Справа № 2а-16046/10/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2010-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13:49

За позовом

Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк»

до

Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві

про

скасування постанови від 20.09.2010 ВП № 21473647

Суддя: Кротюк О.В.

Секретар судового засідання: Гончаров В.В.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 21473647 від 20.09.2010 та відшкодувати судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки останні передбачають можливість здійснення стягнення в іноземній валюті.

Відповідач заперечення проти позову не надав, докази належного повідомлення про розгляд справи знаходяться в матеріалах справи. З огляду на те, що статтею 181 КАС України встановлено скорочений строк розгляду справи, справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

як вбачається з оскаржуваної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 21473647 від 20.09.2010 підставою для прийняття відповідного рішення є відсутність у виконавчому документі розрахунку боргу у національній валюті. При цьому, оскаржуване рішення прийнято на підставі пункту 7 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" (№ 606-XIV від 21.04.1999; далі –Закон про виконавче провадження).

У відповідності до зазначеної норми державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Отже, аналізуючи зазначене положення Закону про виконавче провадження видно, що умовою прийняття рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження повинно бути наявність відповідних обставини, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Проте, в той же час, Законом про виконавче провадження, статтею 51, передбачено порядок звернення стягнення на майно боржника при обчисленні боргу у гривнях або іноземній валюті.

Тобто порядок звернення стягнення на майно боржника при обчислені боргу як в національній так і в іноземній валюті встановлено Законом.

Так, статтею 51 Закону про виконавче провадження порядок звернення стягнення на майно боржника при обчисленні боргу у гривнях або іноземній валюті полягає в наступному.

У разі відсутності у боржника коштів у гривнях, достатніх для одночасного задоволення вимог стягувача, державний виконавець накладає стягнення на кошти боржника в іноземній валюті.

Якщо кошти боржника в іноземній валюті є на рахунках, внесках або на зберіганні у банку або іншій кредитній установі, які мають право продажу іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку України, державний виконавець зобов'язує їх протягом семи днів продати іноземну валюту в розмірі, необхідному для погашення боргу.

Якщо такі кошти є у банку або іншій кредитній установі, які не мають права продажу іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку України, державний виконавець зобов'язує їх протягом семи днів перерахувати ці кошти до банку або іншої кредитної установи, що мають таке право для їх реалізації відповідно до вимог частини другої цієї статті.

При цьому, Закон про виконавче провадження, абзац 4 статті 51 прямо встановлює, що звернення стягнення на кошти боржника у гривнях та інше майно боржника при обчисленні боргу в іноземній валюті здійснюється в порядку, передбаченому цією статтею.

Зазначені норми Закону також продубльовані у пункті 5.2. "Інструкції про проведення виконавчих дій" (№74/5 від 5.12.1999), підпунктом 5.2.5. якої передбачено, що при обчисленні боргу в іноземній валюті звернення стягнення на кошти боржника у гривнях та інше майно боржника здійснюється в порядку, установленому пунктом 5.2 цієї Інструкції.

У відповідності до пункту 7 статті 26 Закону про виконавче провадження у відповідності до зазначеної норми державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Жодних таких обставин, які: 1) передбачені законом, 2) виключають здійснення виконавчого провадження державним виконавцем належним чином не встановлено та суду не доведено. Окрім того, стаття 51 Закону про виконавче провадження врегулювала порядок звернення стягнення на кошти боржника у гривнях та інше майно при обчислені боргу в іноземній валюті, яке здійснюється в порядку встановленому зазначеною ж статтею закону. Вказана стаття закону передбачає можливість стягнення боргу вираженого в іноземній валюті за рахунок національної валюти та майна боржника.

Така операція відповідає положенням частини 2 статті 533 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Виконавчим написом нотаріуса, який зареєстровано в реєстрі за номером 1709 пропонується задовольнити вимоги у розмірі суми грошового еквіваленту в іноземній валюті.

Окрім того, у відповідності до положень абзацу «ж»пункту 1 глави 2 Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою (затверджено постановою Правління Національного банку України від 10.08.2005 N 281) клієнти-резиденти (юридичні особи та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, крім постійних представництв нерезидентів) купують, обмінюють іноземну валюту для здійснення неторговельних операцій на підставі таких документі, зокрема, виконавчих документів, що видані на виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, враховуючи вищезазначене у сукупності, державний виконавець не має жодних обставин та умов у відповідності до норми пункту 7 статті 26 Закону про виконавче провадження, які виключають здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом № 6-313/10 від 25.06.2010. З огляду на вищезазначене оскаржуване рішення не є обґрунтованим та правомірним, з огляду на що позовна заява підлягає задоволенню.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України (№254к/96-ВР від 28.06.1996р.) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

При прийнятті рішення суд також бере до уваги положення статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено суду правомірнсть прийнятого рішення.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 21473647 від 20.09.2010.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 та набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Кротюк

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –22.11.2010.