Справа № 214/1467/15-а(2-а/214/75/15)
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/3644/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Калашнікової О.В.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2015 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня

2015 року

у справі №214/1467/15-3 (2-3/214/75/15)

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого

Рогу Дніпропетровської області

про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання протиправними рішення та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 02 квітня 2013 року, на день звернення позивача за призначенням пенсії, його зальний пільговий стаж складав 20 років 3 місяці 26 днів, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах при наявності 20 років пільгового стажу незалежно від віку, згідно от. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується відповідними доказами.

Вважаючи відмову відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, ОСОБА_4 просив визнати неправомірним рішення №27 комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.11.2013 року про підтвердження періодів його роботи для врахування до пільгового стажу та скасувати його у зв'язку із не врахуванням пільгових періодів з 01.01.1997 року по 31.01.1997 року, з 01.05.1998 року по 31.05.1998 р., , 01.06.1998 року по 30.06.1998 року та з 01.01.1999 року по 28.02.1999 року, які дають право на призначення позивачу пенсії з квітня 2013 року; визнати зазначені періоди роботи як такі, що дають позивачу право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; визнати неправомірним рішення комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення при Управлінні Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу від 05.12.2013 року, витяг з протоколу №31, про відмову в призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» станом на 08.04.2013 року та скасувати його; скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу про призначення позивачу пенсії згідно заяви від 09.12.2013 року та припинити її виплату у зв'язку з не врахуванням пільгових періодів з 01.01.1997 року по 31.01.1997 року, 01.05.1998 року по 31.05.1998 року, 01.06.1998 року та з 01.01.1999 року по 28.02.1999 року, які дають право на призначення пенсії з квітня 2013 року; зобов'язати відповідача здійснити розрахунок пенсії відповідно даних станом на квітень 2013 року з урахуванням отриманих позивачем сум пенсій з 09.12.2013 року.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, суд першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відсутність доказів праці позивача на посаді підземного гірника у спірні періоди повний робочий день свідчить про неможливість зарахування даних періодів до пільгового стажу та відповідно про правомірність спірного рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії в квітні 2013 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області направило на адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просило залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення судів попередніх апеляційної інстанцій - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач працював підземним гірником та перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м.Кривого Рогу, отримує пенсію згідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах або за вислугу років, яка створена при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (протокол №27 від 28.11.2013 року) підтверджено періоди роботи позивача з 19.10.1992 року по 31.12.1996 року, з 01.02.1997 року по 30.04.1998 року, з 01.07.1998 по 31.12.1998 року та з 01.03.1999 року по 23.10.2000 року для зарахування до пільгового стажу відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно наявних документів станом на квітень 2013 року пільговий стаж позивача, підтверджений документально, по ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»(20-інші) складає 19 років 7 місяців 3 дні, за ст. 14(25 років) - 5 місяців 17 днів.

В зв'язку з цим, Комісією для розгляду питань, пов'язаних із призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, прийнято рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії згідно заяви від квітня 2013 в зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ( протокол №31 від 05.12.2013 року).

Пенсія призначена ОСОБА_4 за повторним зверненням з 09.12.2013 року.

Відповідно до архівної довідки від 03.10.2012 № 247 зазначено, що згідно документів які є на зберіганні в архіві позивач працював на шахті ім.Кірова та шахті № 1 ім.Артема:

з 19.10.1992 розпорядження № 174 від 19.10.1992) підземним гірником на дільниці №11,

з 15.02.1993 (розпорядження № 5 від 15.02.1993) по 23.10.2000 (розпорядження № 141 від 24.10.2000 підземним машиністом бурової установки на дільниці №11.

В архівній довідці від 14.06.2012 № 94, № 232 та № 231 вказані суми заробітку та кількість відпрацьованих годин, відповідно до яких встановлено, що позивач не був зайнятий певними роботами протягом повного робочого дня, повного робочого місяця в червні 1993, січня 1997, травня та червня 1997 та січня, лютого 1999.

Є наказ №1922 від 16.12.1998 про переведення з 14.12.1998 працівників шахти РУ ім. Кірова на триденний режим роботи. За інші періоди пояснення не надані.

Переглядаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року (набирав чинності з 1 квітня 2015 року), яким внесено зміни до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 вказаного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З наведеного слідує, що уточнюючі довідки, які в даному випадку вимагались відповідачем, приймаються до розгляду органом пенсійного фонду лише тоді, коли трудова книжка не містить певних відомостей, або відсутня взагалі. Однак, суд першої інстанції не дослідив та не надав оцінки записам трудової книжки позивача, і в судовому рішенні вказані обставини свого відображення не знайшли.

Вказаних недоліків суд апеляційної інстанції не усунув.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що в квітні місяці 2013 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В довідці з Єдиного державного реєстру № 711793 зазначено, що Криворізьке державне гірничорудне управління гідрозахисту ліквідоване за рішенням засновників, що не пов'язано з реорганізацією.

В листі ПФУ від 15.08.2013 № 21550/02-20 зазначено, що періоди роботи до 2001 року на підприємстві ім.Артема -1 повинні розглядатися на комісії.

В довідці архіву від 03.10.2012 № 247 зазначено, що згідно документів які є на зберіганні в архіві позивач працював на шахті ім.Кірова та шахті № 1 ім.Артема: з 19.10.1992 розпорядження № 174 від 19.10.1992) підземним гірником на дільниці №11, з 15.02.1993 (розпорядження № 5 від 15.02.1993) по 23.10.2000 (розпорядження № 141 від 24.10.2000 підземним машиністом бурової установки на дільниці №11.

В архівній довідці від 14.06.2012 № 94, № 232 та № 231 вказані суми заробітку та кількість відпрацьованих годин.

При вирішенні спору, судами попередніх інстанцій зазначено, що уточнююча довідка підтверджуюча пільговий характер роботи до управління Пенсійного фонду України за місцем проживання не надана.

Водночас, в матеріалах справи наявна трудова книжна, видана на ім'я ОСОБА_4, в якій маються записи про місце роботи та посади позивача. Зокрема, трудова книжка має відомості щодо спірного періоду, який не був визнаний комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, а саме: з 19.10.1992 по 14.02.1993 року -- підземним гірником на дільниці №11 шахті ім. Кірова, з 15.02.1993 по 31.12.1997 року - підземним машиністом бурової установки на дільниці №11 шахти №1 ім. Кірова, з 01.01.1998 по 23.10.2000 року - підземним машиністом бурової установки па дільниці №11 шахти №1 ім. Артема.

Аналізуючи вимоги Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 та положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» колегія суддів дійшла висновку, що уточнюючі довідки, які в даному випадку вимагались відповідачем, приймаються до розгляду лише тоді, коли трудова книжка не містить певних відомостей, або відсутня взагалі.

Однак, суд першої інстанції не дослідив та не надав оцінки записам трудової книжки позивача, і в судовому рішенні вказані обставини свого відображення не знайшли. Вказаних недоліків суд апеляційної інстанції не усунув.

Пунктом 18 Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що при підтвердженні правомірності оскаржуваного позивачем рішення №27 комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах суди попередніх інстанцій послалися на наявність архівних довідок від 14.06.2012 року №94,№232, №231 щодо сум заробітку та кількість відпрацьованих годин та зазначили, що ОСОБА_4 не був зайнятий певними роботами протягом повного робочого дня, повного робочого місяця в червні 1993, січня 1997, травня та червня 1997 та січня, лютого 1999 року та наказ №1922 від 16..1998 р року про переведення з 14.12.1998 року працівників шахти РУ ім.. Кірова на триденний режим роботи.

Разом з тим, наказом№1922 від 16.12.1998 року встановлено, що ОСОБА_4 був переведений на триденний робочий тиждень. Докази, які б підтверджували те, що позивач був переведений на неповний робочий день матеріали справи не містять та судами першої та апеляційної інстанції не зазначено.

Крім того, відповідно до довідки №94 від 14.06.2012 року передбачено, що в архівному відділу ДП «Кривбасшахтозакриття» відсітні документи, підтверджуючі роботу з неповним робочим днем (а.с.111).

Отже, судами попередніх інстанцій, у порушення частин 4 та 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, не було встановлено, досліджено та враховано всіх фактичних обставин цієї справи, що мають вирішальне значення для правильного вирішення спору.

Встановлення вказаних обставин має суттєве значення для визначення чи мала місце протиправність в діях відповідача, оскільки відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване і законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року у справі №214/1467/15-3 (2-3/214/75/15) скасувати.

Справу №214/1467/15-3 (2-3/214/75/15) направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді