Справа № 642/5963/16-а
Суддя: Шрамко Л. Л.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №642/5963/16а
Провадження№2а/642/241/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Шрамко Л.Л., розглянувши у скороченому провадженні в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до загального трудового стажу при призначенні пенсії за віком на загальних підставах, стаж проходження військової служби у віддаленій місцевості - м. Радянська Гавань Хабаровського краю з 02.07.1986 року по 29.08.1993 року у кратному пільговому обчисленні - один рік за півтора та зобовязати зарахувати та перерахувати призначену пенсію за віком з урахуванням пільгового (кратного) обчислення періоду служби з 25.01.2016 року. Стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначив, що з 30.08.1993 року отримував пенсію за вислугу років. В подальшому після звільнення з військової служби, продовжував працювати та сплачував страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Досягнувши пенсіного віку 25.01.2016 року я звернувся до УПФУ в Ленінському районі м.Харкова з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах. Однак, при обчисленні загального стажу відповідачем не було враховано пільговий стаж військової служби з 02.07.1986 по 29.08.1993 один рік за півтора, згідно ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 25.06.1949 №2969-1086. Звернувся до відповідача з заявою про зарахування до загального трудового стажу період проходження військової служби в віддаленій місцевості м.Радянська Гавань Хабаровського краю з 02.07.1986 по 29.08.1993, надавши відповідні документи, наприкінці серпня 2016 року він отримав відповідь УПФУ в Ленінському районі м.Харкова від 22.08.2016 за вих.№210/Ш-10 згідно якої йомму відмовлено у перерахунку хагального стажу з урахуванням пільгового періоду проходження військової служби у віддаленій місцевості без зазначення конкретних причин.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 21 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 25 січня 2016 року по 18 березня 2016 року залишено без розгляду у звязку з пропуском строку позовної давності.

Таким чином, предметом розгляду даної справи є правомірність дій відповідача за період з 19 березня 2016 року.

Від представника відповідача надійшли письмові заперечення в яких зазначає, що ОСОБА_1 пенсію обчислено за нормами Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування із середньомісячного заробітку за періоди роботи з 01.07.2000 року по 31.12.2015 за даними СПОВ при страховому стажі 42 роки 002 місяці 24 дні. Періоди роботи в районах Крайньої Півночі та Місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР зараховується до стажу в порядку і на умовах, передбачених, законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Відповідно до ст.5 Указу Президії ВРСР віді 0.02.1960 року та ст. 3 Указу від 26.09.1967 року пільги при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі надаються працівникам, що прибули на роботу з інших місцевостей країни, при умові, що вони уклали трудовий договір про роботу в цих районах і місцевостях строком на 3 роки. У договорі вказується дата і місце укладання договору, термін дії договору, посада або робота, для виконання якої запрошується робітник, пільги, що надаються робітнику, а також постійне місце проживання. Пільгове обчислення страхового сажу провадиться з урахуванням викладеного на підставі або письмового трудового договору, або довідки, виданої на підставі первинних документів, або трудової книжки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі та якими з передбачених зазначеними нормативно- правовими актами пільгами має право користуватися робітник.

Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Позивач з 01.08.1973 по 29.08.1993 проходив військову службу в ОСОБА_3, в тому числі з 02.07.1986 р. по 29.08.1993 р. - в м. Совгавань Харабровського краю, яке віднесено до віддаленої місцевості колишнього СРСР. За розрахунком органу Міністерства оборони України від 20.05.1992 р., позивач при звільнені з військової служби мав загальну вислугу 23 роки 7 місяців 19 днів, з урахуванням пільгового обчислення вислуги (один місяць служби за два місяці) за час служби у віддаленій місцевості. Виходячи з вказаної вислуги, позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

З 25.01.2016 позивачу за його заявою призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виходячи із загального трудового стажу 42 роки 2 місяці 24 дні, в тому числі строку військової служби без пільгового обчислення військової служби за час служби у віддаленій місцевості.

Статтею 4 Закону України від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1788-XII) передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей встановлюються Законом України про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

За змістом пункту "в" частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Частиною першою статті 52 Закону СРСР від 14.07.1956 р. "Про державні пенсі" визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених ОСОБА_2 Міністрів СРСР.

Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим постановою ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 03.08.1972 р. № 590, указами Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР від 01.08.1945 р. "Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі", від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", від 26.09.1967 р. "Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" та Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 р. № 530/П-28.

Крім того, пунктом 6 постанови № 590 передбачалося, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються ОСОБА_2 Міністрів СРСР.

ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 10.11.1982 р. № 986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР "Про державні пенсії" затверджено Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей, відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби, можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР "Про державні пенсії".

В пункті 55 цього Положення зазначалось, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах: один місяць служби на території міста ОСОБА_3 Гавань Хабаровського краю за півтора місяці.

При цьому згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ "Про військовий обов'язок і військову службу" військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни.

У зв'язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей"

Згідно з цим порядком до вислуги років зараховується дійсна військова служба у ОСОБА_3, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов (абзац дев'ятий пункту 1 постанови № 393).

Окрім того, вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", перегляду не підлягає (пункт 5 постанови № 393).

Таким чином, як законодавство колишнього СРСР до 1 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

У зв'язку з цим суд вважає, що відмова відповідача в зарахуванні до загального трудового стажу при призначенні пенсії за віком на загальних підставах, стаж проходження військової служби у віддаленій місцевості - м. Радянська Гавань Хабаровського краю з 02.07.1986 року по 29.08.1993 року у кратному пільговому обчисленні (один місяць служби за півтора), є неправомірною, тому вимоги щодо зобовязання управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова зарахувати та перерахувати призначену пенсію за віком з урахуванням пільгового (кратного) обчислення періоду служби, з 19.03.2016 року підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи.

Таким чином, на правову допомогу є судовими витратами.

На підтвердження витрат на правову допомогу, надано договір про надання юридичних послуг та квитанцію субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 від 16.09.2016 на суму 3500 грн.00 коп.

Згідно ст. 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Отже, позивач має право на відшкодування витрат тільки, якщо встановлено, що вони були фактично і необхідно понесені та є розумними.

Суд відзначає, що у наданому позивачем договорі про надання юридичних послуг від 16.09.2016 б/н не міститься чітких умов щодо їх вартості, необхідного часу виконання, пов'язаних саме з цією справою. Матеріали справи не містять конкретного підтвердження надання правової допомоги у даній справі та в чому саме полягає допомога, калькуляції витрат, як то вартість однієї години участі фахівця у судовому засіданні, у написанні позовної заяви тощо. Крім того, справу розглянуто у скороченому провадженні, без проведення судового засідання та виклику осіб, яку беруть участь у справі. Таким чином, позивачем не доведено обставин та підстав, з якими наведені вище норми процесуального закону зумовлюють можливість відшкодування витрат на правову допомогу, у зв'язку з чим у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку ухвалення судового рішення на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, документально підтвердженими витратами, які підлягають стягненню на користь позивача є витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., та підлягають стягненню з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 87, 90, 94, 158-163, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до загального трудового стажу при призначенні пенсії за віком на загальних підставах, стаж проходження військової служби з 02.07.1986 року по 29.08.1993 року у віддаленій місцевості - м.Радянська Гавань Хабаровського краю у кратному пільговому обчисленні - один місяць служби на території міста ОСОБА_3 Гавань Хабаровського краю за півтора місяці.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова зарахувати стаж проходження військової служби з 02.07.1986 року по 29.08.1993 року у віддаленій місцевості - м.Радянська Гавань Хабаровського краю у кратному пільговому обчисленні - один місяць служби за півтора місяці та перерахувати призначену пенсію за віком з урахуванням пільгового (кратного) обчислення періоду служби, з 19.03.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі в м. Харкова на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

ОСОБА_2 може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення з одночасним надісланням особою, яка подає апеляційну скаргу, її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Л. Шрамко