Справа № 2а-8620/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/12657/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Рецебуринський Ю.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Рівне на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 13.09.2012р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог) про зобов'язання призначити їй пенсію у зв'язку з втратою годувальника у розмірі фактичних збитків із заробітку годувальника за роботи в зоні відчуження відповідно до частини 1 статті 50, частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 04.10.2011р.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 13.09.2012р., яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013р., позов задоволено. Зобов'язано відповідача визначити розмір пенсії позивачу у зв'язку з втратою годувальника у розмірі фактичних збитків із заробітку годувальника за роботи в зоні відчуження згідно довідки, виданої 03.10.2000р. ВАТ «Автотранспорт 15663» з 04.10.2011р.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

В ході розгляду справи судами встановлено, що ОСОБА_5, інвалід III групи, внаслідок захворювання пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з 05.08.1998 р. перебував на обліку в УПФУ в м.Рівне та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При призначенні йому пенсії, її розмір був обчисленний із заробітної плати за період роботи в зоні відчуження (жовтень 1986 року).

З 01.10.2000р. йому проведено перерахунок пенсії із більшого заробітку на підставі поданої заяви та документів: наказ ВАТ «Автотранспорт 15663» від 04.09.2000р. про перерахунок заробітної плати за роботу в населених пунктах зони відчуження в 1986-1987 рр. та довідки про заробіток в зоні відчуження у 1986 році.

З 13.06.2008р. ОСОБА_5 встановлено І групу інвалідності.

У зв'язку із зміною групи інвалідності, 23.07.2008р. йому було перераховано пенсію, що призвело до зменшення її розміру.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер внаслідок захворювання, що пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач є дружиною померлого ОСОБА_5, перебуває на обліку в УПФУ в м. Рівне та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

14.09.2011р. позивач звернулась до УПФУ в м. Рівне із заявою про перегляд розміру пенсії її чоловіка, призначення їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вимогою сплатити допомогу на поховання у новому розмірі.

Листом УПФУ в м. Рівне від 04.10.2011р. позивача повідомлено, що підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_5 відповідно до частини 1 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та призначення їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника на підставі доданих документів до заяви від 14.09.2011р. відсутні, оскільки вони видані не на підставі первинних документів. Роз'яснено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника може бути обчислена із збереженого середньомісячного заробітку за основним місцем роботи її чоловіка на підставі особових рахунків. Однак проводити такий розрахунок недоцільно, оскільки при цьому розмір пенсії буде становити меншу суму.

Листом ГУ ПСЗН Рівненської обласної державної адміністрації від 16.03.2012р. позивача повідомлено, що спеціалістами УПФУ в м. Рівне 16.07.2008р. була здійснена зустрічна перевірка сум заробітної плати її чоловіка за період роботи в зоні відчуження у 1986 році. За результатами перевірки пенсія її чоловіка по І групі інвалідності, захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, безпідставно була перерахована без заробітної плати за період роботи в зоні відчуження (органи Пенсійного фонду протиправно посилались на відсутність табелів робочого часу, не взявши до уваги, що пенсія вже виплачувалася з 2000 року, розмір якої обчислювався на підставі довідки про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження та наявності подорожніх листів водія).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що з дати встановлення ОСОБА_5 І групи інвалідності розмір його пенсії протиправно був обчислений без врахування заробітної плати за період роботи в зоні відчуження відповідно до довідки, виданої 03.10.2000р. ВАТ «Автотранспорт 15663», а тому позивачу розмір пенсії у зв'язку із втратою годувальника повинен обчислюватись із врахуванням даної довідки.

Такі висновки судів колегія суддів вважає передчасними з наступних мотивів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що при розгляді заяви позивача про призначення пенсії по втраті годувальника згідно листів від 03.06.2011р. та від 04.10.2011р. відповідачем не взято до уваги довідку від 03.10.2000р., видану ВАТ «Автотранспорт 15663», оскільки при перевірці її достовірності табель обліку робочого часу наданий не був, а довідка від 08.09.2011р. суперечить книзі по зарплаті за 1986 рік та особовим рахункам за 1978-1980 роки.

В порушення вимог статті 159 КАС України щодо законності та обгрунтованості судового рішення судами першої та апеляційної інстанцій такі обставини перевірені не були, копії документів пенсійної справи померлого ОСОБА_5, зокрема, довідка від 03.10.2000р., а також докази того, що ця довідка була врахована при призначенні пенсії померлому учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не досліджувались і в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

В свою чергу підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд відповідно до частини 2 статті 227 КАС України є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Рівне задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 13.09.2012р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013р. у даній справі - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

Ю.Й. Рецебуринський