопродуктів, який проводиться у таких формах:

- за готівку ( п. 10.3.1);

- за відомостями (п. 10.3.2);

- за талонами ( п. 10.3.3);

- за платіжними картками (п. 10.3.4).

Як передбачено пунктами 10.3.2.1, 10.3.2.2 Інструкції відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП. Кількість відпущеного нафтопродукту фіксується у відомості, яка ведеться безпосередньо на АЗС, що підтверджується підписами оператора АЗС та водія.

Підприємства, АЗС на підставі відомостей про відпуск нафтопродуктів періодично, але не менше одного разу на місяць, виписують зведені відомості-рахунки кожному споживачу за марками нафтопродуктів та цінами, установленими протягом місяця. У рахунках обовязково зазначаються кількість та загальна вартість відпущених нафтопродуктів, утому числі податок на додану вартість. Звіряння розрахунків з споживачами за відпущені нафтопродукти здійснюється щомісяця не пізніше пятого числа наступного за звітним місяця. Відпуск дизельного палива за відомостями відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП за марками та видами.

Так відпуск нафтопродуктів ОСОБА_1 здійснювався згідно відомостей на підставі укладених договорів. А розрахунки за отриману продукцію здійснені споживачами в безготівковому вигляді шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Таким чином, відомості на паливо не є розрахунковими документами, і відповідно розрахункові операції в розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»за місцем реалізації паливно-мастильних матеріалів не проводились, розрахункові документи не оформлялись, а тому не мало місце порушення позивачем п.п 2,3 статті 3 вказаного Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 під час відпуску нафтопродуктів споживачам за відомостями не дотримано встановленої Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України форми відомостей на відпуск нафтопродуктів (№ 17-НП). Проте, дане порушення не впливає на суть вирішення даного спору, оскільки не є підставою застосування фінансових (штрафних) санкцій визначених п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»за порушення передбачене п.п 2,3 статті 3 вказаного Закону.

Заперечення відповідача щодо позову не знайшли свого підтвердження доказами в судовому засіданні та спростовуються вищенаведеним обґрунтуванням.

Враховуючи те, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

З огляду на викладене, рішення Гайсинської МДПІ № від 20.10.2009 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого субєкти владних повноважень зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Керуючись статтями 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Гайсинської міжрайонної державної податкової інспекції № НОМЕР_1 від 20.10.2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копію постанови у повному обсязі сторони можуть одержати: 14.02.2011 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович