Справа № 537/4810/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Київ К/800/12366/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Калашнікової О.В., Кравцова О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Полтавської митниці Державної фіскальної служби Запорізького Сергія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 5 лютого 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника Полтавської митниці Державної фіскальної служби Запорізького С.В. (далі - Полтавська митниця) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 6 листопада 2015 року у справі про порушення митних правил № 0096/80600/15.

На обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що автомобіль, на якому він перетнув кордон України, не є автомобілем комерційного призначення в розумінні пункту 59 статті 4 Митного кодексу України, тому відповідач неправомірно притягнув його до відповідальності на підставі частини третьої статті 470 Митного кодексу України. Крім того позивач зазначає про те, що порушення строку транзитного перевезення автомобіля було зумовлено об'єктивними причинами - несправністю двигуна, ремонт якого потребував тривалого часу. На думку позивача, зазначена обставина цілком підпадає під розуміння «аварії» як обставини, яка відповідно до статті 460 Митного кодексу України виключає притягнення до відповідальності за порушення митних правил, передбаченої статтею 470 Митного кодексу України.

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області постановою від 5 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовив повністю.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 6 квітня 2016 року залишив без змін постанову Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 5 лютого 2016 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Полтавська митниця у своїх запереченнях зазначає про необґрунтованість касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 19 серпня 2015 року заступник начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Кременчук» Полтавської митниці Балим С.Є. склав стосовно позивача протокол про порушення митних правил № 0096/80600/15. Відповідно до цього протоколу, 27 червня 2015 року в зоні діяльності Львівської митниці ДФС (відділ митного оформлення № 1 митного поста «Рава-Руська») ОСОБА_1 ввіз на митну територію України в режимі «транзит» (орієнтування Львівської митниці ДФС від 9 липня 2015 року № 13-70-26/10/13-6278) автомобіль марки «VW Passat» д.р.н. НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3.

Як зазначено в протоколі, до закінчення строку транзитного перевезення позивач не повідомляв орган доходів і зборів про настання обставин непереборної сили, які б завадили вивезенню згаданого автомобіля за межі митної території України. Згідно з даними програмно-інформаційного комплексу «Автотранспортні засоби» Єдиної автоматизованої інформаційної системи, інформація щодо вивезення громадянином України ОСОБА_1 автомобіля марки «VW Passat» д.р.н. НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3 за межі митної території України з 27 червня 2015 року по 19 серпня 2015 року відсутня.

У зв'язку з наведеним митний орган зазначив про перевищення позивачем передбаченого частиною першою статті 95 Митного кодексу України терміну доставки автомобіля, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення (пункту вивезення за межі митної території України) більше, ніж на десять діб.

На підставі протоколу від 19 серпня 2015 року заступник начальника Полтавської митниці Запорізький С.В. виніс постанову № 0096/80600/15 від 6 листопада 2015 року про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром п'ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

За змістом пункту першого частини першої статті 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Отже, ввізши автомобіль «VW Passat» д.р.н. НОМЕР_2 на митну територію України 27 червня 2015 року позивач мав би доставити його до митного органу призначення до 8 липня 2015 року.

Як встановлено у справі, позивач вивіз за межі митної території України автомобіль марки «VW Passat», д.р.н. НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3 тільки 2 вересня 2015 року в зоні діяльності Львівської митниці ДФС.

Порушення строку транзитного перевезення позивач пояснив тим, що після перетину кордону у його автомобіля вийшов з ладу двигун, у зв'язку з чим він відав його в ремонт. Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_4 від 1 вересня 2015 року автомобіль марки «VW Passat» д.р.н НОМЕР_2 кузов № НОМЕР_1 перебував на ремонті на СТО з 28 червня 2015 року по 1 вересня 2015 року.

Як з'ясовано у справі, про ремонт автомобіля ОСОБА_1 повідомив Львівську митницю 2 вересня 2015 року під час вивезення згаданого транспортного засобу.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам митного законодавства позивач в межах строків транзитного переміщення транспортного засобу не вжив жодних заходів щодо інформування найближчого митного органу про обставини, які унеможливлювали вивезення зазначеного транспортного засобу за межі митної території України у встановлений строк.

Суд апеляційної інстанції, який переглядав постанову у цій справі, погодився з такими висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновки судів попередніх інстанцій обґрунтованими і такими, що зроблено на підставі правильно застосованих норм матеріального права з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до частини третьої статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з частиною першою статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У розумінні пунктів 57, 59 частини першої статті 4 Митного кодексу України: товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі; транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Однією з вимог до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту, за змістом пункту 3 частини першої статті 93 Митного кодексу України є те, що вони повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до частини першої статті 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 розділу VIII наказу Міністерства фінансів № 657 від 31 травня 2012 року «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 року за № 1669/21981, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини таї наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

У справі встановлено, що позивач в'їхав на митну територію України на автомобілі марки «VW Passat» д.р.н НОМЕР_2 кузов НОМЕР_3 в режимі «транзит», відтак протягом десяти діб повинен був прибути до митного органу.

Несправність автомобіля, судячи з досліджених судами доказів, настала на наступний день після в'їзду на територію України, а його ремонт тривав два місяці. Саме ці обставини і стали причиною перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортного засобу більше ніж на десять діб.

Втім про обставини, які перешкодили позивачу виконати свій обов'язок у встановлений строк, він повідомив митний орган лише після завершення ремонту зазначеного вище автомобіля під час перетину митного кордону України.

Таким чином, позивач в межах строку транзитного перевезення, встановленого для автомобільного транспорту, не здійснив його зворотного вивезення, не задекларував вказаного автомобіля в інший митний режим, до граничного терміну вивезення належним чином не повідомив митний орган, в зоні діяльності якого перебував транспортний засіб, про обставини, що унеможливлюють це вивезення, зокрема не подав заяви з відомостями, що надають можливість ідентифікувати транспортний засіб як такий, що перебував під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили, а також про місцезнаходження транспортного засобу. Обґрунтованих пояснень і доказів на підтвердження обставин, які перешкодили своєчасно повідомити митний орган про несправність його транспортного засобу позивач також не надав.

Відтак за встановлених обставин суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про правомірність постанови у справі про порушення митних правил постанова № 0096/80600/15 від 6 листопада 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 5 лютого 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2016 року у цій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді О.В. Калашнікова

О.В. Кравцов