Справа № 2-а-3990/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 р. Справа № 2-а-3990/10/0270

м.Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича, суддів Дмитришеної Руслани Миколаївни, Поліщук Ірини Миколаївни, при секретарі судового засідання Афанасьєвій Зінаїді Володимирівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2 - представника

відповідача : не з"явився

третьої особи: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області

про: стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та витрат за надання правової допомоги.

Ухвалою суду від 29.11.2010 року Державне управління охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області виключено зі складу відповідачів та надано йому статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 26.11.2010 року задоволено заяву позивача про залишення без розгляду позовних вимог щодо:

- зобов'язання відповідачів відповідно до розміру середньої заробітної плати позивача за період вимушеного прогулу з 20.05.2008 року по 06.09.2010 року, внести відповідні зміни до бухгалтерського обліку щодо нарахування позивачу сум заробітної плати, провести нарахування відповідних податків і зборів до цільових фондів за кожен місяць вимушеного прогулу та подати уточнену звітність по даних періодах фінансового обліку до управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці, з врахуванням донарахованих сум за час вимушеного прогулу;

- зобов'язання відповідачів при видачі позивачу довідки для визначення розміру пенсії державного службовця, врахувати також розміри відповідних виплат за час вимушеного прогулу;

- зобов'язання відповідачів час вимушеного прогулу з 20.05.2008 року по 06.08.2010 року зарахувати до загального трудового стажу позивачу та стаж державної служби, який дає право на отримання пенсії державного службовця.

Таким чином, остаточними позовними вимогами позивача є:

- зобовязання Міністерство охорони навколишнього природного середовища України виплатити позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 4 жовтня 2008 року по 6 вересня 2010 року в сумі 89531,22 грн.;

- стягнення з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України на користь позивача 5000 грн. як відшкодування моральної шкоди;

- стягнення з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 3000 грн. як відшкодування судових витрат за надання правової допомоги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі незаконного звільнення позивача з посади першого заступника начальника Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області, останньому не виплачено середню заробітну плату за період вимушеного прогулу за період з 05.10.2008 року по 06.09.2010 року. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та витрати за надання правової допомоги в розмірі 3000 грн.

В судовому засіданні позивач, а також адвокат позивача позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Міністерства охорони навколишнього природного середовища України в судове засіданні не з'явився, не повідомив суд про причини неприбуття. Про дату час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області в судове засіданні не з'явився, направивши на адресу суду клопотання про перенесення розгляду, у зв'язку з його відрядженням до м.Києва.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти відкладення розгляду справи заперечили та просили суд провести судове засідання без участі представників відповідача та третьої особи.

Розглянувши клопотання представника Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області, враховуючи позицію позивача та його представника, колегія суддів приходить до висновку про відмову в його задоволенні, з тих підстав, що Державне управління охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області є юридичною особою з певним штатом працівників, а тому не було позбавлено можливості направити в судове засіданні іншого представника.

Заслухавши пояснення позивача та його представника по справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Основні засади, організацію і порядок регулювання трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами визначає Кодекс законів про працю України та інші акти законодавства України, прийняті відповідно до нього.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Частиною 5 статті 235 КзПП України встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.10.2008 року, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 травня 2008 року № 375-О про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області, стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.05.2008 року по 03.09.2008 року. Постанову в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

На виконання вищевказаної постанови, наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 747-0 від 30.07.2010 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника начальника Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області. Крім того, у зв'язку з поновленням на посаді, наказом №62"К" від 06.09.2010 року ОСОБА_1 зобов'язано приступити до виконання обов'язків першого заступника начальника управління з 06.09.2010 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідач не виконав рішення суду про поновленні його на роботі у визначені строки, у зв'язку з чим повинен нарахувати та виплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 20.08.2008 року по 06.09.2010 року.

Даючи правову оцінку діям відповідача суд в першу чергу звертає увагу на те, що останній повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст. 19 Конституції України).

Невиконання судових рішень, які набули законної сили, являється порушенням вимог ст. 255 КАС України, у відповідності до якої постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Невиконання судового рішення є порушенням ст. 124 Конституції України, яка визначає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України.

Статтею 236 КзПП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Враховуючи те, що постанова суду від 03.10.2008 року в частині поновлення позивача на посаді виконана з порушенням встановленого строку, колегія суддів вважає що відповідач зобов'язаний нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу, як це передбачено вимогами ст. 236КзПП України.

У своїх позовних вимогах позивач просить суд нарахувати та виплатити йому кошти, належні до сплати за час вимушеного прогулу у зв'язку з невиконанням рішення суду за період з 04.10.2008 року по 06.09.2010 року.

Враховуючи, що позивач, відповідно до наказу №62"К" від 06.09.2010 року, приступив до виконання своїх посадових обов'язків 06.09.2010 року, тому в судовому засіданні він уточнив, що вимога в частині виплати йому заробітної плати за час вимушеного прогулу, стосується періоду з 04.10.2008 року по 05.09.2010 року включно.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.10.2008 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2009 року надана правова оцінка правовідносин, що склались між сторонами стосовно аналогічної позовної вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, але за інший проміжок часу. Вказаними судами вирішено, що саме відповідач - Міністерство охорони навколишнього природного середовища повинно виплатити позивачу - ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що відповідач не виконуючи рішення суду про поновлення позивача на посаді протягом тривалого часу, діяв неправомірно, не у спосіб, що передбачений законами України. Жодних доказів, що така бездіяльності є правомірною відповідачем не надано, а тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобовязання Міністерства охорони навколишнього природного середовища України виплатити позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 4 жовтня 2008 року по 5 вересня 2010 року включно.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України на користь позивача 5000 грн. як відшкодування моральної шкоди суд прийшов до наступного висновку.

В пункті 5 постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року) Верховний Суд України наголосив, що обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У пункті 9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України, зокрема, зазначено, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих відносинах і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В статті 23 Цивільного кодексу України законодавець чітко визначив, що моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, під моральною шкодою розуміється втрата немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Однак позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано будь- яких доказів в підтвердження своїх вимог, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Розглянувши вимогу щодо стягнення з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 3000 грн. як відшкодування судових витрат за надання правової допомоги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Крім того, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок держави, граничний розмір компенсації не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5% розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Всупереч викладеному, позивач та його представник не надали суду підтвердження факту, скільки часу він витратив на підготовку даного позову та доданих до нього документів.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача по відшкодуванню витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки не є доведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, на підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною 3 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Однак, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, як особи яка звільнена від такої сплати на підставі п.18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Міністерство охорони навколишнього природного середовища України виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 4 жовтня 2008 року по 5 вересня 2010 року включно.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 03.12.10

Головуючий суддя Загороднюк Андрій Григорович

Судді Дмитришена Руслана Миколаївна

ОСОБА_3

29.11.2010