Справа № 163/2115/16-а
Суддя: Чишій С. С.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/2115/16-а
Провадження № 2-а/163/48/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Чишія С.С.

при секретарі Носку А.В.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Веремчук М.В.,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Куснищанської сільської Ради Любомльського району(третя особа ОСОБА_3) про визнання незаконною відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати незаконною відмову Куснищанської сільської Ради у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під садівництво, зобов'язати Раду на першій черговій сесії розглянути заяву позивача про одержання у власність земельної ділянки та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою. Свої вимоги обґрунтувала тим, що звернулась до Ради із заявою в порядку ст.118 ЗК України щодо одержання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га, розташованої поряд з набутим в порядку договору дарування житловим будинком. Листом від 03.08.2016 року сільська Рада відмовила в задоволенні заяви з тих підстав, що ділянка вже надана для приватизації ОСОБА_3. Вважає, що при прийнятті рішення про відмову в задоволенні її заяви порушено вимоги ст.118 ЗК України, якою передбачено вичерпний перелік підстав для такої відмови.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала і додатково пояснила, що спірною земельною ділянкою володіла її бабуся. В порядку договору дарування набула право власності на житловий будинок, а за договором купівлі-продажу - право власності на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування будинку і межує із бажаною для ведення садівництва. Звернулась до сільської Ради із заявою про надання цієї ділянки у власність, раніше для мети садівництва землю не приватизовувала. До заяви додала копію свого паспорта і копію договору дарування будинку, інших, в тому числі, графічних матеріалів, не приєднувала.

Представник Куснищанської сільської Ради позов не визнала і пояснила, що заява позивачки була предметом розгляду відповідної комісії, після чого була винесена на сесію. З огляду не те, що ОСОБА_3 до цього було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою ділянки, до складу якої входить і та, на яку претендувала ОСОБА_1, сесія одноголосно відмовила останній в задоволенні заяви. Заява повторно роглядалась на сесії в присутності чоловіка позивачки і знову прийняла аналогічне рішення.

ОСОБА_3 в якості третьої особи пояснила, що спірною ділянкою користувались її батьки протягом тривалого часу. Звернулась до сільської Ради і отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою, який на час розгляду позову вже сесією і затверджений.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Згідно з рішенням Куснищанської сільської Ради від 01.06.2016 року №6/6 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення, не наданих у власність і користування.

З рішення тої ж Ради від 07.10.2016 року №8/7 вбачається, що проект землеустрою затверджений і ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,2030 га кадастровим номером НОМЕР_1.

Як пояснили в судовому засіданні представник відповідача та сама ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку станом на 10.10.2016 року за останньою ще не зареєстроване.

З інформаційних довідок з Державного реєстру прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_1 набула і зареєструвала право власності на будинок АДРЕСА_1 10.06.2016 року, на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га за тою ж адресою - 02.09.2016 року.

Із заяви ОСОБА_1 від 07.07.2016 року на ім'я Куснищанського сільського голови вбачається, що позивачка «просила надати у власність земельну ділянку під садівництво біля подарованого будинку по АДРЕСА_1».

Витягом з протокольного рішення сесії Куснищанської сільської Ради від 03.08.2016 року вбачається, що заява ОСОБА_1 була предметом розгляду і проти її задоволення одноголосно проголосували 9 присутніх депутатів.

Того ж 03.08.2016 року за вихідним №Л-61 про прийняте рішення сільський голова направив ОСОБА_1 відповідне повідомлення.

Порядок набуття земельних ділянок у власність встановлений, зокрема, статтею 118 ЗК України.

Частиною 6 ст.118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для … ведення садівництва … у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган … місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам 1) законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, 2) генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, 3) схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, 4) проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз наведених положень закону свідчить, що для відмови у задоволенні заяви громадянина про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою встановлений вичерпний перелік підстав. Серед цього переліку відсутня така підстава як надання такого ж дозволу іншій особі, а на час прийняття сесією Ради оскаржуваного рішення проект землеустрою ОСОБА_3 затверджений не був.

Наведене дає достатні підстави для висновку про незаконність рішення органу місцевого самоврядування, а отже - для задоволення позову в цій частині заявлених вимог як доведеного і обгрунтованого.

Стосовно вимог про покладення на сільську Раду обов'язку розглянути заяву позивачки на першій сесії і надати відповідний дозвіл на розробку проекту землеустрою суд прийшов до такого висновку.

Згідно із ч.ч.4, 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наступні(після першої сесії новообраної ради) сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частиною 13 ст.45 того ж Закону встановлено, що пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.

Таким чином, Законом врегульовано як порядок скликання, так і формування порядку денного сесії місцевої Ради і, на думку суду, такі питання відносяться до виключної компетенції органу місцевого самоврядування. Покладення судом якихось обов'язків на такий орган в цій частині законом не передбачений і буде неправомірним втручанням в його діяльність. В той же час наслідки нерозгляду заяви про надання земельної ділянки у встановлені строки передбачені абз.3 ч.7 ст.118 ЗК України, чим позивач може скористатись при наявності законних підстав.

Компетенція щодо вирішення земельних питань, в тому числі, надання дозволу на розробку проекту землеустрою також визначена однозначно: такі повноваження згідно із ст.ст.118, 122 ЗК України та ч.1 ст.16, п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належать виключно сесії місцевої Ради щодо земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, в цій частині заявлені вимоги не відповідають положенням закону і задоволенню не підлягають.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст.94 КАС України судові витрати у формі судового збору слід покласти на суб'єкт владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.10, 11, 71, 86, 159, 160, 163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним протокольне рішення сесії Куснищанської сільської Ради Любомльського району від 03.08.2016 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення і передачу у власність для ведення садівництва земельної ділянки в селі Куснища Любомльського району Волинської області.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Куснищанської сільської Ради Любомльського району Волинської області в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань сільської Ради 275(двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня одержання постанови в повному обсязі через Любомльський районний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий : суддя Чишій С.С.

Повний текст постанови виготовлений 13.10.2016 року.