Справа № 2-а-4346/10/0270
Суддя: Загороднюк Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2010-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 р. Справа № 2-а-4346/10/0270

м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Загороднюка Андрія Григоровича,

при секретарі судового засідання: Афанасьєвій Зінаїді Володимирівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Діброва і К"

до: Державного комітету України із земельних ресурсів в особі Головного управління Держкомзему у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування акту обстеження земельної ділянки і повідомлення, -

ВСТАНОВИВ :

сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Діброва і К" (далі - СТОВ "Діброва і К") звернулось з позовом до Державного комітету України із земельних ресурсів в особі Головного управління Держкомзему у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування акту обстеження земельної ділянки № 66 від 12.10.2010р. та повідомлення про відшкодування шкоди за № 157 від 14.10.2010р., що прийняті Головним управлінням Держкомзему у Вінницькій області.

Подані вимоги мотивовані тим, що проводячи обстеження земельної ділянки відповідач, оскаржуваним актом № 66 від 12.10.2010р., безпідставно кваліфікував факт самовільного зайняття СТОВ "Діброва і К" земельних ділянок загальною площею 81,61 га на території Мізяківської сільської ради поза межами населеного пункту, що використовуються останнім під посіви та вирощування сільськогосподарських культур, оскільки не врахував, що дані земельні ділянки перебувають у користуванні позивача на підставі укладеного 26.11.2007р. з Калинівською районною державною адміністрацією договору оренди, строк дії якого є продовженим включно до 2010 року.

Вважає встановлені актом перевірки обставини такими, що не відповідають дійсності, так як будь-яких передумов визнавати правомірне використання земельних ділянок "самовільним зайняттям" не існує, у звязку з чим і акт № 66 від 12.10.2010р. і повідомлення № 157 від 14.10.2010р. про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, прийняте на виконання результатів перевірки, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

18.11.2010р. та 25.11.2010р. уповноваженим представником СТОВ "Діброва і К" подані заяви про збільшення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування Розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (а.с. 70) та припису Головного управління Держкомзему України у Вінницькій області від 12.10.2010р. № 00195, які судом не прийняті до розгляду у звязку з їх поданням після початку судового розгляду та одночасною зміною і предмету і підстави позову, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 51 КАС України.

В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі за обставин, викладених в позові та його доповненнях (а.с. 51, 52), просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, вказавши, що в ході здійснення державного контролю за використанням та охороною земель Головним управлінням Держкомзему у Вінницькій області встановлено факт використання СТОВ "Діброва і К" земельних ділянок, щодо яких відсутні рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про їх передачу позивачу, тобто має місце самовільне зайняття земельної ділянки. За дане правопорушення управлінням відповідно до постанови КМ України № 963 від 25.07.07 розраховано розмір шкоди, заподіяний позивачем, яка становить 93537,79 грн. Таким чином вважає і акт перевірки і повідомлення про розмір шкоди такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а тому в задоволені позову просить відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що посадовими особами Головного управління Держкомзему у Вінницькій області проведено обстеження земельної ділянки площею 81,61 га на території Мізяківської сільської ради за межами населеного пункту Калинівського району Вінницької області, в результаті чого складено відповідний акт № 66 від 12.10.2010р.

Зокрема, даною перевіркою встановлено, що СТОВ "Діброва і К" використовує невитребувані земельні ділянки (паї) в кількості 64 ділянки загальною площею 81,61 га під посіви та вирощування сільськогосподарських культур за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про їх передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого відносно них правочину.

Такі дії товариства були кваліфіковані державними інспекторами згідно ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" як самовільне зайняття земельної ділянки.

За результатами проведення перевірки Головним управлінням Держкомзему у Вінницькій області відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007р. № 963 розраховано розмір заподіяної позивачем шкоди, спричиненої внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок загальною площею 81,61 га на території Мізяківської сільської ради за межами населеного пункту, у розмірі 93537,79 грн., про що повідомлено СТОВ "Діброва і К" повідомленням від 14.10.2010 року № 157.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Як вбачається, позивач оскаржує акт обстеження земельної ділянки та повідомлення про відшкодування шкоди з підстав їх протиправності.

За вимогами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. При цьому, названа норма визначає рішення як нормативно-правовий акт чи правовий акт індивідуальної дії.

Правовий акт - акт волевиявлення (рішення) уповноваженого суб'єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни припинення) на основі цих норм прав і обов'язків учасників конкретних правовідносин, міри відповідальності конкретних осіб за скоєне ними правопорушення.

Як нормативний так і ненормативний правовий акт завжди виражають волю (волевиявлення) уповноваженого суб'єкта права, його владні приписи; мають офіційний характер, обов'язковий до виконання; спрямування на регулювання суспільних відносин; встановлюють правову норму чи конкретне правовідношення; оформляються у визначеній формі; є юридичними фактами, що спричиняють певні правові наслідки.

Ненормативні (індивідуальні) акти - породжують права і обов'язки у тих конкретних суб'єктів, яким вони адресовані, у конкретному випадку.

Така правова позиція наведена й Конституційним Судом України у рішенні по справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення підпункту 2 пункту 3 розділу IV Закону України "Про Конституційний Суд України" стосовно правових актів органів Верховної Ради України (справа про акти органів Верховної Ради України) від 23.06.97 р. N 2-зп, справа N 3/35-313), який зазначає, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Із змісту зазначених визначень вбачається, що правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати права і обов'язки конкретних осіб, на яких спрямована їх дія. У такому випадку реалізується компетенція видавця цього акту як суб'єкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта, а відповідно інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги.

Назване кореспондується із умовами ч. 1 ст. 2 КАС України, яка у визначенні завдання адміністративного судочинства розкриває зміст прав свобод і інтересів, захист який є юрисдикцією адміністративних судів.

Тобто, до юрисдикції адміністративних судів в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України віднесено справи щодо оскарження лише рішення субєкта владних повноважень, його дій чи бездіяльності. При цьому, відрізняючою ознакою такого рішення від інших управлінських актів є наявність в ньому змісту управління особою, здійснення щодо неї влади, шляхом встановлення її прав і обов'язків.

Судом встановлено, що акт обстеження земельної ділянки від 12.10.2010р. № 66, оскаржуваний позивачем, є службовим документом, який стверджує факт здійснення обстеження земельної ділянки та його результатів і є носієм інформації про виявлення недоліків у використанні СТОВ "Діброва і К" земель на території Мізяківської сільської ради за межами населеного пункту загальною площею 81,61 га. Даний акт містить лише систематизований виклад виявлених в ході проведеного заходу контролю обставин, які на думку осіб, що його склали, є порушенням законодавства в сфері охорони та використання земель.

Виходячи із викладеного вбачається, що акт обстеження земельної ділянки від 12.10.2010р. № 66 не є власне актом державного чи іншого органу, який за своєю природою носить нормативно-правовий чи індивідуально-правовий характер, оскільки не відповідає наведеним вище критеріям, не породжує адміністративно-правових наслідків та не має обовязкового характеру, а відтак не є рішенням субєкта владних повноважень, яке може бути оскаржене до адміністративного суду.

Те ж саме стосується оскаржуваного повідомлення № 157 від 14.10.2010р. Направивши його позивачу відповідач таким чином повідомив СТОВ "Діброва і К" про результати проведеної перевірки на території Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області та про розмір розрахованої товариству шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, яку останньому необхідно сплатити.

Отже, дане повідомлення носить виключно інформаційний характер і жодних владних управлінських приписів воно не імплементує, тобто теж не може бути предметом розгляду адміністративних судів.

Суд звертає увагу на ту обставину, що в межах провадження цієї справи позивачем не оскаржуються будь-які дії чи бездіяльність Головного управління Держкомзему у Вінницькій області, повязані з організацією чи проведенням обстеження земельної ділянки, розрахунками розміру заподіяної шкоди, що з урахуванням вимог ст. 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів у даному спорі.

Оскарження акту обстеження № 66 від 12.10.2010р. та повідомлення № 157 від 14.10.2010р., які не встановлюють для позивача будь-яких обовязків, крім рекомендації вжити заходів щодо усунення виявлених порушень, не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту порушених прав, а тому вимога СТОВ "Діброва і К" про їх скасування є безпідставною.

Наведені обставини в своїй сукупності зобовязують суд закрити провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України. Проте, вчиняючи дану процесуальну дію суд зобовязаний розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Невірно обраний позивачем спосіб захисту порушених прав з обєктивних причин позбавляє можливостей вказати останньому на суд, до юрисдикції якого відноситься розгляд заявлених ним позовних вимог, що унеможливлює належне виконання обовязку, передбаченого ч. 2 ст. 157 КАС України. А оскільки суд, використовуючи згідно зі ст. 162 цього ж Кодексу свої повноваження при вирішення справи по суті, не є залежним змісту позовних вимог, тому має право відмовити в задоволені позову і з підстав непідвідомчості даного спору адміністративним судам.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову СТОВ "Діброва і К" в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

у задоволені адміністративного позову сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Діброва і К" до Державного комітету України із земельних ресурсів в особі Головного управління Держкомзему у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування акту обстеження земельної ділянки від 12.10.2010 року № 66 і повідомлення від 14.10.2010 року № 157 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 01.12.10

Суддя Загороднюк Андрій Григорович

29.11.2010