Справа № 2а-12250/11/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

в порядку письмового провадження

м. Київ

За позовом

Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва

до

Державного науково-виробничого підприємства «Захід»

про

стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у розмірі 2391,56 грн.

Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Державного науково-виробничого підприємства «Захід»2391,56 грн. заборгованості по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.07.2010 по 31.12.2010.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем обліковується заборгованість по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій до Пенсійного фонду України в заявленому розмірі.

На обліку в Управлінні перебувають особи, що отримують пенсію за віком на пільгових умовах (відповідно до п. «б-з»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»від 05.11.1991 № 1788-ХП), як колишні працівники відповідача. В порушення вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення»відповідачем не сплачена сума на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 01.07.2010 по 31.12.2010, заявник просить стягнути її у судовому порядку.

Відповідач в судовому розгляді участі не брав, заяви та клопотання про розгляд справи без участі його представника не надходило, докази належного повідомлення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців про розгляд справи знаходяться у матеріалах справи.

Справа вирішується на підставі наявних в ній доказів та матеріалів.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Державне науково-виробниче підприємство «Захід»є суб’єктом підприємницької діяльності, перебуває в єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України. Підприємство знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва.

Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Абзацом 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 № 1058-IV (далі –Закон № 1058) встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Статтею 1 Закону № 1058 передбачено, що страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до вказаної статті страхові внески –це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 статті 15 Закону України № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Частинами 3 та 4 цієї статті встановлено, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків із дня їх реєстрації у територіальному органі Пенсійного фонду, а особи, визначені частиною першою статті 12 цього Закону, - з дня набрання чинності договором про їх добровільну участь; платникам страхових внесків у десятиденний термін після їх реєстрації видається повідомлення про реєстрацію платника страхових внесків за формою, встановленою правлінням Пенсійного фонду.

Як вбачається з наведених норм та підтверджується матеріалами справи, відповідач є платником страхових внесків до солідарної системи Пенсійного фонду України.

Згідно із п. 6 ст. 17 Закону № 1058 страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Ст. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 передбачає, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на роботах із шкідливими та тяжкими умовами праці (відповідно до п. «б-з»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»від 05.11.1991 № 1788-ХІІ) здійснюється згідно окремого законодавчого акту через професійні та корпоративні фонди.

До введення пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії назначаються згідно норм Закону України «Про пенсійне забезпечення»від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (Далі –Закон № 1788).

При цьому, зберігається порядок відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, який діяв до набрання чинності (з 01.01.2004) цього Закону. Підприємства та організації також відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України»із грошових коштів, передбачених на оплату праці, вносять у Пенсійний фонд плату, яка покриває фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій. Починаючи із дня набрання чинності цього Закону, у розмірі 20 % із наступним збільшенням її на 10% до 100% розміру покриття фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

Повідомлення складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену у повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах.

На обліку в Управлінні перебувають особи, які отримують пенсію за віком на пільгових умовах (відповідно до п. «б-з»ст. 13 Закону № 1788), як колишні працівники відповідача.

Станом на день розгляду справи за відповідачем обліковується заборгованість по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах страхових внесках до Пенсійного фонду України, за оскаржуваний період.

Позивачем було направлено повідомлення відповідачеві про наявність заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІУ, в частині пенсій, призначених відповідно до п. «б-з»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»за оскаржуваний період, який є підставою для остаточних розрахунків. Вказані повідомлення вручено адресатові.

За результатом розгляду справи, судом встановлено, що за відповідачем рахується заявлена заборгованість у розмірі 2391,56 грн. за оскаржуваний період. При цьому, відповідач не надав суду доказів сплати заявленої до стягнення суми, не спростував доводи позивача.

У відповідності до вищенаведених норм розрахована спірна сума, що не сплачена відповідачем складає 2391,56 грн.

Наведені розрахунки відповідають положенням законодавства, фактичним обставинам справи та відповідачем не спростовані.

Абзацом 6 частини 2 статті 17 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»встановлено, що страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч. 10 ст. 20 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно зі статтею 23 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку.

Станом на день розгляду спору заборгованість, визначена позивачем, відповідачем не сплачена. Доказів зворотного суду не надано.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Оскільки спір вирішено на користь суб’єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача –суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, ст. 105, 158-163 КАС України, адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В.Кротюк