Справа № 817/150/16
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: ШарапаВ.М.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"10" жовтня 2016 р. Справа № 817/150/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" травня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивач звернувся з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.07.2015 №22733373, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмежено відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та АКІБ "УкрСиббанк" укладено кредитний договір, на забезпечення виконання якого передано в іпотеку квартиру за адресою АДРЕСА_1, що належала позивачу на праві власності. Вказав, що банком відступлено право вимоги за даним договором ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", внаслідок чого останнє звернулось до нотаріуса, як до державного реєстратора, з заявою про реєстрацію права власності на цей об'єкт нерухомого майна, за наслідками розгляду якої прийнято оспорюване рішення. Зазначив, що нотаріальні дії під час державної реєстрації переходу права власності відповідачем не вчинялись. Крім того, позивач покликався на те, що договором іпотеки передбачене звернення стягнення на предмет іпотеки виключно шляхом укладення окремого договору, який у даному випадку не складався. Письмової вимоги ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" про виконання кредитного договору позивач не отримував. Вказав, що у квартирі проживає неповнолітня дитина, проте її відчуження відбулось без дозволу органу опіки та піклування.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.07.2015 №22733373, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмежено відповідальністю "Кей-Колект".

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належала квартира загальною площею 58,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.10.2007 та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.02.2008 року №17665694.

23.10.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 укладено договір №0, предметом якого стало надання кредиту в розмірі 67000,00 дол. США на строк до 20.10.2028.

23.10.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 укладено договір № 67914, предметом якого стала передача в іпотеку, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 23.10.2007 року №0, квартири загальною площею 58,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

13.02.2012 між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" укладено договір факторингу, предметом якого стало відступлення права вимоги заборгованості по кредитних договорах, зазначених в реєстрі, в тому числі, за договором від 23.10.2007 року №0, укладеним з ОСОБА_4.

13.02.2012 між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" укладено договір, предметом якого стало відступлення права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними в реєстрі, в тому числі, за договором від 23.10.2007 №67914, укладеним з ОСОБА_4

Від імені ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрборг" направлено ОСОБА_4 вимогу від 09.12.2013 №733491/ЛЗ про усунення порушень умов кредитного договору від 23.10.2007 №0.

09.07.2015 уповноважена особа ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" Кандаєва Діна Русланівна звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 58,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

09.07.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Борисом Михайловичем прийнято рішення №22733373, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 58,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ".

Про дану реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис від 09.07.2015 №10348572, про що власнику видано відповідний витяг.

Про існування оспорюваного рішення позивач дізналась з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2015 №43378140.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-1У. Оскільки відповідачем жодна нотаріальна дія щодо спірного об'єкту нерухомого майна у порядку, встановленому абзацами 2-3 частини 5 статті 3 Закону України №1952-IV під час здійснення державної реєстрації вказаного речового права не вчинялась, ккремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, як визначено у розділу 5 договору іпотеки від 23.10.2007 року №67914 не складався та відповідачу для проведення державної реєстрації наданий не був.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом

Абзацом 2 частини 1 статті 9 Закону України №1952-IV визначено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Зокрема, абзацами 2-3 частини 5 статті 3 Закону України №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

За змістом частини 9 статті 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Абзацом 7 пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 ( далі - Порядок), встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV нотаріус, як спеціальний суб'єкт, здійснює функції державного реєстратора, в тому числі, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора прав на нерухоме майно, які виникають у нього лише у результаті здійснення нотаріальних дій, реалізуються одночасно з їх вчиненням та виключно за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією України речових прав фізичних і юридичних осіб на нерухоме майно.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Пунктом 36 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Підпунктом 1 пункту 37 Порядку встановлено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року №898-IV (надалі - Закон України №898-IV), у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України №898-IV, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною 1 статті 37 Закону України №898-IV передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Отже, в межах процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право звернутися до органу державної реєстрації з метою державної реєстрації за собою права власності на об'єкт нерухомого майна і документом, який підтверджуватиме відповідний перехід права власності, слугуватиме або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі.

Встановлено, що у договорі іпотеки від 23.10.2007 року №67914 сторонами обумовлено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки одним із таких способів:

- передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку";

- отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку" (підпункти 5.2.1, 5.2.2 пункту 5.2 розділу 5 договору).

Таким чином, сторони досягли згоди, незалежно від обраного способу звернення стягнення на предмет іпотеки, укладати окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Підставою проведення державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" на квартиру загальною площею 58,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та прийняття оспорюваного рішення від 09.07.2015 року №22733373 слугував саме договір іпотеки від 23.10.2007 року №67914.

Колегія суддів зазначає, що жодна нотаріальна дія з даним об'єктом нерухомого майна у порядку, встановленому абз. 2-3 ч. 5 ст. 3, ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV, абз. 7 п. 2 Порядку, при здійсненні державної реєстрації вказаного речового права відповідачем, як спеціальним суб'єктом державної реєстрації, не вчинялась. Окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, як визначено у розділу 5 договору іпотеки від 23.10.2007 року №67914, також не складався та відповідачу для проведення державної реєстрації наданий не був.

Крім того, в силу вимог пункту 46 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1)завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2)документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3)заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Тому, обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним іпотекодержателем лише у разі, якщо така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання цієї вимоги.

У матеріалах реєстраційної справи, як доказ отримання позивачем письмової вимоги, міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №010, надіслане Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрборг" на адресу ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що таке повідомлення не може розцінюватись як належний доказ отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, оскільки згідно договору від 01.11.2013 №6к, укладеного між ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" та ТОВ "Укрборг", останнє не мало повноважень надавати послуги з відправки кореспонденції. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №010 також не містить відомостей про направлення позивачу саме вимоги ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" від 09.12.2013 року №733491/ЛЗ.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що приймаючи оспорюване рішення, відповідач діяв із виходом за межі наданих йому повноважень та всупереч вимогам чинного законодавства, відтак, дане рішення є неправомірним і підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував Законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду без змін.

За таких обставин, доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, а висновок суду першої інстанції є таким, що ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" травня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення виготовлено "11" жовтня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

- ОСОБА_3, АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Борис Михайлович АДРЕСА_3

4-третій особі: Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" - вул.Іллінська,8,м.Київ,04070,