Справа № 806/1551/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м.Житомир справа № 806/1551/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В. ,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача Плешакова В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) щодо не оформлення та не подачі до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства оборони України відповідних документів щодо його участі в бойових діях та зобов"язати військову частині-польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) надати ОСОБА_1 документи, передбачені п.4 Постанови КМУ №413.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він був мобілізований до лав Збройних Сил України та приймав безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей. Проте, на його звернення до командування частини про надання необхідних документів для отримання посвідчення учасника бойових дій, відповідач не подає документів на комісію, а також не надає йому документів, необхідних для звернення до комісії для отримання посвідчення учасника АТО. Листом від 06.04.2016 військова частина повідомила позивачу, що утримується від оформлення та подачі на розгляд комісії документів для надання статусу учасника бойових дій на військовослужбовців, які скоїли кримінальне, адміністративне або дисциплінарне правопорушення. Позивач вважає, що неподання командиром військової частини до комісії документів для отримання ним статусу учасника бойових дій та ненадання цих документів йому для подальшого самостійного звернення до комісії, є протиправною бездіяльністю командування військової частини.

Позивач та представник позивача в судове засідання з"явилися, позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. У попередньому судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях. Позовні вимоги не визнає з тих підстав, що дії відповідача вчинені на виконання наказів вищого командування, тому жодної бездіяльності військовою частиною не допущено.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 31.03.2014 ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію" та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ).

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 31.03.2014 №95, на підставі мобілізаційного розпорядження, іменних списків військовозобов"язаних з військоматів, ДГШ ЗСУ №1окп від 03.04.2014, телеграми №322/355 від 03.03.2014, Указу Президента України від 17.03.2014 №303 "Про проведення часткової мобілізації", ОСОБА_1 з 31.03.2014 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) (а.с.52).

Зі змісту довідки тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 18.09.2014 № 5934 вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , яка входить до складу сил, що залучалися та брали участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в період з 03.08.2014 по 09.09.2014. (а.с.20).

22.12.2015, на підставі наказу командира 30 окремої гвардійської механізованої бригади №190-рс позивача було звільнено з військової служби за призовом по мобілізації у запас через службову невідповідність згідно з пунктом "е" ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"

Цього ж дня, наказом т.в.о. начальника штабу-першого заступника командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 №380, ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.(а.с.14)

Позивач неодноразово звертався із заявами до командира В/Ч ПП 2731 з проханням надати йому усі необхідні документи для оформлення статусу учасника бойових дій, в чому йому було відмовлено.

Відмова мотивована тим, що протягом тривалого часу ОСОБА_1 перебував незаконно відсутнім на військовій службі та не виконував свої службові обов"язки, чим вчинив кримінальне правопорушення. На підставі вимог начальника Головного управління персоналу Генарального штабу Збройних сил України, викладених у телеграмі від 21.01.2016 №321/369 військова частина утримується від оформлення та подачі на розгляд комісії комплекту документів для надання статусу учасника бойових дій на на військовосулжбовців, які скоїли кримінальне, адміністративне або дисциплінарне правопорушення. (а.с.8).

Вважаю таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку діям відповідача, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік осіб, які визнаються учасниками бойових дій, встановлений частиною першою статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (у редакції, чинній на час проходження позивачем військової служби, далі - Закон).

Згідно зі абз. 1 пунктом 19 частини 1 цієї статті Закону, учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Механізм надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абз. 1 пункту 19 частини 1 статті 6 Закону, визначений Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Порядок № 413).

У відповідності до пункту 4 Порядку № 413, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Згідно зі абз. 1 пункту 6 Порядку № 413, для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками установ, закладів подаються на розгляд комісії у місячний строк після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу чи призначення їх на відповідні посади.

У разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії (п. 8 Порядку № 413).

Аналіз наведених приписів свідчить на користь висновку, що на командира військової частини покладено обов`язок подання документів для встановлення статусу учасника бойових дій, який виникає у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення. Надання особам статусу учасника бойових дій пов`язується саме з безпосереднім залученням такого військовослужбовця до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, а не із завершенням такого завдання.

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" районами проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначено: Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року; Харківська область - з 07 квітня 2014 року до 14 вересня 2014 року.

Факт прийняття старшим сержантом ОСОБА_1 , під час перебування на військовій службі у Військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 03.08.2014 до 09.09.2014 не заперечується, отже позивач був залучений до виконання бойових завдань в зоні АТО.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно наказу керівника сектору "Д" Антитерористичної операції на територі Донецької та Луганської областей генерал-лейтенантом ОСОБА_3 від 03.08.2014 №15, військовослужбовець військової частини ОСОБА_1 вважається таким, що 03.08.2014 прибув у службове відрядження до складу сил та засобів сектора "Д", які залучаються та беруть участь у Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових завдань.(а.с.44)

Відмовляючи ОСОБА_1 у наданні документів, передбачених п. 4 Порядку № 413, відповідач указує на те, що позивач рахується таким, що самовільно залишив частину та протягом тривалого часу не виконував свої службові обов`язки. Однак, такі доводи Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 суд оцінює критично, так як підставою надання статусу учасника бойових дій є безпосередня участь такого військовослужбовця у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Більш того суд звертає увагу на те, що рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається комісією, визначеною п. 5 Порядку № 413. Відповідач зобов`язаний лише надати необхідні документи для встановлення статусу учасника бойових дій до відповідної комісії.

Суд зауважує, що ні Закон, ні Порядок № 413 не визначає умов, за наявності яких, командир позбавляється обов`язку надання документів для встановлення статусу учасника бойових дій військовослужбовцям, які були безпосередньо залучені до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

У свою чергу, телеграма - це службовий документ, що становить буквено-цифрове повідомлення, передане за допомогою телеграфного зв`язку (телеграфом). Телеграма не є нормативно - правовим актом, може носити лише інформаційний характер і не повинна містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

Отже, посилання відповідача на телеграму про від 21.01.2016 року № 321/369, в якій вказано, що військова частина на військовослужбовців, які скоїли кримінальне, адміністративне або дисциплінарне правопорушення, має оформлювати документи та подавати на розгляд комісії для надання статусу учасника бойових дій в останню чергу суд вважає безпідставними.

Крім цього, суд зазначає, що матеріали справи доказів внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації про кримінальне провадження, повідомлення про підозру у вчиненні якого вручено ОСОБА_1 , або подання до військової прокуратури повідомлення про скоєння позивачем кримінального правопорушення не містять.

Представником відповідача до матеріалів справи надано акт проведення службового розслідування по факту визначення обставин відсутності на службі з 05.09.2014 військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 від 03.09.2015, за результатами якого запропоновано начальнику відділення особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 направити до органів досудового розслідування та начальнику управління Військової служби правопорядку копію матеріалів службового розслідування по факту визначення обставин відсутності на службі військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 , у зв"язку з тим, що в його діях містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.(а.с.29-31)

У контексті наведеного суд враховує, що згідно зі частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В силу приписів частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Системний аналіз положень норм чинного процесуального законодавства свідчить на користь висновку, що акт службового розслідування від 03.09.2015 відносно ОСОБА_1 не може бути належним доказом у даній адміністративній справі та свідчити про те, що позивачем скоєно кримінальне правопорушення і йому заборонено оформляти документи для надання статусу учасника бойових дій.

У розумінні кримінально-процесуального законодавства України, належними засобами, які б підтверджували відповідні юридичні факти, зокрема, вину військовослужбовця, є відповідні судові рішення, що набрали законної сили.

Інформація стосовно наявності таких судових рішень щодо позивача на момент розгляду адміністративної справи відсутня.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати неправомірною відмову Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 щодо видачі ОСОБА_1 документів на розгляд комісії для надання статусу учасника бойових дій.

З огляду на те, що протиправна відмова у видачі стосовно колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 необхідних документів для надання статусу учасника бойових дій перешкоджає в реалізації його права на звернення до комісії для надання йому статусу учасника бойових дій, суд зобов`язує Військову частину-польова пошта НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 документи, передбачені пунктом 4 Порядку № 413.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а тому задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись статтями 86,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:
Позов задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 щодо видачі ОСОБА_1 документів на розгляд комісії для надання статусу учасника бойових дій.

Зобов`язати Військову частину-польова пошта НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 документи, передбачені пунктом 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 17 жовтня 2016 р.