Справа № 809/856/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2016 р. № 809/856/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання відповідача про закриття провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк"Фінанси і кредит" Чернявської Олени Степанівни, третя особа на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

ухвалою суду від 19.07.2016 року відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк"Фінанси і кредит" Чернявської Олени Степанівни, третя особа на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання до вчинення дій.

19.08.2016 року представником відповідача подано суду клопотання про закриття провадження у даній справі, оскільки останню не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача у судовому засіданні при вирішенні клопотання про закриття провадження у справі поклався на розсуд суду.

Представник відповідача та третя особа на стороні відповідача в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце були повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк"Фінанси і кредит" Чернявської Олени Степанівни щодо невключення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів та зобов'язати відповідача до вчинення дій.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 №612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк"Фінанси і кредит" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 року №171 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Банк"Фінанси і кредит", згідно з яким з 18.09.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до постанови НБУ від 17.12.2015 року за №898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк"Фінанси і кредит", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 року №230 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк"Фінанси і кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідну з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк"Фінанси і кредит" з 18.12.2015 року по 17.12.2017 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною третьою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Судової палати в адміністративних справах і Судової палати в господарських справах Верховного Суду України від 16.02.2016 року по справі №21-484а15 та постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 року за №826/20410/14.

Відповідно до ч.1 ст.244-4 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином дана справа не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Згідно п.1 ч.1 , ч.2 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачеві, що спір, який виник між сторонами повинен розглядатися за правилами господарського судосинства.

Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) сплачена сума судового збору повертається на підставі ухвали суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачу, що вирішення даного спору відноситься до юрисдикції господарського суду.

Повторне звернення до суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Згідно ст.254 КАС України ухвала набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Гундяк В.Д.

Ухвала складена в повному обсязі 10.10.2016 року.