Справа № 805/3148/16-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 р. Справа № 805/3148/16-а

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Христофорова А.Б.,

суддів Кошкош О.О.,

Галатіної О.О.,

при секретарі - Нестеренко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Комерц" до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності щодо невнесення запису про відміну анулювання реєстрації до Реєстру платників податку на додану вартість, зобов'язання поновити реєстрацію, як платника податку на додану вартість шляхом внесення запису про відміну анулювання реєстрації до Реєстру платників податку на додану вартість, про визнання протиправною бездіяльності по незабезпеченню у визначений законом термін автоматичного збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми на величину від'ємного значення за червень 2015 року у сумі 116 926 280,00 грн, зобов'язання збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму на величину від'ємного значення за червень 2015 року у розмірі 116 926 280,00 грн, обґрунтовуючи тим, що податковим органом безпідставно винесено рішення про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року скасовано зазначене рішення про анулювання платника податку на додану вартість, рішення суду набрало законної сили 13.06.2016 року, але статус позивача як платника ПДВ поновлено не було. Підприємство здійснюючи господарську діяльність декларувало податки, однак, відповідачем в системі електронного адміністрування ПДВ не відображалася сума податку, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/ або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. На звернення до податкового органу з цього приводу, податковий орган неправомірності своєї бездіяльності не визнав. Вважає зазначеною бездіяльністю податковий орган порушує законні права позивача, у зв'язку з чим звернувся до суду.

12.10.2016 року ухвалою суду замінено відповідача на Маріупольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області.

12.10.2016 року ухвалою суду за заявою позивача залишено без розгляду позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, Державної фіскальної служби України по незабезпеченню у визначений законом термін автоматичного збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми на величину від'ємного значення за червень 2015 року у сумі 116 926 280,00 грн.

11.10.2016 року через відділ документообігу та архівної роботи суду, представник відповідача Державної фіскальної служби України, надав письмове заперечення на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням №333 анульовано реєстрацію позивача як платника податку на додану вартість. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року скасовано рішення про анулювання платника ПДВ, однак зазначають, що остаточне рішення по справі не прийнято, та оскільки позивач не є платником податку на додану вартість, у зв'язку з чим відсутні підстави для відображення в системі електронного адміністрування суми від'ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного періоду. З огляду на зазначене відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

11.10.2016 року через відділ документообігу та архівної роботи суду, представник відповідача, Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, надав письмове заперечення на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням №333 анульовано реєстрацію позивача як платника податку на додану вартість. Постановою Донецького окружного адміністративного суду 23.03.2016 року скасовано рішення про анулювання платника ПДВ, Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційна скарга була повернута до Маріупольської ОДПІ, з причин несплати судового збору. Зазначає, що має право на підставі ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України, в разі зазначення поважності пропущення строків на апеляційне оскарження, звернутися до апеляційної інстанції зі скаргою після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення. Вважає, що оскільки позивач не є платником податку на додану вартість, у зв'язку з чим відсутні підстави для відображення в системі електронного адміністрування суми від'ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного періоду. З огляду на зазначене відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Представник позивача через відділ документообігу суду та архівної роботи надав заяву про розгляд справи без участі представника.

Представник відповідачів з заявами та клопотаннями про відкладання розгляду справи до суду не звертався

Колегія суддів, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановила наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно-Комерц" (, вул. 50 років СРСР, буд.61,Жовтневий район, м. Маріуполь Донецька область, 87547), пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації з 21.05.2007 року № 1 025754, що підтверджується Витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.16-26)

Згідно Витягу з реєстру платників податку на додану вартість №243 вбачається, що позивач був зареєстрований як платник податку на додану вартість з 31.05.2007 року.(а.с.27)

Відповідачі, Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області, Державна фіскальна служба України, є суб`єктами владних повноважень, які в даних правовідносинах реалізують надані їм Податковим кодексом України повноваження та згідно ст. 48 КАС України здатні особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № 333 від 13 листопада 2015 року анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ "Техно-Комерц".(а.с.102-103)

Зазначене рішення про анулювання платника ПДВ, позивачем було оскаржено в судовому порядку. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року у справі №805/473/16-а визнано протиправним та скасовано рішення Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № 333 від 13 листопада 2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "Техно-Комерц". Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.06.2016 року апеляційну скаргу Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції міста Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі № 805/473/16-а - повернуто апелянту. Постанова Донецького окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року набрала законної сили 13.06.2016 року.(а.с.104-110)

Згідно ч.5 ст. 124 Конституції України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 129 Конституції України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначені засади судочинства в України, згідно п.9 ч.3 зазначеної статі, є обов'язковість рішень суду.

Також, рішенням від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України; обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

З приписів ч.3 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, вбачається, що у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Посилання відповідача у запереченнях про відсутність остаточного рішення щодо скасування рішення про анулювання позивача платником ПДВ та право відповідача на звернення до апеляційної інстанції протягом року після винесення оскаржуваного судового рішення не заслуговують на увагу, оскільки матеріалами справи підтверджено факт оскарження судового рішення та повернення апеляційною інстанцією апеляційної скарги за наслідком чого, у відповідності до норм ст.. 254 КАС України, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року набрала законної сили 13.06.2016 року, та є обов'язковою для виконання відповідачем.

Колегія суддів зауважує, що згідно пункту 5.10 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14 листопада 2014 року №1130 (Далі - Положення 1130), передбачено, що підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за ініціативою контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляється до Державної фіскальної служби України для внесення відповідних змін до Реєстру.

З аналізу відповідної норми вбачається, що після набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення податкового органу про анулювання реєстрації платника ПДВ, рішення із копіями відповідних документів направляються податковим органом нижчого рівня до центрального органу державної податкової служби для розгляду та внесення відповідних змін до Реєстру.

Отже, чинним законодавством України чітко визначено процедуру дій контролюючого органу на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, та яким захищено права платника податків від неправомірних дій та рішень державної податкової інспекції з анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення суду про визнання протиправним та скасування рішення про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість податковим органом не виконано.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що Жовтнева ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області не наділена повноваженнями щодо внесення будь-яких змін до Реєстру платників податку на додану вартість.

Таким чином, з боку Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області відсутні протиправні дії щодо невнесення запису про відміну анулювання реєстрації до Реєстру платників податку на додану вартість.

Враховуючи, що саме Державною фіскальною службою України вносяться відповідні зміни до Реєстру, у відповідності до чого мала місце бездіяльність Державної фіскальної служби України.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області, Державної фіскальної служби України щодо невнесення запису про відміну анулювання реєстрації до Реєстру платників податку на додану вартість, такими, що підлягають частковому задоволенню.

Для захисту прав, свобод та інтересів позивача у цій сфері, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача в даному випадку є зобов'язання поновити реєстрацію, як платника податку на додану вартість шляхом внесення запису про відміну анулювання реєстрації до Реєстру платників податку на додану вартість.

З огляду на вищезазначене, та відсутність повноважень Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області щодо внесення будь-яких змін до Реєстру платників податку на додану вартість, у відповідності до чого в цій частині позовні вимоги також підлягають частковому задоволенню, а саме в частині зобов'язання Державної фіскальної служби України поновити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Комерц", як платника податку на додану вартість шляхом внесення запису про відміну анулювання реєстрації до Реєстру платників податку на додану вартість.

Колегією суддів встановлено та підтверджується матеріалами справи, що до дня прийняття відповідачем рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ позивачем проводилися фінансово-господарські операції у т.ч. придбання товарів з віднесенням сум ПДВ до складу податкового кредиту та включенням зазначених сум до декларацій з ПДВ.

Позивачем засобами електронного зв'язку подавалися до податкового органу декларації з податку на додану вартість у період з липня 2015 року по грудень 2015 року з самостійно визначеними сумами податкового зобов'язання, які отримані податковим органом, про що свідчать Квитанції №2.(а.с.28-97)

Так, 17.07.2015 року позивачем було подано декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року та задекларовано суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 117 311 180,00 грн. (рядок 24). Декларація з ПДВ за червень 2015 р. прийнята податковим органом.

26.07.2015 року позивачем поданий до податкового органу уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за червень 2015 р., в якому відображено у рядку " 24" зменшення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту до 117 146 280,00 грн.

Право позивача на від'ємне значення з податкового кредиту з ПДВ задекларовано та визнано податковим органом, що підтверджується Витягом з системи електронного адміністрування ПДВ №1 від 15.07.2015 року, у якому сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на дату реєстрації 30.06.2015 року складає 115 212 425,25 грн.

13.08.2016 року позивачем подана декларація з податку на додану вартість за липень 2015 року, в якій задекларовано суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту в ПДВ у розмірі 111 255 600,00 грн (рядок 24).

Однак, зазначена сума відповідачем у системі електронного адміністрування ПДВ як сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не відображена.

21.09.2015 року позивачем подано другий уточнюючий розрахунок за податковою декларацією з ПДВ за червень 2015 року, у відповідності до якого сума від'ємного значення складала за червень 2015 року у сумі 116 926 280,00 грн.

Однак, зазначена сума відповідачем у системі електронного адміністрування ПДВ як сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не відображена.

На звернення позивача до Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції міста Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області з приводу відсутності відображення у системи електронного адміністрування сум від'ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного періоду отримало відповідь від 09.03.2016 року №4969/10/05-81-12-01, відповідно до якої зазначено, що оскільки позивач станом на 21.01.2016 року не є платником податку на додану вартість, відсутні підстави для відображення в системі електронного адміністрування суми від'ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.(а.с. 111-112)

Також, 03.03.2016 року №470/05/97/14-03 Жовтневою ОДПІ міста Маріуполя Головного управління ДФС у Донецькій області надано відповідь, що планові та позапланові документальні перевірки підприємства з моменту взяття на облік до Жовтневої ОДПІ 08.05.2015 року не проводилися.(а.с.113)

В запереченнях на адміністративний позов відповідачі також посилаються на те, що підставою не відображення в системі електронного адміністрування суми від'ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного періоду є те, що реєстрацію позивача як платника ПДВ анульовано, крім того, система електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюється автоматично в розрізі платників податку.

Колегія суддів не погоджується з висновками відповідача з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Статтею 184 ПК України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) було встановлено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку. При цьому, анулювання реєстрації здійснюється як з ініціативи платника податків, так і з ініціативи податкового органу.

З моменту анулювання реєстрації особи як платника податку, така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, виписку податкових накладних. У разі анулювання реєстрації особи як платника податку, останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації. Якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов'язаний визначити податкові зобов'язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону. У разі якщо платник податку, реєстрація якого анулюється, має податкові зобов'язання за результатами останнього податкового періоду, така сума податку враховується в суму зменшення бюджетного відшкодування, а в разі його відсутності у строки, визначені цим Кодексом, платник зобов'язаний погасити суму податкових зобов'язань або податкового боргу з цього податку, що виникли до такого анулювання, за їх наявності, незалежно від того, залишатиметься така особа зареєстрованою як платник цього податку на день сплати такої суми податку чи ні. У разі якщо за результатами останнього податкового періоду особа має право на отримання бюджетного відшкодування, таке відшкодування надається протягом строків, визначених цим розділом, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку на дату отримання такого бюджетного відшкодування, чи ні.

Таким чином, з вищенаведеної статті, а також з інших вимог ПК України не вбачається відсутність права платника податків внаслідок анулювання реєстрації платника ПДВ на віднесення сплачених сум до податкового кредиту за господарськими операціями, здійснюваними до такого анулювання та під час наявності у такого платника статусу платника ПДВ.

Також, з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Так, система електронного адміністрування податку на додану вартість запроваджена поетапно відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України:

- з 1 січня до 1 липня 2015 року - у тестовому режимі;

- з 1 липня 2015 року - на постійній основі.

Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування ПДВ визначено статтею 200-1 розділу V Податкового Кодексу України.

Відповідно до пункту 200-1.1 ст. 200-1 Податкового кодексу України (в редакції діючий на час виникнення спірних правовідносин) система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції Закону № 643, який набрав чинності 29.07.2015) встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових S НаклОтр, S НаклВид та S Митн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року.

Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом, зокрема:

4) до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Відповідно до пункту 200-1.5 статті 200-1 Податкового кодексу України кошти з електронного рахунка платника ПДВ перераховуються Казначейством в автоматичному режимі виключно до:

- державного бюджету;

- на рахунок, відкритий у банку та/або органі Казначейства сільськогосподарськими підприємствами - суб'єктами спеціального режиму оподаткування, визначений статтею 209 Податкового кодексу України, для акумулювання сум податку, що нараховуються на вартість поставлених ними сільськогосподарських товарів (послуг), у порядку, передбаченому статтею 209 Податкового кодексу України;

- на поточний рахунок платника податку за його заявою у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань.

Протягом дії системи електронного адміністрування ПДВ у тестовому режимі платники податку самостійно зараховують на такі електронні рахунки кошти з власних поточних рахунків, відкритих у банківських установах, у сумах, необхідних для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку, задекларованих ними в податковій звітності з ПДВ.

З 1 липня 2015 року на рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ платники податку зараховують також кошти у сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України та надає право для реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування.

Крім того, 30.07.2015 року ДФС України на своєму офіційному сайті оприлюднила план заходів ДФС для забезпечення реалізації норм Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» від 16.07.2015 № 643-VIII з удосконалення СЕА, в розділі ІІІ якого передбачено обнуління показників та перерахунок суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), для зареєстрованих платників податку, зокрема:

- з 00 годин 00 хвилин 3 серпня 2015 року (на початок третього робочого дня після дня набрання чинності Законом № 643) ДФС буде проведено обнуління суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в ЄРПН ("СУМА"Накл), сформовану відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 та пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, та значення усіх її складових, визначених Податковим кодексом України, крім показників "СУМА"НаклОтр, "СУМА"Митн та "СУМА"НаклВид, що були сформовані, починаючи з 1 липня 2015 року;

- протягом 3 серпня 2015 року (третього робочого дня після дня набрання чинності Законом №643) сума "СУМА"Накл зареєстрованим платникам податку збільшиться на:

- суму від'ємного значення податку, непогашеного станом на 01.07.2015 та задекларованого платником у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року;

- на кінець третього робочого дня після дня набрання чинності Законом №643 сума податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в ЄРПН ("СУМА"Накл), буде обрахована на підставі оновлених значень усіх її складових та інших показників, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України.

При цьому, планом заходів окремо зазначено, що у зв'язку із переведенням роботи системи електронного адміністрування ПДВ в штатний режим:

- починаючи з 04 серпня 2015 року реєстрація в ЄРПН податкових накладних та розрахунків коригування, складених до 1 липня 2015 року, здійснюватиметься без обмеження сумою "СУМА"Накл.

Згідно повідомлення прес-служи ДФС України від 05.08.2016, опублікованого на офіційному веб-порталі ДФС України ДФС України до 10 серпня 2015 року зобов'язувалась забезпечити збільшення зареєстрованим платникам податку сума "СУМА"Накл на суму від'ємного значення, непогашеного станом на 01.07.2015 та задекларованого платником у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень, що була надана платниками до 31 липня 2015 року.

Таким чином, протягом серпня 2015 року Державна фіскальна служба України у зв'язку з переведенням роботи системи електронного адміністрування ПДВ у штатний режим зобов'язана автоматично збільшити значення суми податку, на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24), та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду (рядок 31), що зазначене у податковій звітності з податку на додану вартість за червень 2015 року.

Тобто, всі непогашені залишки ПДВ, відображені у рядках 24 та 31 декларації з ПДВ за червень 2015 року, без проведення перевірок, автоматично, в силу їх заповнення, підлягають врахуванню у збільшення реєстраційної суми ("СУМА"Накл).

Виходячи з системного аналізу наведених вище положень вбачається, що у зв'язку з набранням 29.07.2015 року чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість», яким зазначені положення ПК України були викладені в наведеній редакції, всім зареєстрованим в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платникам податків, в тому числі й позивачу, було «обнулено» значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому встановлено, що для розрахунку суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних можуть використовуватись документи, перелік яких є чітко визначеним (податкові накладні, розрахунки коригування, митні декларації, аркуші коригування та додаткові декларації), складені починаючи з 1 липня 2015 року.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, які дорівнюють 1095 днів) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, позивач надіслав уточнюючий розрахунок до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року в строки, визначені статтями 50, 102 Податкового кодексу України.

Як вбачається з Витягів з системи електронного адміністрування ПДВ після обнуління показників в СЕА не відбулося автоматичне збільшення позивачу значення реєстраційної суми відповідно до положень підп.4 п. 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України на суму від'ємного значення в розмірі 116 926 280,00 грн., що була відображена позивачем в рядку 24 згідно уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року.

Порядок електронного адміністрування ПДВ затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість».

Так, зі змісту норми п.10 Порядку №569 Державна фіскальна служба України: 1) обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі; 2) оприлюднює на офіційному веб-сайті алгоритми обрахунку показників формули обчислення зазначеної суми та джерела їх формування.

Наведене свідчить про те, що система електронного адміністрування ПДВ організована на централізованому рівні ДФС України, на цьому ж рівні відбувається і автоматичне обчислення реєстраційної суми щоразу при зміні значення будь-якого з показників формули.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що в даному випадку мала місце бездіяльність Державної фіскальної служби України.

Внаслідок вказаної вище неправомірної бездіяльності ДФС України позивач, яким виконано всі умови, додержання яких вимагається для реалізації права на збільшення в СЕА реєстраційної суми відповідно до п. 34 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України (в редакції закону № 643), опинився в нерівному (гіршому) становищі порівняно з іншими платниками податку за наявності аналогічних умов.

Крім того, не приведення даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість у відповідність з показниками податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року грубо порушує права позивача, зокрема, право мирно володіти своїм майном та не узгоджується із закріпленими в Україні, як у правовій державі, принципами юридичної визначеності та законних (легітимних) очікувань.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке вручання в гарантовані права не буде повільним.

Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленого у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади /рішення Європейського суду у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976)/.

Європейським судом з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03) було зазначено, що затримки у відшкодуванні ПДВ можна вважати втручанням у право на мирне володіння своїм майном, а постійні затримки відшкодування і компенсації у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, так само як і стан невизначеності щодо часу повернення коштів, порушує "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном.

Така позиція Європейського суду з прав людини свідчить на користь висновку, що в контексті податкових спорів позбавлення права отримати податкову вигоду (податковий кредит чи бюджетне відшкодування ПДВ) розглядається як позбавлення власності.

Таким чином, створення перешкод чи встановлення обмежень, що не ґрунтуються на вимогах закону у праві вільно розпоряджатись накопиченим за наслідками розрахунків з бюджетом від'ємним значенням з податку на додану вартість є формою втручанням у право на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи ДФС України, як суб'єкт владних повноважень, жодних доказів, які б спростували доводи позивача, не надала.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог до Державної фіскальної служби України та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8-11, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Комерц" до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо невнесення запису про відміну анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Комерц" до Реєстру платників податку на додану вартість.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України поновити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Комерц", як платника податку на додану вартість шляхом внесення запису про відміну анулювання реєстрації до Реєстру платників податку на додану вартість.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно-Комерц" має право реєструвати податкові накладні податкові та/ або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на величину від'ємного значення за червень 2015 року у сумі 116 926 280,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно-Комерц" (, вул. 50 років СРСР, буд.61, Жовтневий район, м. Маріуполь Донецька область, 87547), судовий збір у розмірі 4 134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) грн 00 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено у судовому засідання 10.10.2016 року.

Повний текст постанови виготовлено 13.10.2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання особами, які беруть участь у справі, копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Христофоров А.Б.

Судді Кошкош О.О.

Галатіна О.О.