Справа № 826/23371/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

04.10.2016 № К/800/16164/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Голубєвої Г.К., Усенко Є.А., секретар судового засідання - Іванов Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві
на постановуКиївського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016
у справі №826/23371/15
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна»
доДержавної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві
провизнання протиправною бездіяльність, скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення бюджетної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.03.2016 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» про визнання протиправною бездіяльності Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість в розмірі 6264999,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна»; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 28.09.2015 № , № ; та стягнення заборгованості з бюджету з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 6264999,00 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 скасована постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.03.2016 та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 28.09.2015 № (форма «В1»), № (форма «Р»).

Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна».

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити в силі постанову суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві заяву про приєднання до касаційної скарги податкового органу або заперечень на касаційну скаргу не надала.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 8.06.2015 ТОВ «Аскоп-Україна» засобами електронного зв'язку подало до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві наступні документи:

- податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року (реєстраційний № ), в рядку 23.2 якої визначило, що сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 22 - рядок 22.1), яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 3 Д3) складає 6264999 грн.;

- додаток № 3 до податкової декларації з податку на додану вартість (розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3);

- додаток № 4 до податкової декларації з податку на додану вартість (заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4);

- додаток № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість (розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

Згідно з поданою ТОВ «Аскоп-Україна» до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві податковою декларацією з ПДВ за травень 2015 року та додатками до неї сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку відображена в рядку 23.2, яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту складає 6264999 грн., в тому числі за березень 2015 року - 263237 грн., за травень 2015 року - 6001762 грн.

Причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за березень 2015 року є імпортні операції (риба охолоджена, лосось, м'ясо яловичини заморожене, картопля фрі), за травень 2015 року - експорт сої до Туреччини, імпортні операції (риба охолоджена, лосось, м'ясо яловичини, картопля фрі).

В період з 19.08.2015 по 02.09.2015 Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Аскоп-Україна» правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень 2015 року.

Результати перевірки відображено в акті перевірки від 16.09.2015 № 7385/26-53-28-01-30579869, в якому контролюючим органом встановлено наступні порушення позивачем податкового законодавства:

- пунктів 198.1, 198.2 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3, 200.4, абзацу «б» пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за травень 2015 року в розмірі 1580751 грн. та заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту (р. 18) за березень 2015 року в розмірі 71816 грн.;

- за результатами перевірки неможливо підтвердити заявлену ТОВ «Аскоп-Україна» суму бюджетного відшкодування за травень 2015 року в розмірі 4684248 грн., що пов'язано з ненадходженням відповідей на запити щодо основних постачальників по ланцюгу постачання.

На підставі акта перевірки від 16.09.2015 №7385/26-53-28-01-30579869 відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 28.09.2015:

- № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 2371129,00 грн., у тому числі сума завищення бюджетного відшкодування - 1580 751,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штраф) - 790378,00 грн.

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 107724,00 грн., у тому числі за основним платежем - 71816,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 35908,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову мотивував рішення необґрунтованістю заявлених позовних вимог в повному обсязі, оскільки оскаржувана бездіяльність та рішення відповідача відповідають встановленим вимогам законодавства.

Суд апеляційної інстанції, погодився з висновками суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність податкового органу щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість в розмірі 6264999,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна», оскільки податковий орган зобов'язаний лише після закінчення процедури судового оскарження протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, проте процедура оскарження податкових-повідомлень рішень тривала. Внаслідок чого, суд також дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги про стягнення заборгованості з бюджету в розмірі 6264999,00 грн.

Разом з тим, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовну вимогу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.09.2015 №, № з підстав підтвердження первинними документами, які були надані відповідачу до перевірки, здійснення позивачем спірних господарських операцій, суд апеляційної інстанції, вважаючи, що для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін належним способом захисту порушених прав позивача є необхідність зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна», вийшов для цього за межі позовних вимог.

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (п. 200.7 ПК України).

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За приписами п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

За змістом п.п. 200.7 - 200.13 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Пунктом 200.14 ст. 200 ПК України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки сум бюджетного відшкодування, визначених у пункті 200.11 цієї статті, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Пунктом 200.15 ст. 200 ПК України передбачено, що у разі, якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов'язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 16 Положення про митні декларації, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450, передбачено, що митна декларація на паперовому носії вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах відбитка особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Електронна митна декларація вважається оформленою за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення та засвідчення такої декларації електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у візуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматі, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення, та надсилається декларанту або уповноваженій ним особі.

З огляду на вимоги вищенаведених норм, а також беручи до уваги триваючу процедуру судового оскарження податкових повідомлень рішень, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для визнання протиправною бездіяльністю дії податкового органу щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість в розмірі 6264999,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна».

Зважаючи на викладене та приймаючи до уваги, правильно враховану апеляційним судом позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 02.12.2015 у справі №826/17403/14, цілком обґрунтованою є відмова у стягненні заборгованості з бюджету в розмірі 6264999,00 грн.

Викладене також свідчить про необґрунтованість та не підтвердження посилань податкового органу в касаційній скарзі на грубе порушення судом апеляційної інстанції ст. 200 ПК України внаслідок задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Вирішуючи спір по суті в іншій частині позовних про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.09.2015 №, №, попередні судові інстанції, посилаючись на положення статей, 198, 201 Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», дійшли правильного висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, і що наведеними правовими нормами, в першу чергу, регламентовано пряму взаємозалежність правильності врахування платником податку у податковому обліку витрат на оплату придбаних у контрагента товарів (робіт, послуг) від підтвердження проведених господарських операцій належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що 24.02.2015 між ТОВ «Аскоп-Україна» (покупець) та ТОВ «Алкор ЛТД» (продавець) укладений договір купівлі-продажу № 25/02/15, згідно якого продавець зобов'язується передати окремими партіями сою у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти даний товар і оплатити його вартість.

Відповідно до розділу 4 названого договору, продавець зобов'язується поставити покупцю погоджену партію товару автомобільним транспортом за адресою: м. Херсон, вул. Порт-Елеватор, 5 ПАТ «Херсонський КПХ» (п. 4.1). Товар розміщується продавцем на елеваторі ПАТ «Херсонський КПХ» по квоті ПП «ДП Чиста Країна», яке здійснює в інтересах ТОВ «Аскоп-Україна» подальше його експедирування (п. 4.2). Приймання товару по якості здійснюється лабораторією ПАТ «Херсонський КПХ», яка виробляє вхідний відбір проб на визначення якості товару. Продавець зобов'язаний ознайомитися з результатами дослідження якості товару до його вивантаження на елеваторі (п. 4.3).

Згідно з пунктом 4.9 договору продавець зобов'язаний передати покупцю відносно поставленої партії товару наступні документи: рахунок-фактуру; податкову накладну, оформлену у відповідності з вимогами діючого законодавства України і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних; видаткову (товарну) накладну.

Відповідно до розділу 10 договору, продавець зобов'язується при укладенні даного договору надати покупцю наступні документи, завірені печаткою продавця і підписом уповноваженої на підписання договору особи: копію виписки з ЄДРПОУ продавця; копію довідки управління статистики про включення продавця в Єдиний державний реєстр підприємств і організацій України; копію свідоцтва про реєстрацію продавця платником податку на додану вартість (п. 10.3).

Продавець зобов'язаний підтвердити придбання поставленого покупцю товару у сільськогосподарського виробника шляхом надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних копії податкової накладної (п. 10.5).

На підтвердження виконання умов даного договору та правомірності формування податкового кредиту позивачем надані видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, платіжні доручення, договір про надання транспортно-експедиторських послуг, акти приймання та надходження сільгосппродукції, товарно-транспортні накладні, довіреність, складські квитанції на зерно, витяги з реєстру складських документів на зерно, витяги з єдиного реєстру податкових накладних, дані реєстру платників ПДВ станом на 08.10.2015, докази подальшого використання ТОВ «Аскоп-Україна» у власній господарській діяльності придбаної в березні та травні 2015 року сої (експорт за межі України за контрактами у сфері ЗЕД та докази на їх виконання).

Суди попередніх інстанцій дійшли різних юридичних висновків під час надання правової оцінки спірним господарським операціям.

Так, суд першої інстанції в обґрунтування безтоварності спірних господарських операцій врахував не подання позивачем сертифікатів якості товару, зазначення в товарно-транспортній накладній від 06.05.2015 №271073 про здійснення автоперевезення автомобілем Рено ВН 6516 ЕТ, власник якого надав пояснення про непідтвердження такого перевезення, а також про порушення податкового законодавства контрагентом позивача - ТОВ «Алкор ЛТД» та його контрагентами.

В той же час, судом апеляційної інстанції відхилені наведені посилання податкового органу. Апеляційним судом встановлено, що реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Аскоп-Україна» при виконанні договору купівлі-продажу від 24.02.2015 № 25/02/15, підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов'язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України. При укладенні договору сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству. Також судом апеляційної інстанції встановлено, що надані позивачем митні декларації для підтвердження права ТОВ «Аскоп-Україна» на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість не можна вважати належним документом для формування бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість, оскільки такі митні декларації форми МД-2 та МД-3 не містять відмітки про завершення митного оформлення та засвідчення даних декларацій електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення.

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з тим, що наведені місцевим судом обставини, зокрема, неподання сертифікатів якості, з огляду на правила формування податкового кредиту, регламентовані положеннями Податкового кодексу України не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірного правочину за умови наявності первинних документів або інших доказів, які спростовують такі доводи.

Також, колегія суддів вважає цілком обґрунтованими висновок апеляційного суду про те, що, окремі недоліки в оформленні первинних документів, а в даному випадку товарно-транспортних накладних, не доводять протиправність правочинів, направлених на купівлю-продаж за умови наявності інших первинних документів, які спростовують факт безтоварності господарських операцій.

Поруч з цим, податковий орган в акті перевірки взагалі не зазначав будь-яких обставин щодо сертифікатів якості чи товарно-транспортних накладних, відповідно і не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних останніх. Крім того, під час перевірки взагалі не досліджувалось питання оформлення митних декларацій ф. МД-2, МД-3, які, як зазначено в касаційній скарзі податкового органу, не містять відміток про завершення митного оформлення товару.

Враховуючи те, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, відтак правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що право платника податків, тобто позивача, на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами і платник податку не може нести відповідальність за несплату податків одним з продавців по ланцюгу поставки.

Оскільки позивачем доведено дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, а також надано всі первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагента, які фактично підтверджують реальне здійснення правочину і досягнення позивачем законної мети його здійснення - придбання на підставі цивільно-правової угоди товарів - для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку, відтак суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій з контрагентом.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про те, що спірні податкові повідомлення-рішення є такими, що не ґрунтуються на нормах закону, а тому вони підлягають скасуванню.

За наведених обставин, враховуючи подання позивачем відповідачу відповідної заяви про бюджетне відшкодування, а також приймаючи до уваги, що оскаржувані у даній справі податкові-повідомлення рішення від 28.09.2015 № , № не ґрунтуються на нормах закону, колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне погодитись з правомірністю зобов'язання Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна».

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді Г.К.Голубєва
Є.А.Усенко