Справа № 810/777/16
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/777/16 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І.
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Літвіної Н.М., Коротких А.Ю.

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові засоби індивідуального захисту» на постанову Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 15.04.2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові засоби індивідуального захисту» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про зобов'язання вчинити дії.

Постановою Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 15.04.2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Київської міської митниці Державної фіскальної служби України щодо відмови за результатами розгляду заяви від 18 січня 2016 р. №18/01-2 про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів.

Зобов'язано Київську міську митницю Державної фіскальної служби України повторно розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" від 18 січня 2016 р. №18/01-2 про повернення надміру сплачених митних платежів у вигляді ввізного мита в розмірі 75 179 грн 09 коп. та додаткового імпортного збору в розмірі 37 589 грн. 55 коп., відповідно до приписів передбачених чинним законодавством.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позову та прийняти нову в цій частині, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Представник відповідача не з'явився, будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою митного оформлення придбаного товару позивачем до відповідача подано декларацію №100270005/2015/316594 від 30 липня 2015 р., в якій було задекларовано митну вартість імпортного товару із застосуванням основного методу, визначивши вартість товару у загальній сумі 760 331 грн 27 коп. (а.с.11-12).

Відповідач, не погодившись із заявленою позивачем митною вартістю товару прийняв рішення від 3 серпня 2015 р. №100270005/2015/000020/2 про коригування митної вартості товарів та видав картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 3 серпня 2015 р. №100270005/2015/00032.

З метою випуску задекларованого товару у вільний обіг позивачем подано до відповідача додаткову митну декларацію від 4 серпня 2015 р. №100270005/2015/316641, де здійснено коригування митної вартості згідно з наведеним вище рішеннями митного органу.

Позивач платіжним дорученням від 3 серпня 2015 р. №14068 перерахував на депозитний рахунок відповідача, відкритий в ГУ ДКС України у м. Києві суму коштів для покриття гарантійного зобов'язання в сумі 350 000 грн.

Позивачем було оскаржено прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийняті митної декларації до суду.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2015 р. в адміністративній справі № 810/4299/15 за позовом позивача до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови у митному оформлені товарів, адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 3 серпня 2015 р. №100270005/2015/000020/2 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформлені, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 3 серпня 2015 №100270005/2015/00032 (а.с.19-23).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2016 р. у адміністративній справі №810/4299/15 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2015 р. залишено без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем, відповідно до положень ч. 8 ст. 313 МК України, 5 листопада 2015 р. перераховано до Державного бюджету суму митних платежів в розмірі 285 680 грн 54 коп., що підтверджується листом відповідача від 8 лютого 2016 р. №903/10/26-70-25-01 (а.с.18).

18 січня 2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою №18/01-2 про здійснення передбачених законодавством заходів щодо повернення з Державного бюджету України частини надмірно зарахованих сум митних платежів в загальному розмірі 112 768 грн 64 коп., а саме: 75 179 грн 09 коп. - ввізного мита та 37 589 грн 55 коп. - додаткового імпортного збору.

За результатами розгляду вищевказаної заяви відповідачем надано відповідь від 05 лютого 2016 р. № 871/10/26-70-25-01, у якій зазначено, що питання повернення коштів не було предметом розгляду у судової справи, а тому, правові підстави для повернення коштів з Держбюджету України у сумі, зазначеній у заяві товариством, відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 301 МК України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється, відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Згідно з вимогами п.п. 43.1, 43.3 ст. 43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику, відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Як убачається з ч. 3 ст. 301 МК України, помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Алгоритм дій державних органів щодо повернення платникам податків, зокрема, митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, врегульовано Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 р. № 618 (далі - Порядок №618).

Згідно з вимогами п. 4 розділу ІІІ Порядку № 618, для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Відповідно до вимог абз. 1,2, пп.1, 2, 3 розділу ІІІ Порядку №618, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

При цьому, виходячи зі змісту п. 11 розділу ІІІ Порядку №618, повернення відмова у поверненні коштів у встановленому порядку можлива за умови відсутності підстав для такого повернення.

Взаємовідносини митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, врегульовані Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженим спільним наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20 липня 2007 р. №611/147 (далі - Порядок № 611).

Відповідно до вимог п. 2 Порядку №611, повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з вимогами п. 4 Порядку №611, загальний строк прийняття митним органом рішення про повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів не повинен перевищувати одного місяця.

Як убачається з п. 5 Порядку №611, митний орган на підставі заяви платника готує висновок про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, та не пізніше п'яти робочих днів від дня прийняття керівником (заступником керівника) митного органу рішення про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, направляє його для виконання відповідному органу Державного казначейства України разом із супровідним листом.

Таким чином, процедура контролю за правильністю визначення митної вартості товарів залишається незавершеною. Завершення такої процедури має бути здійснено з урахуванням рішення суду, а висновок про наявність надмірної сплати до бюджету податків та їх розмір зроблено за результатами та в залежності від висновків про митну вартість товарів. Такий висновок може бути зроблений шляхом проведення процедур та застосування форм контролю, передбачених Митним кодексом України, зокрема за наслідками документальної перевірки.

Водночас, будь-яких дій, передбачених Порядком №618 та Порядком №611 митним органом за результатами розгляду заяви товариства не вчинено.

Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 24 березня 2015 р. у справі № 21-3а15 та позицією Вищого адміністративного суду, яка викладена у постанові від 16 вересня 2015 р. у справі № К/800/35446/14.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови за результатами розгляду заяви від 18 січня 2016 р. № 18/01-2 здійснити заходи, передбачені законодавством України з підготовки та направлення органам казначейства висновку про повернення позивачу з Державного бюджету України сплачених митних платежів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, стосовно відмови в задоволені позовних вимог в частині підготовки та направлення до органу Державної казначейської служби України висновку про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених позивачем митних платежів у вигляді ввізного мита в розмірі 75 179 грн. 09 коп. та додаткового імпортного збору в розмірі 37 589 грн. 55 коп., оскільки рішення про наявність або ж відсутність підстав для повернення помилково сплачених коштів відповідно до Порядку № 618 та Порядку № 611, виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що 18 січня 2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою №18/01-2 про здійснення передбачених законодавством заходів щодо повернення з Державного бюджету України частини надмірно зарахованих сум митних платежів в загальному розмірі 112 768 грн 64 коп., а саме: 75 179 грн 09 коп. - ввізного мита та 37 589 грн 55 коп. - додаткового імпортного збору. До таких заяв позивачем були додані всі необхідні у даному випадку документи.

Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з поверненням помилково та/або надмірно сплачених митних платежів.

Ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, що встановлені у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення, на підставі його заяви та у визначений термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Визначений вищевказаними нормативними актами порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів.

Якщо між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо повернення митних платежів, позивач має право заявити вимогу про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними, скасувати такі рішення та змусити його до виконання закону.

При цьому повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Разом з тим рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення надмірно сплачених митних платежів не є правильним способом захисту прав платника митних платежів.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 ПК та розділу ІІІ Порядку повернення, положення яких перекликаються між собою, контролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Тому, у цьому випадку, вимога позивача зобов'язати митний орган прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, може бути вказівкою на спосіб відновлення порушеного права.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. А тому позов підлягає задоволенню в частині таким шляхом.

Оскільки, судом першої інстанції допущено неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог, то постанова в частині підлягає скасуванню, з постановленням в цій частині нової постанови.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3 031, 60 грн., на підставі квитанції від № 1106 від 04.05.2016 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягають стягненню на його користь відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195,196,197,198,202,205,207,212,254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові засоби індивідуального захисту» - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 15.04.2016 року в частині відмови в задоволення позову про зобов'язання Київську міську митницю Державної фіскальної служби України підготувати та направити до Державної казначейської служби України висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" митних платежів у вигляді ввізного мита в розмірі 75 179 грн. 09 коп. та додаткового імпортного збору в розмірі 37 589 грн. 55 коп. скасувати та прийняти нове рішення в цій частині, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові засоби індивідуального захисту» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов'язання Київську міську митницю Державної фіскальної служби України підготувати та направити до Державної казначейської служби України висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" митних платежів у вигляді ввізного мита в розмірі 75 179 грн. 09 коп. та додаткового імпортного збору в розмірі 37 589 грн. 55 коп.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові засоби індивідуального захисту» з Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (03680, м. Київ, бул-р І.Лепсе, 8-а) за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати в розмірі 3031,60 грн.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Коротких А. Ю.

Літвіна Н. М.