Справа № 340/197/16-а
Суддя: Атаманюк Р. І.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №340/197/16-а
Номер провадження №2-а/340/20/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Атаманюка Р.І.,

з участюю : секретаря Ласкурійчук С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дій в частині накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в Верховинський районний суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дій в частині накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 25.03.2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС - ОСОБА_2, винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0838/20909/16, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень. Зазначену постанову він отримав 05 квітня 2016 року. Даною постановою встановлено, що 18.01.2016 року о 01:01 год. він ввіз на митну територію України через митний пост «Мостиська»» Львівської митниці ДФС в митному режимі транзит транспортний засіб «SКОDА FАВІА», реєстраційний номер RР 59415, кузов ТМВНS46Y223566017, країна реєстрації - ОСОБА_3, а також було встановлено відсутність інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля станом на 07.03.2016 р. Вказує, що він не зміг вивести транспортний засіб за межі митної території України у встановлений строк, у зв'язку з тим, що транспортний засіб знаходиться в несправному стані, проте докази щодо технічного стану автомобіля, який непридатний до експлуатації не взяті до уваги заступником начальника Львівської митниці ДФС - ОСОБА_2 Вважає, що постанову в справі про порушення митних правил № 0838/20909/16 винесено правомірно, оскільки в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, однак в частині накладення стягнення на нього, ОСОБА_2 не врахував вимоги ст. 487 МК України та не дотримано вимог ст. 33 КУпАП, а саме: не враховано його особу, не встановлено його майновий стан, не встановлено обставин, що пом'якшують відповідальність, так як він здійснює догляд за перестарілою бабусею ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та в нього на утриманні знаходиться вагітна дружина ОСОБА_5. Також не вирішувалося питання можливості звільнення його від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, хоча жодної матеріальної шкоди вищезгаданим правопорушенням завдано не було. А тому, просить визнати протиправними дії в частині накладення адміністративного стягнення, постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС - ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил № 0838/20909/16 від 25 березня 2016 року в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу змінити та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Представником позивача ОСОБА_1, адвокатом ОСОБА_6 подано до суду клопотання, в якому він вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача. Також долучено ксерокопії фотознімків автомобіля після ДТП.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, подала до суду заперечення, в якому проти задоволення позову заперечила та вказала, що 07.03.2016 року о 14 год. 38 хв. в зону митного контролю пункт пропуску "Шегині" митного поста "Мостиська" Львівської митниці ДФС із ОСОБА_3 до України вїхав автомобіль марки "VOLKSWAGEN-LT 35", р.н. ОСОБА_3 RP60229 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 В ході проведення митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення інформації про нього до АСМУ "Інспектор" та в ЄАІС Держмитслужби України було виявлено, що гр. ОСОБА_1 не вивіз з митної території України у встановлений ч.1 ст.95 МК України строк, транспортний засіб. При перевірці встановлено, що ОСОБА_1 18.01.2016 року о 01:01 год. ввіз на митну територію України через митний пост «Мостиська»» Львівської митниці ДФС в митному режимі транзит транспортний засіб «SКОDА FАВІА», реєстраційний номер RР 59415, кузов ТМВНS46Y223566017, країна реєстрації - ОСОБА_3. Також було встановлено відсутність інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, а тому станом на 07.03.2016 року позивачем перевищено встановлений нормами ст. 95 МК України граничний строк тривалістю 10 діб доставки транспортного засобу до митного органу. Будь яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст.460 МК України, гр. ОСОБА_1 до митного контролю не надавав. Позивач, ОСОБА_1 не перебуває ні на постійному, ні на тимчасовому обліку в консульській установі за межами території України, про що свідчить відсутність відповідних відміток в його паспорті, є резидентом.

Вважає необгрунтованими зазначені в позовній заяві твердження про те, що автомобіль перебував у несправному стані, оскільки на час складання протоколу та в своєму письмовому поясненні від 07.03.2016 року ОСОБА_1 не надав на митницю жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що транспортний засіб «SКОDА FАВІА» перебував у несправному стані. На час складання протоколу про порушення митних правил та винесення постанови, позивач жодних доказів, які б підтверджували наявність помякшуючих обставин також не надавав. Стягнення накладалося в межах санкції ч.3 ст. 470 МК України, а тому просить відмовити в задоволенні позову у звязку з безпідставністю та необгрунтованістю.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до даних протоколу про порушення митних правил №0838/20909/16 від 07.03.2016 року, складеного старшим державним інспектором ВМО №3 м/п "Мостиська" Львівської митниці ДФСУ ОСОБА_8, 07.03.2016 року о 14 год. 38 хв. в зону митного контролю пункт пропуску "Шегині" митного поста "Мостиська" Львівської митниці ДФС із ОСОБА_3 до України вїхав автомобіль марки "VOLKSWAGEN-LT 35", р.н. ОСОБА_3 RP60229 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 В ході проведення митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення інформації про нього до АСМУ "Інспектор" та в ЄАІС Держмитслужби України було виявлено, що гр. ОСОБА_1 18.01.2016 року о 01:01 год. ввіз на митну територію України через митний пост «Мостиська»» Львівської митниці ДФС в митному режимі транзит транспортний засіб «SКОDА FАВІА», реєстраційний номер RР 59415, кузов ТМВНS46Y223566017, країна реєстрації - ОСОБА_3. Також було встановлено відсутність інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, а тому станом на 07.03.2016 року позивачем перевищено встановлений нормами ст. 95 МК України граничний строк тривалістю 10 діб доставки транспортного засобу до митного органу, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.470 МК України (а.с. 56-58).

До протоколу додано письмове пояснення ОСОБА_1 від 07.03.2016 року, в якому він зазначив, що не вивіз вчасно автомобіль, у звязку з тим, що даний автомобіль є в несправному стані. Про те, що необхідно попередити про це митні органи, він не знав (а.с. 59).

25.03.2016 року на підставі вказаного протоколу, в.о.начальника Львівської митниці Міндоходів ОСОБА_9 винесено постанову №0838/20909/16 про порушення митних правил, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.(а.с.72-74).

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 визнає факт порушення митних правил, так як перевищив встановлений ст.95 МК України строк доставки транспортного засобу, що перебував під митним контролем до органу доходів і зборів більше ніж на десять діб, відповідальність за що передбачена ч.3 ст.470 МК України, а тому відповідно до ч.3 ст.72 КАС України, дані обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.529 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ч.6 ст.530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 461 МК України за порушення митних правил можуть бути накладені такі адміністративні стягнення: 1) попередження; 2) штраф; 3) конфіскація товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Санкцією ч.3 ст.470 МК України встановлено один вид адміністративного стягнення - штраф.

Відповідно до ч.1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, орган (посадова особа), уповноважена вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням.

Виходячи з приписів зазначеної статті, законодавець дає можливість органу (посадовій особі), що уповноважений вирішувати справу, за певних умов застосувати щодо порушника усне зауваження такий метод виховного впливу, що не пов'язаний ні з адміністративним стягненням, ні із заходом громадського впливу. Однак, застосування зазначеної статті ніяким чином не повязана з відсутністю вини, оскільки обмежившись усним зауваженням правопорушник повинен усвідомити протиправність своєї поведінки для того, щоб не допускати подібного в майбутньому. Суд не наділений повноваженнями звільнення від стягнення і винесення усного зауваження, вказані процесуальні дії відносяться до прерогативи органу, який розглянув справу, в даному випадку - митного органу. Окрім того, сама диспозиція частини третьої статті 470 МК України не передбачає в даній справі застосування "малозначність".

Крім того, можливість застосування норми ст.22 КУпАП є правом, а не обовязком органу (посадової особи), що розглядає справу. До того ж, підставою для оцінки вчиненого адміністративного правопорушення/порушення митних правил як малозначного, і, як наслідок цього, застосування норми ст.22 КУпАП, є встановлення низки виняткових обставин вчиненого, зокрема, наявності у вчиненому діянні формальних ознак правопорушення поряд із відсутністю суспільної небезпеки вчиненого, незаподіянням і неможливістю заподіяння вчиненим діянням шкоди будь-чиїм (в тому числі державі) інтересам, правам тощо. Тобто повинні бути встановлені ті обставини, які особливо вирізняють незначущість вчиненого діяння серед аналогічних діянь, за які передбачається адміністративна відповідальність нормою ст.470 ч.3 МК України. Разом із тим, ані відповідачем в ході винесення 25.03.2016 року постанови про порушення митних правил №0838/20909/16, ані судом в ході розгляду даної адміністративної справи вищевказаних обставин не встановлено, дійсні обставини вчиненого позивачем діяння не є винятковими, а саме діяння не позбавлено суспільної небезпеки, не є незначним і дрібним у наведеному вище розумінні малозначності діяння, навпаки, в повній мірі є саме тим діянням, відповідальність за яке передбачена ст.470 ч.3 МК України. Посилання ж позивача на характеристику своєї особи, майновий стан тощо, фактично є тими обставинами, які згідно ст.33 КУпАП лише мають враховуватись при накладенні стягнення, і не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за вчинене.

Представлені позивачем ксерокопії фотографій автомобіля із зазначенням "після ДТП", суд не бере до уваги, оскільки жодних належних доказів, які б свідчили про ДТП за участю автомобіля марки «SКОDА FАВІА», реєстраційний номер RР 59415, суду не надано.

При вище викладених обставинах, а також з урахуванням поведінки позивача, який згідно з інформацією наявною в ПІК "Інспектор-2006" станом на 19.05.2016 року не вивіз автомобіль марки «SКОDА FАВІА», реєстраційний номер RР 59415 за межі митної території України (а.с.54), тобто після винесення постанови в справі про порушення митних правил, продовжує вчиняти протиправну поведінку, на час розгляду справи про порушення митних правил, не надав жодної інформації, яка б свідчила про наявність обставин, що помякшують відповідальність, суд вважає, що рішення у справі про порушення митних правил № 0838/20909/16 в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень є справедливим, винесеним відповідно до санкції статті, та пропорційно характеру правопорушення і підстав звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмеження щодо нього усним зауваженням, у в.о.начальника Львівської митниці Міндоходів ОСОБА_9 - не було, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Окрім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд враховує неналежність способу захисту, обраного позивачем, оскільки за змістом ст.24 КУпАП, ст.461 МК України, усне зауваження, згадане у ст.22 КУпАП, не є різновидом адміністративного стягнення, а відтак заміна адміністративного штрафу на усне зауваження, як того просив позивач, є неможливим.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 90, 95, 318, 321, 380, 381, 460, 461, 470, 487, 522, 523, 529-531 МК України, ст.ст.2, 22, 33, 289 КУпАП, ст.ст.2, 18, 69, 72, 86, 159, 163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дій в частині накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: _______________ Р. І. Атаманюк