Справа № 815/4625/16
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4625/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповіді на запит, зобовязання розглянути запит та надати на нього відповідь, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо ненадання відповіді на запит, зобовязати Київський відділ державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області розглянути запит та надати на нього відповідь.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в порушення вимог Закону України Про доступ до публічної інформації не надано відповідь на Інформаційний запит на отримання публічної інформації від 05.08.2016р.

Відповідач Київський відділ державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (вхід.№25710/16 від 03.10.2016р.), наголошуючи, зокрема, що Інформаційний запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 05.08.2016р. у законодавчо визначені строки, та порядку розглянуто, та 11.08.2016р. надано відповідь №10783.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що позивач - ОСОБА_1 у заяві про зміну позовних вимог (від 07.10.2016р. вхід.№26406/16) виклав прохання щодо розгляду даної справи за його відсутності, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області з Інформаційним запитом на отримання публічної інформації від 05.08.2016р., у якому виклав прохання надати, у передбачений Законом України Про доступ до публічної інформації 5-ти денний термін, публічну інформацію, а саме: які переліки наборів даних оприлюднюються Київським відділом державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області у формі відкритих даних, де саме, та яка періодичність їх оновлення.

Судом зясовано, що вищеозначений Інформаційний запит на отримання публічної інформації від 05.08.2016р. отримано відповідачем - Київським відділом державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зокрема, 10.08.2016р., про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Не отримавши відповіді на Інформаційний запит на отримання публічної інформації від 05.08.2016р., позивач ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо ненадання відповіді на запит, зобовязання Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області розглянути запит та надати на нього відповідь, є безпідставними, та необґрунтованими, з урахуванням наступного.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зокрема, судом встановлено, що підставою для звернення до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою послугувало неотримання ОСОБА_1 від Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області відповіді на Інформаційний запит на отримання публічної інформації від 05.08.2016р.

Відповідно до ч.2 ст.34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011року №2939-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст.1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України Про доступ до публічної інформації, його метою є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст.3 Закону України Про доступ до публічної інформації право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 4 Закону України Про доступ до публічної інформації передбачено, що доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до ст.5 Закону України Про доступ до публічної інформацію доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі ст.12 Закону України Про доступ до публічної інформації суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.13 Закону України Про доступ до публічної інформації до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: інформацією про стан довкілля; інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією). На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини 1 та в частині 2 цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Відповідно до ст.14 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядники інформації, у тому числі, зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Статтею 19 Закону України Про доступ до публічної інформації встановлено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Зокрема, як встановлено судом, та зазначено вище, позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області з Інформаційним запитом на отримання публічної інформації від 05.08.2016р., у якому виклав прохання надати, у передбачений Законом України Про доступ до публічної інформації 5-ти денний термін, публічну інформацію, а саме: які переліки наборів даних оприлюднюються Київським відділом державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області у формі відкритих даних, де саме, та яка періодичність їх оновлення.

Частинами 1, 4 статті 20 Закону України Про доступ до публічної інформації встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судом зясовано, що вищеозначений Інформаційний запит на отримання публічної інформації від 05.08.2016р. отримано відповідачем - Київським відділом державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зокрема, 10.08.2016р., про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

З матеріалів справи також вбачається, що 11.08.2016р. за результатами розгляду Інформаційного запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 05.08.2016р., відповідачем - Київським відділом державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області на адресу заявника надіслано Лист №10783, за підписом в.о. начальника відділу ОСОБА_2, у якому зазначено, що надати інформацію, а саме: які переліки наборів даних оприлюднюються Київським відділом ДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області відкритих даних, де саме, та яка періодичність їх оновлення, не є можливим, оскільки Київський відділ державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області не являється розпорядником інформації відповідно до Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що Інформаційний запит на отримання публічної інформації від 05.08.2016р. у законодавчо визначені строки, та порядку було розглянуто Київським відділом державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та ОСОБА_1 надано відповіді від 11.08.2016р. №10783, що відповідно свідчить про безпідставність, та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо ненадання відповіді на запит, зобовязання Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області розглянути запит та надати на нього відповідь.

Вищевикладене повністю спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно з ч.3 ст. 105 КАС України позивач, у тому числі має право вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповіді на запит, зобовязання розглянути запит та надати на нього відповідь, не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

У звязку з тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, відповідно до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповіді на запит, зобовязання розглянути запит та надати на нього відповідь, відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.