Справа № 168/627/16-а
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/168/18/16
Справа № 168/627/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2016 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Хаврони О.Й.,

з участю секретаря Островерхої Т.С. ,

прокурора Нечаї О.П.,

представника третьої особи на стороні позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в судовому засіданні в смт. Стара Вижівка Волинської області в залі суду справу за позовом першого заступника керівника Ковельської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітнього, дитини позбавленої батьківського піклування ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача служба у справах дітей Старовижівської районної державної адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до відділу освіти, молоді та спорту Старовижівської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Смоляри Старовижівського району про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Перший заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури, в інтересах дитини сироти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відділу освіти, молоді і спорту Старовижівської районної державної адміністрації та зобов'язати нарахувати та виплатити ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку відповідно до ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Закон).

Позов мотивує тим, що неповнолітній ОСОБА_4, який є дитиною, позбавленою батьківського піклування, переданий на виховання і проживання в прийомну сім'ю ОСОБА_5 і ОСОБА_6, у 2015 р. закінчив 9 клас навчання ЗОШ І-ІІІ ступенів с.Смоляри Старовижівського району Волинської області та вступив на навчання до професійно-технічного училища в смт.Луків Турійського району. Відповідач, всупереч вимогам ст. 8 Закону, не нарахував і не виплатив йому вказаної допомоги.

Як підставу звернення до суду в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 є неповнолітньою особою і не може належним чином захистити свої права, а його законні представники і служба в справах дітей з 2015 року не ініціювали питання про виплату допомоги, тобто не належним чином здійснюють представництво інтересів неповнолітнього, що зобов'язує прокурора звернутись з таким позовом.

У судовому засіданні прокурор Нечая О.П. позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним та просить позов задовольнити.

Неповнолітній ОСОБА_4 і його законні представники у судове засідання не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник служби в справах дітей позов підтримала.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, подала письмові заперечення на позов та пояснила, вважає, що механізм та порядок виконання даного Закону передбачений Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.1996 р. № 226 /далі - Постанова/. Постановою передбачено, що така допомоги надається у випадку працевлаштування неповнолітнього після закінчення навчального закладу. Оскільки ОСОБА_4 не був працевлаштований, а продовжує навчання, то немає підстав для виплати йому вказаної допомоги.

Представник третьої особи на стороні відповідача ЗОШ І-ІІІ ступеня с.Смоляри пояснила, що неповнолітній ОСОБА_4 навчався в цій школі, підтримує думку представника відповідача.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Сторони визнають, що неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., є дитиною, позбавленою батьківського піклування, його батьки позбавлені батьківських прав, з січня 2015 р. проживає в прийомній сім'ї ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в с.Смолярі. В 2015 році він закінчив 9 клас ЗОШ І-ІІІ ст. с.Смолярі та вступив до професійно-технічного училища № 22 в смт.Луків Турійського району Волинської області, де навчається на час розгляду справи /а.с. 9-20/.

Так, відповідно до ч.7 ст.8 Закону випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Неповнолітньому ОСОБА_4, як випускнику, одноразова грошова допомога відповідно до ст. 8 Закону не виплачувалась.

Не нараховуючи і не виплачуючи вказаної вище допомоги, відповідач виходив з того, що одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку виплачується відповідно до Постанови КМУ № 226 від 05 квітня 1996 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» при працевлаштуванні після закінчення навчального закладу, а неповнолітній ОСОБА_4 не був працевлаштований після закінчення навчального закладу, а продовжив навчання в іншому навчальному закладі, тому на думку відповідача підстав на виплату допомоги немає. Крім того посилається на відсутність бюджетних призначень на вказані виплати.

Дії відповідача вимогам закону не відповідають з таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Зокрема, відповідно до ч.ч.1-3 ст.8 цього Закону держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб.

Згідно з ч.7 цієї статті випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Із змісту вказаної норми встановлено, що власне випускники з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку; в даному випадку йдеться про випускників віком до 18 років.

При цьому, ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Таким чином, сам факт випуску з навчального закладу є підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів, встановленої законом.

Наведеним твердженням не суперечать приписи ст.25 вищевказаного Закону, відповідно до яких порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Вказана норма Закону виділяє: витрати, пов'язані з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу; здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу; інші виплати, передбачені цим Законом.

Статтею 39-9 вказаного Закону встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Наведена норма регулює правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору по даній справі, і жодним чином не стосується виплат передбачених ст.8 Закону до працевлаштування чи вступу до навчального закладу.

Згідно з пп.4 п.13 постанови КМ України № 226 від 05.04.1994р. «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» учням, студентам з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також учням, студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишились без батьків, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та вищих навчальних закладах і перебували на повному державному утриманні, при їх працевлаштуванні видається одяг, взуття, м'який інвентар і обладнання на суму, не менш як 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів.

Водночас, вказана постанова, відповідно до якої умовою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів є працевлаштування учнів, студентів з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також учнів, студентів, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишились без батьків, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та вищих навчальних закладах і перебували на повному державному утриманні, у цій частині суперечить вимогам Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Також відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з вищенаведеного, а також з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення зазначеної справи застосуванню підлягає Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

З урахуванням наведеного, неповнолітній ОСОБА_4 має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», в розмірі не менше 6 (шість) прожиткових мінімумів для дітей віком від 6 до 18 років, з урахуванням ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та виплату вказаної грошової допомоги.

З цих підстав не заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що неповнолітній ОСОБА_4 не має права на вказану грошову допомогу, оскільки не працевлаштувався, зокрема і не заслуговують посилання на роз'яснення, викладені в листі Міністерства освіти і науки України, наданому до заперечення на позов. Відсутність коштів у відповідача висновку суду не спростовує.

З огляду на викладене, дії відповідача слід визнати протиправними.

Оскільки ЗОШ І-ІІІ ступенів с.Смоляри як навчальний заклад фінансуються централізовано через бухгалтерію відділу освіти, що не оспорюється і визнається сторонами, то саме з останнього слід стягнути вказану грошову допомогу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати неповнолітньому ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», та необхідність зобов'язати відповідача виплатити ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу в розмірі не менше 6 прожиткових мінімумів для дітей віком від 6 до 18 років, з урахуванням ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Оскільки законні представники неповнолітнього та служба у справах дітей з аналогічним позовом в інтересах неповнолітнього не звертались, суд приходить до висновку вони належним чином не здійснюють захист його прав та інтересів, а тому прокурор довів підставність його звернення до суду із вказаним позов в інтересах неповнолітнього.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 8, 39-9 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015р.», ст. ст. 2, 8-9, 11, 60, 70-72, 158-163, 185-186 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати бездіяльність відділу освіти, молоді та спорту Старовижівської районної державної адміністрації щодо невиплати випускнику, дитині, позбавленій батьківського піклування ОСОБА_4, одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» протиправною.

Зобов'язати відділ освіти, молоді та спорту Старовижівської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу, передбачену ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», в розмірі не менше 6 (шість) прожиткових мінімумів для дітей віком від 6 до 18 років, з урахуванням ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Текст постанови виготовлено в повному обсязі 17.10.2016 року.

Суддя О. Й. Хаврона