Справа № 2-а-3905/10/0270
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010 р. Справа № 2-а-3905/10/0270 м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича,

Суддів: Альчука Максима Петровича

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Оніщенко Петрі Анатолійовичу

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідача : ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія Вінницяобленерго"

до: Державної податкової інспекції у м. Вінниці

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправними дій

ВСТАНОВИВ :

До суду звернулось відкрите акціонерне товариство Акціонерна компанія Вінницяобленерго ( далі позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у м. Вінниці (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправними дій.

Позов мотивовано тим, що за наслідками невиїзної документальної перевірки своєчасності сплати податку на прибуток, проведеної головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податку на прибуток ОСОБА_6, складено акт №516/15 від 22.03.2010 р. На підставі вказаного акту відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення №/0 від 31.03.2010 р., №/1 від 30.04.2010 р., №/2 від 09.07.2010 р. та №/3 від 29.09.2010 р. (а.с.9-12). Позивач вважає, що при винесенні даних податкових повідомлень-рішень відповідачем не враховано положення п.п. 5.2.2 п. 5.2. ст. 5 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, а тому дані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили суду наступне.

Підставою виявленого під час перевірки порушення п. 16.4 ст. 16 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств та п.п. 5.3.1 п. 5.3. ст. 5 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами стала нібито несвоєчасна сплата узгодженої суми податкових зобовязань з податку на прибуток. Крім того, представник позивача заявив, що ВАТ Акціонерна компанія Вінницяобленерго завжди вчасно сплачує свої податкові зобовязання.

На думку представника позивача, чинним законодавством не передбачено право податкових органів одноособово змінювати цільове призначення платежу, яке визначив платник податку, а тому дії податкового органу, який самовільно змінив призначення платежу під час сплати податкових зобовязань платником податку, є неправомірними. При цьому позиція податкового органу про те, що в картках особових рахунків податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобовязань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення і зазначений механізм діє в автоматичному режимі і стосується усіх видів перерахувань, не ґрунтується на законі.

Не погоджуючись з винесеними відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з вимогами про визнання їх протиправними та скасування.

Згодом позивачем надано клопотання про часткову зміну предмету позову (а.с.67), відповідно до якого позивач також просив визнати протиправними дії ДПІ у м. Вінниці по зміні цільового призначення платежів ВАТ АК Вінницяобленерго із сплати поточних податкових зобовязань за відповідними платіжними дорученнями та, крім того, просив визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню пені.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Також надав суду свої заперечення на позовну заяву (а.с.64-66), в яких зазначив, що платник не має права розпоряджатися на свій розсуд тією частиною коштів, які сплачені до бюджету, він зобовязаний регулярно перераховувати суми податків на користь держави, так як в протилежному випадку порушувалися б права і охоронювані законом інтереси інших осіб, а також держави. Таким чином змінюючи визначене платником призначення платежу і період за який сплачується податкове зобовязання та направляючи цей платіж на погашення податкового боргу, податкового зобовязання, ДПІ у м. Вінниці діяла в межах наданих законом повноважень, а саме на виконання примусу п. 7.7 ст. 7 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

22.03.2010 року головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податку на прибуток ОСОБА_6 здійснено невиїзну документальну перевірку відкритого акціонерного товариства Акціонерна компанія Вінницяобленерго з питань своєчасності сплати податку на прибуток, за результатами якої складено акт №516/15 від 22.03.2010 р. (а.с.6).

На підставі вищезазначеного акту відповідачем прийнято податкові повідомлення рішення №/0 від 31.03.2010 р., №/1 від 30.04.2010 р., №/2 від 09.07.2010 р. та №/3 від 29.09.2010 р. про застосування штрафних санкцій у розмірі 456526,03 грн. (а.с.9-12) та, крім того, нараховано пеню у розмірі 812 523,89 грн., в т.ч. безпідставно стягнену із поточних платежів в сумі 32 290,58 грн. у період з 28.11.2009 року по 22.09.2010 року та залишок не стягнутої пені у розмірі 780 233,31 грн., що підтверджується повідомленням ДПІ у м. Вінниці від 20.08.2010 року №60639 (а.с.22).

Судом встановлено, що позивачем надавалися заперечення до акту перевірки (а.с.7,8), та крім того, позивач скористався своїм правом адміністративного оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень, які, однак, відповідними рішеннями податкових органів були залишені без змін.

Проаналізувавши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що у всіх платіжних дорученнях позивача чітко вказано за який період і яке зобовязання сплачується, а саме: податок на прибуток за ІV квартал 2009 р. (а.с.17-21). При цьому відповідачем здійснено розподіл відповідних сум на погашення податкового боргу позивача, що знайшов своє відображення в обліковій картці платника податку, та застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 20% від несвоєчасно сплаченої узгодженої суми податкового зобовязання.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (далі Закон № 2181) передбачено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобовязань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обовязковими платежами) - у рівних пропорціях.

Відповідно до підпункту 7.1.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 2181, джерелами самостійної сплати податкових зобовязань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобовязань і погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону України Про Національний банк України Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 N 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за N 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит Призначення платежу платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення Призначення платежу. Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд прийшов до висновку, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Тому суми податкових зобовязань або податкового боргу з урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону № 2181 слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобовязань або податкового боргу, визначених платником податків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом № 2181, який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обовязкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобовязань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону № 2181, податковий орган не наділений правом чи обовязком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин самостійне нарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобовязань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що серед зазначених в Законі № 2181 порушень податкового законодавства немає недотримання порядку погашення податкового боргу та податкових зобовязань, встановленого пунктом 7.7 статті 7 цього Закону.

Отже, чинним законодавством України не передбачено застосування спеціальних заходів відповідальності за порушення платником податків вимог щодо першочергового погашення податкового боргу та виконання податкових зобовязань у порядку календарної черговості їх виникнення. У вказаних випадках до платника податків застосовуються передбачені Законом № 2181 заходи примусового стягнення податкового боргу, а також застосовуються штрафні санкції за порушення граничних строків податкових зобовязань.

З урахуванням вищенаведених підстав, дії Державної податкової інспекції у м. Вінниці, спрямовані на погашення податкових зобовязань, проведені без урахування всіх обставин, що мали значення у даному випадку, у звязку з чим податкові повідомлення-рішення №/0 від 31.03.2010 р., №/1 від 30.04.2010 р., №/2 від 09.07.2010 р. та №/3 від 29.09.2010 р. є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того суд дійшов висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправними дій ДПІ у м. Вінниці по зміні цільового призначення платежів ВАТ АК Вінницяобленерго із сплати поточних податкових зобовязань за відповідними платіжними дорученнями та по нарахуванню пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч. 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та відповідають дійсним обставинам, встановленим у справі, а тому підлягають задоволенню з розподілом судових витрат відповідно до ст. 94 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Платіжним дорученням № 67 від 30.09.2010 р. документально підтверджено судові витрати здійснені позивачем в розмірі 3,40 грн., а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Вінниці № /0 від 31.03.2010р., № /1 від 30.04.2010р., № /2 від 09.07.2010р., № /3 від 29.09.2010р.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Вінниці із зміни цільового призначення платежів ВАТ «АК Вінницяобленерго» із сплати поточних податкових зобовязань за платіжними дорученнями: №561 від 29.01.2010р., № 852 від 12.02.2010р., №921 від 15.02.2010р., №975 від 17.02.2010р., №1012 від 18.02.2010р., №2997 від 07.05.2010р., №3103 від 13.05.2010р., №3135 від 14.05.2010р., №3161 від 17.05.2010р., №17 від 27.05.2010р., №20 від 18.06.2010р., №4691 від 13.07.2010р., №4789 від 15.07.2010р., №4799 від 16.07.2010р., №4848 від 20.07.2010р., №5148 від 30.07.2010р., №5205 від 04.08.2010р., №5260 від 05.08.2010р., №5265 від 06.08.2010р., №5297 від 09.08.2010р., №5545 від 18.08.2010р., №6746 від 29.09.2010р.

Визнати протиправним дії Державної податкової інспекції у м. Вінниці щодо нарахування пені в сумі 812 523 (вісімсот дванадцять тисяч пятсот двадцять три) грн. 89 коп. та стягнення за період з 28.11.2009 р. по 22.09.2010 р. в сумі 32 290 (тридцять дві тисячі двісті девяносто) грн. 58 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в сумі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в порядку та в строки визначені ст. 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови оформлено 20 грудня 2010 року.

Головуючий суддя Вільчинський Олександр Ванадійович

Судді Альчук Максим Петрович

ОСОБА_1