Справа № 2-а-1561/10
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-1561/10 Головуючий у 1-й інстанції: Кириченко В.І. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

18 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Києві справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 21 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області про визнання відмови протиправною, зобов'язання провести перерахунок додаткової пенсії, підвищення до пенсії та виплатити заборгованість,-

в с т а н о в и в:

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 21 грудня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправною відмову УПФ України в Кагарлицькому районі Київської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком і щомісячне підвищення до пенсії за проживання на забрудненій території відповідно до ст.39 цього ж Закону у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, зобов'язано УПФ України в Кагарлицькому районі Київської області перерахувати та виплатити за період з 10 травня 2010 року по 20 грудня 2010 року ОСОБА_2, з урахуванням вже проведених виплат: додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 % від мінімальної пенсії за віком для визначення якої підлягає застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, установлений у Законі на відповідний місяць; щомісячного підвищення до пенсії за проживання на забрудненій території відповідно до ст.39 вказаного Закону у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на відповідний місяць. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є потерпілою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії, перебуває на обліку в УПФ України в Кагарлицькому районі Київської області, отримує пенсію за віком згідно посвідчення НОМЕР_1 виданого 09 серпня 2006 року, постійно проживає на території зони посиленого радіоактивного контролю і має право на пільги та компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на нарахування і виплату їй додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, передбаченої ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком та підвищення до пенсії згідно ст.39 цього ж Закону у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

В силу вимог ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Згідно із ч.1 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах, зокрема, у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Всупереч ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу додаткова пенсія та підвищення до пенсії виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836.

З огляду на те, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 відповідач неправомірно виплачував додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю та підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено ст.ст. 39, 51 зазначеного Закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 21 грудня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.