Справа № 188/731/16-а
Суддя: Місюра К. В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/731/16-а
Провадження № 2-а/188/15/2016
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Місюра К.В.

при секретарі Хандрига Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Петропавлівської районної державної адмністрації, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльність неправомірною та спонукання до дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Управління соціального захисту населення Петропавлівської районної державної адмністрації про визнання бездіяльності неправомірною та спонукання до дії.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням: серія НОМЕР_1 видане Петропавлівським районним військовим комісаріатом Дніпропетровської області 10.06.2013 року. Виходячи з вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ( надалі Закон№ 367-14)в нього є невід`ємне, підтвердження ч.3 ст.22 Конституції України право на отримання до 5 травня кожного року одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченим ст..12 Закону України № 367-14, а саме - 5(п`ять) мінімальних пенсій за віком.

Але порушуючи вимоги ст. 12 Закону № 367-14 та ч. З ст. 22 Конституції України грошова допомога йому відповідачем виплачувалась у розмірах значно нижчих, ніж це передбачено Законом № 367-14, в 2016 році (21 квітня) йому було виплачено як «учаснику бойових дій» -920 гривень.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Частиною 3 ст. 2 Закону № 3551-XII визначено, що нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними, крім того, положення Закону 33551-XII не містять будь-яких обмежень таких виплат в разі відсутності належного фінансування на виплату разової допомоги.

Статтею 17 Закону № 355-ХІІ визначається, що фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію Закону здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Позивач вважає, ті обставини, що фінансування відповідача з державного бюджету на виплату цієї допомоги здійснювалось в межах норм передбачених Законами про Державний бюджет України на відповідний рік не може бути підставою для зменшення розміру разової грошової допомоги гарантованої позивачу спеціальним Законом № 367-14.

Відповідно до ст. 17-1 Закону № 3551-ХІІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонером - за місцем отримання пенсії, та особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Таким чином, вважає, дії відповідача є протиправними, оскільки він повинен в своїй діяльності керуватися Конституцією та Законом України, що не суперечать її вимогам.

На відповідача покладається обов`язок нарахування та виплати цієї разової грошової допомоги відповідно до Закону.

Позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік, відповідно до вимог статті 12 Закону №367-14, зобов`язати відповідача зробити перерахунок грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік відповідно до вимог ст.12 Закону №367-14, виходячи з п`яти мінімальних пенсій за віком, забезпечити її виплату з урахуванням виплаченої суми.

В судове засідання позивач не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному розмірі.

Представник відповідача-1: в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність в задоволенні позовних вимог просить відмовити,згідно письмових заперечень.

Представник відповідача-2: в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність в задоволенні позовних вимог просить відмовити, згідно письмових заперечень.

Суд вивчивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з оглядом на наступні обставини.

Судом встановлено, що сторони знаходяться в публічно-правових відносинах урегульованих законодавством України.

Позивач є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України, у квітні 2016 року отримав 920 грн. що підтверджується довідкою відповідача.(а.с.5)

Вирішуючи питання про відмову в задоволенні позову суд бере до уваги, що згідно ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Урядом 2 березня 2016 року прийнято постанову № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Отже, цього року щорічна разова грошова допомога до 5 травня надається у таких розмірах:

- учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків 920 грн.;

Фінансування виплати здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Саме в такому розмірі відповідач виплатив позивачеві разову грошову допомогу до 05 травня у 2016 року.

Крім того, з 01.01.2011 року набув чинності Бюджетний кодекс України, частиною 2 статті 4 якого передбачено, що Бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України.

Оскільки джерелом виплати щорічної грошової допомоги до 05 травня є кошти Державного бюджету України, під час її нарахування та виплати слід керуватися виключно приписами Бюджетного кодексу України, Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та прийнятою на його виконання постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141, а також статтею 12 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, адже у суду немає підстав вважати, що відповідачем у справі - управлінням соціального захисту населення Петропавлівської районної державної адміністрації було допущено неправомірну бездіяльність, а рівно і зобовязувати відповідача провести позивачу додаткову виплату понад 920 грн., отриманих позивачем на момент звернення із цим позовом до суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Петропавлівської районної державної адміністрації, Дніпропетровського обласного Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації, про визнання бездіяльності неправомірною та спонукання до дії слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту», Законом України « Про Державний бюджет України на 2016 рік», постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141, ст.ст.159, 160, 161, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Петропавлівської рапйонної державної адміністрації Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльність неправомірною та спонукання до дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Петропавлівський районний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя К. В. Місюра