Справа № 823/978/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року справа № 823/978/16

12 год. 02 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Гоголевій Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2016 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі-позивач) з позовною заявою до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі-відповідач) у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки державної власності орієнтовною площею 26 га для сінокосіння і випасання худоби в адміністративних межах Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту), викладене у листі від 21.03.2016 № 2204/6-16;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 12.01.2016 (вх. № 2439/0/5-16-СГ від 19.02.2016) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 26 га для сінокосіння і випасання худоби в адміністративних межах Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту) та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх тим, що листом управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.03.2016 № 2204/6-16 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду спірної земельної ділянки з тих підстав, що остання включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на продаж на земельних торгах, згідно ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України.

Представник позивача також зазначив, що посилання відповідача на ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України є необґрунтованими, оскільки спірна земельна ділянка не сформована як окремий лот для виставлення на земельні торги, їй не присвоєно кадастровий номер. Відтак, в розумінні положень ч. 1 ст. 136 Земельного кодексу України земельна ділянка, яку має намір отримати позивач, не може бути включена до переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах. Представник позивача також вказує, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування не є її передачею у користування, тому оскаржувана відмова відповідача з посиланням на ч. 3 ст. 136 ЗК України є необґрунтованою.

Представник відповідача в судове засіданні не прибув, причини неявки суду не повідомив, заперечення на адміністративний позов суду не подавав.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 лютого 2016 року до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області надійшло клопотання позивача від 12.01.2016 (вх. № 2439/0/5-16-СГ) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 26 га в користування на умовах оренди в адміністративних межах Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, за межами населеного пункту для сінокосіння та випасання худоби. До клопотання додано: графічний матеріал, копію паспорта та ідентифікаційного номера.

ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.03.2016 № 2204/6-16 позивача повідомлено про те, що земельна ділянка площею 26 га в адміністративних межах Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на продаж на земельних торгах. У вказаному листі управління зазначило про неможливість вирішення порушеного питання, з посиланням на ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі- ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до підпункту 12 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року №14, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Суд встановив, що вказаних вимог позивач дотримався.

Згідно з ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельним кодексом України визначені вичерпні підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

З огляду на вищевказану норму земельного законодавства, право громадян на отримання безоплатно у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння та випасання худоби, а може обмежуватись загальними правилами земельного законодавства, зокрема частиною 3 статті 136 Земельного кодексу України.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування, та не означає передачу земельної ділянки у користування.

Статтею 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу (ч. 2 ст. 135 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Земельного кодексу України, організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Згідно з ч. 2 ст. 136 ЗК України добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об'єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Частина 3 статті 136 ЗК України передбачає, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Вище встановлено, що листом-відповіддю ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.03.2016 № 2204/6-16 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки позивач повідомляється про те, що земельна ділянка, яку він має намір отримати в оренду, включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на продаж на земельних торгах. З посиланням на норми ч. 3 ст. 136 ЗК України, позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Суд звернув увагу, що в тексті оскаржуваного рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки відсутні відомості про наказ ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області про включення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставляються на продаж на земельних торгах.

Як вище зазначалось, абзац 2 частини 1 стаття 136 ЗК України визначає, що у переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, окремими лотами зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з пунктом 29 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється. У разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер.

Із аналізу наведених вище норм ЗК України слідує, що Перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та прав на них, які виставляються на земельні торги визначається організатором земельних торгів і заборона щодо відчуження (надання у користування) встановлена саме на ті земельні ділянки, які включені до Переліку. У свою чергу, до вказаного Переліку може бути включено земельну ділянку тільки за умови присвоєння їй кадастрового номеру, тобто сформовану земельну ділянку, оскільки об'єктом продажу на аукціоні може бути земельна ділянка, яка є об'єктом цивільних прав.

Під час судового розгляду справи встановлено, що спірна земельна ділянка площею 26 га в адмінмежах Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області не має присвоєного кадастрового номера, тобто є несформованою.

На думку суду, встановлені обставини свідчать про необґрунтованість посилань відповідача на ч.3 ст. 136 ЗК України як підставу для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відповідно до абз.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відмова, що є предметом цього спору, оформлена листом відповідача від 21.03.2016 № 2204/6-16, враховуючи наведені вимоги законодавства, суд вважає її рішенням субєкта владних повноважень, яке з огляду на вищевикладене є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд наголошує, що згідно з висновком Верховного суду України, викладеному в постанові від 10.12.2013, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її в оренду.

У звязку з цим, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання (заяву) позивача від 12.01.2016 (вх.№ 2439/0/5-16-СГ) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду вказаної земельної ділянки та прийняти за наслідками такого розгляду рішення у межах, строки та в спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Згідно вимог ч. 3 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати (1450 грн. х 40% = 580 грн. 00 коп.) у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як встановлено судом, представник позивача не надавав правової допомоги під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями в межах розгляду адміністративної справи № 823/978/16. Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, представник позивача надавав правову допомогу в судових засіданнях 20.09.2016 - 4 хв., 29.05.2016 - 14 хв., 11.10.2016 - 2 хв., що разом становить 20 хв.

Таким чином, розмір компенсації позивачу витрат на правову допомогу в адміністративній справі № 823/978/16 становить 116 грн. 00 коп (20 хв. х 580 грн. 00 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки державної власності орієнтовною площею 26 га для сінокосіння і випасання худоби в адміністративних межах Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту), викладене у листі від 21.03.2016 № 2204/6-16.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 12.01.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 26 га для сінокосіння і випасання худоби в адміністративних межах Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту) та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області (ідентифікаційний код 39765890) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати на загальну суму 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн 42 коп., з яких витрати із сплати судового збору в сумі 1102 грн. 42 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 116 (сто шістнадцять) грн 00 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанову складено у повному обсязі 17.10.2016.