Справа № 2-а-4550/10/0270
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2010-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 р. Справа № 2-а-4550/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Поліщук Ірини Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Подолян Наталії Вікторівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МС 11"

до: Державної податкової інспекції у м. Вінниці

про: визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ :

В листопаді 2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "МС 11" з позовом до Державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання дій, що полягають у невизнанні податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2010 року, як податкової звітності - протиправними, за матеріалами якого відкрито провадження у адміністративній справі № 2-а-4550/10/0270.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.05.2010р. до ДПІ у м. Вінниці подано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2010 року. ДПІ у м. Вінниці своїм листом повідомила, що подана декларація з податку на додану вартість за квітень 2010 року не визнається як податкова звітність, в зв'язку з відсутністю коду та найменування органу ДПС, до якого подається звітність, не підписано відповідальною посадовою особою, не містить відміток про наявність відповідних додатків та через ймовірність участі товариства в міжрегіональних схемах мінімізації податкових зобов'язань. Також, було повідомлено про необхідність подачі декларації з податку на додану вартість за квітень 2010 року, оформлену належним чином. На думку позивача, такі дії податкового органу є протиправними, оскільки вчинені не у порядку та не у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України "Про державну податкову службу в Україні", Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", наказом ДПА України "Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання".

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, вказавши на умисність дій податкового органу щодо невизнання декларації. Посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, надавши суду письмові заперечення від б/н від 29.11.2010 року, в яких зокрема зазначив, що ДПІ у. м. Вінниці було належним чином повідомлено позивача про невизнання як податкової звітності податкової декларації та запропоновано надати нову податкову декларацію, оформлену належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва Серії А00 № 143916 про державну реєстрацію (а.с. 13), довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 2201 (а.с. 29), ТОВ "МС 11" зареєстровано виконавчим комітетом Вінницької міської ради 28.07.2005 р., місцезнаходження: вул. 600-річчя, 17, м. Вінниця, форма власності: приватна.

Позивач, як платник податків, зборів та обовязкових платежів, перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Вінниці.

20.05.2010 року позивачем до ДПІ у м. Вінниці подано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2010 року.

01.06.2010 року, ДПІ у м. Вінниці позивачеві направлено лист про невизнання поданої декларації з податку на додану вартість як податкової звітності. Дане рішення мотивоване тим, що позивачем порушено вимоги наказу ДПА № 827 від 31.12.2008 року. Як зазначено, в поданій декларації відсутній код та найменування органу ДПС, до якого подається звітність, не підписано відповідальними посадовими особами, не містяться відмітки про наявність відповідних додатків та через ймовірність участі товариства в міжрегіональних схемах мінімізації податкових зобов'язань.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 Закону України "Про держану податкову службу в Україні", державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та обєднані державні податкові інспекції контролюють своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, повязаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення обєктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів.

Відповідно до пп. 4.1.2. п. 4.1. ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі - Закон № 2181), прийняття податкової декларації є обовязком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування відємного значення обєктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобовязань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обовязкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

Відповідно до п. 4.3. Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України № 166 від 30.05.1997 року, податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обовязкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому разі, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією (письмове звернення надсилається поштою з повідомленням про його вручення) надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право:

- надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу;

- оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Відповідно до п. 4.8. Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та компютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, затверджених наказом ДПА України № 827 від 31.12.2008 року (далі - Методичні рекомендації), за відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою. Цей факт засвідчують відповідні відмітки: штамп, дата реєстрації документа та реєстраційний номер, що проставляються на полях, визначених затвердженими формами податкової звітності, як основного документа, так і додатка до нього.

А згідно з п. 4.5. Методичних рекомендацій, якщо надана органу ДПС платником податків податкова звітність заповнена ним з порушенням правил, зазначених у затвердженому порядку заповнення, то вона може бути не визнана таким органом ДПС як податкова декларація, а саме:

1) у ній не зазначено обовязкових реквізитів або не проставлено прочерк у показниках, які не заповнюються;

2) її не підписано відповідними посадовими особами (факсиміле не дозволяється);

3) не скріплено печаткою платника податків;

4) відсутні обовязкові додатки до податкової звітності, передбачені порядком заповнення відповідної звітності;

5) неможливо прочитати текст або цифри внаслідок пошкодження (наприклад, документи, залиті чорнилом або іншою рідиною, потерті);

6) наявні порвані аркуші, підчищення, помарки, виправлення, дописки і закреслювання;

7) подана ксерокопія звітних документів;

8) звітність з податку на додану вартість, подана неплатником ПДВ.

У таких випадках працівники структурного підрозділу органу ДПС, до функцій якого належить приймання податкової звітності, в усній формі попереджають платника податків про виявлені недоліки і право невизнання органом ДПС такої податкової звітності відповідно до норм Закону № 2181.

Якщо платник податків наполягає на прийнятті звітності, то звітність приймається, реєструється та разом зі службовою запискою передається до галузевого підрозділу для подальшого зберігання у звітній частині особової справи платника податків. На примірнику, що залишається у платника податків, проставляється штамп "ОТРИМАНО, попереджено про можливість невизнання".

Структурним підрозділом органу ДПС, до функцій якого належить приймання податкової звітності у триденний термін від дня отримання звітності (але не пізніше наступного дня від граничного строку подання), надсилається платнику податків повідомлення про невизнання органом ДПС податкової звітності як податкової декларації із зазначенням підстав неприйняття та пропозицією надати нову податкову декларацію, оформлену належним чином (пп. 4.1.3 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181).

Як вбачається з матеріалів справи, податкова декларація позивача (а.с. 9-10) була прийнята податковим органом 20.05.2010 року, про що свідчить відповідний штамп на податковій декларації.

Вказані у листі ДПІ у м. Вінниці недоліки декларації не відображені в ній шляхом проставлення штампу про отримання та попередження про можливість невизнання.

Відповідачем не використано можливість зобовязання позивача подати нову декларацію з виправленими недоліками.

Крім того, передбачений триденний термін надіслання позивачеві повідомлення про невизнання податкової декларації як податкової звітності, що передбачено наказом ДПА України № 827, порушено.

Висновок відповідача про відсутність коду та найменування органу державної податкової служби не відповідає дійсності, оскільки у поданій декларації зазначено, що її подано до державної податкової інспекції в м. Вінниці.

В розумінні п. 4.4. Методичних рекомендацій, обовязковим реквізитом при прийманні податкової звітності та паперових та електронних носіях є назва органу державної податкової служби. Тому відсутність коду не є підставою для невизнання декларації.

Висновок відповідача про відсутність підпису відповідальної особи суперечить дійсності, оскільки на податковій декларації міститься підпис директора ТОВ «МС 11» ОСОБА_3 та відбиток печатки ТОВ «МС 11». ОСОБА_3 зазначений як керівник ТОВ «МС 11» у Протоколі № 1 вsд 21.07.2005р. загальних зборів товариства (а.с. 28) та у довідці з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 2201 (а.с. 29).

Висновок відповідача про те, що податкова декларація не містить відміток про наявність відповідних додатків суперечить п. 4.5. Методичних рекомендацій, який вказує на наявність обовязкових додатків до податкової звітності, а такі додатки були подані разом з декларацією, зокрема додаток щодо розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (а.с. 11).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", посадові особи органів державної податкової служби зобовязані дотримуватись Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративному судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні (стаття 86 цього Кодексу).

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та вищезазначені положення чинного Законодавства України, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а тому підлягають задоволенню.

Понесені позивачами витрати по сплаті судового збору за подання позову згідно статті 94 КАС України підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати противними дії Державної податкової інспекції м. Вінниці, що полягають у невизнанні податкової декларації з податку на додану вартість Товариств з обмеженою відповідальністю "МС 11" за квітень 2010 року, як податкової звітності.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "МС 11" 3 грн. 40 коп. (три гривні 40 коп.) сплаченого судового збору.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 29.11.10

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна

29.11.2010