Справа № 808/2113/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ ОСОБА_1

11 жовтня 2016 року Справа № 808/2113/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Семененко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_2,

відповідача ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_3,

розглянувши в попередньому судовому засіданні клопотання представника відповідача ГУМВС України в Запорізькій області про залишення позовної заяви без розгляду у справі

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_4 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач 1, ГУНП в Запорізькій області), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (далі відповідач 2, ГУМВС в Запорізькій області), в якому позивач, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати неправомірними дії УМВС України в Запорізькій області в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ, згідно пп.«є» п.63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України;

- зобовязати начальника Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області змінити формулювання причини звільнення в наказі №318 о/с від 27.11.2003, відносно позивача, зазначивши причиною звільнення за власним бажанням п.64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Представником ГУМВС України в Запорізькій області заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування заявленого клопотання представник відповідача 2 зазначив, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ 25.11.2003 за пп.«є» (за порушення дисципліни) п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Вказує, що позивача 25.11.2003 ознайомлено наказом про звільнення, про причини звільнення він обізнаний та висловив свою незгоду з ними під час ознайомлення, у звязку з чим вважає, що позивачем пропущений встановлений законодавством строк звернення до суду з даним адміністративним позовом та просить суд залишити позовну заяву без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив та зазначив, що відповідно до ч.1 ст.233 Кодексу Законів про працю України позивач має право звернутись до суду з даним позовом у місячний термін з моменту отримання копії наказу про звільнення або з дня отримання трудової книжки. Враховуючи, що позивач копію наказу про звільнення не отримував, а у виданій йому трудовій книжці відсутній запис про причинии звільнення, представник позивача вважає, що строк звернення до суду з даним позовом не сплив, отже відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача 2 про залишення позовної заяви без розгляду, дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом УМВС в Запорізькій області від 25.11.2003 №318 о/с ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ України, в запас Збройних Сил України, за пп.«є» ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що його не ознайомлювали з наказом про звільнення, копію наказу про звільнення він не отримував, а у виданій йому на руки трудовій книжці був вказаний лише номер та дата наказу про звільнення без зазначення причин звільнення. Про причини звільнення йому стало відомо лише у червні 2016 року після отримання відповіді з ГУНП в Запорізькій області. Не погоджуючись з причинами звільнення з органів внутрішніх справ, позивач звернувся з даним позовом до суду, оскільки перед звільненням він подавав рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням, а тому вважав, що саме з цих причин його і було звільнено.

Суд зазначає, що з 01 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України), який визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України (в редакції чинній на момент звернення позивача з позовом до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст. 99 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, з 01.09.2005 КАС України закріплено норму спеціальної дії, відповідно до якої строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби становить один місяць від дати, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звільнений з органів внутрішніх справ 25.11.2003, тобто до набрання чинності КАС України, у звязку з чим, за відсутності спеціальних норм, до 01.09.2005 до даних правовідносин повинні застосовуватись норми права загальної дії, зокрема Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП України).

Так, ч. 1 ст. 233 КЗпП України (в редакції чинній на момент прийняття спірного наказу) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

З наданої до матеріалів справи копії Послужного списку ОСОБА_4М (М-089373), судом встановлено, що наказом УМВС України в Запорізькій області від 25.11.2003 №318 о/с позивача звільнено з ОВС в запас Збройних Сил України за п.«є» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Під вищезазначеним написом у Послужному списку 25.11.2003 ОСОБА_4 власноруч здійснено запис «З пунктом наказу про звільнення ознайомлений та не згоден» (а.с.37).

Крім того, в послужному списку міститься також власноруч здійснений позивачем запис від 25.11.2003 про отримання трудової книжки, припису замість військового квитка, обхідного листа, довідку розрахунок, припису для постановки на військовий облік, атестату з додатком (а.с.35).

З наданої до матеріалів справи копії трудової книжки ОСОБА_4 встановлено, що у трудовій книжці позивача зазначено про його звільнення з ОВС на підставі наказу УМВС України в Запорізькій області від 25.11.2003 №318 о/с.

Таким чином, твердження позивача про необізнаність щодо причин звільнення з органів внутрішніх справ спростовуються матеріалами справи. Отже про порушення прав та законних інтересів, яке позивач повязує зі звільненням з органів внутрішніх справ з причин порушення дисципліни, позивач дізнався саме 25.11.2003.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що під час звільнення 25.11.2003 позивач висловив незгоду з таким рішенням, проте до суду з позовом звернувся лише 08.07.2016, тобто з пропуском встановленого законодавством строку звернення до суду, який відповідно до приписів ч.1 ст.233 КЗпП України сплив 25.12.2003.

Суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що позивачем не було отримано копію наказу про звільнення, у звязку з чим строк звернення до суду не може вважатись пропущеним, та зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України перебіг строку звернення до суду щодо оскарження звільнення починається з настанням однієї з подій: або з дня вручення копії наказу про звільнення, або з дня видачі трудової книжки.

Враховуючи, що трудова книжка отримана позивачем 25.11.2003 і того ж дня позивача було ознайомлено з причинами його звільнення з органів внутрішніх справ, незгоду з якими висловив позивач, суд вважає, що перебіг строку звернення до суду з даним позовом починається саме з 25.11.2003.

При цьому суд звертає увагу, що сама по собі відсутність в трудовій книжці посилання на причини звільнення за умови зазначення підстав звільнення (номеру та дати наказу про звільнення), з урахуванням наявності доказів ознайомлення позивача з такими підставами та висловлення незгоди з ними на момент звільнення, не може вважатись неналежним ознайомленням позивача з причинами звільнення з органів внутрішніх справ. У звязку з чим, відсутність у трудовій книжці посилання на пункт Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, за яким позивача звільнено, жодним чином не перешкоджала позивачу реалізувати своє право на звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав йому було відомо.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з ч.2 ст.100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 121 КАС України передбачено, що за наслідками підготовчого провадження суд у порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Позивачем в позовній заяві, а також представником позивача у попередньому судовому засіданні не обґрунтовано поважності причин пропуску строку звернення з даним позовом до суду, а лише безпідставно вказано, що про порушення власних прав та законних інтересів позивач дізнався лише у червні 2016 року, що спростовано в ході підготовчого провадження наданими до матеріалів справи доказами.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. 99, 100, 121, 155, 160, 165, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання протиправним наказу та зобовязання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко