Справа № 463/3367/16-а
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Львів 463/3367/16-а

2-а/463/191/16

Личаківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_3 до старшого сержанта поліції, поліцейського роти Держаної патрульної служби Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4, Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 11.07.2016 року серії ПС2 №107675, закриття провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною. Зокрема зазначив, що його притягнуто до відповідальності за те, що він 11.07.2016 року об 11:25 год. на а.д. М0501 21 км + 500м, керуючи автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. ВС 74555 ВІ, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим порушив ч. 2 ст.122 КпАП України. В постанові, якою накладено адміністративне стягнення, не вказано, яке саме порушення ПДР України вчинено та якими доказами це підтверджується, не зазначено місце вчинення правопорушення, якому саме автомобілю не було надано переваги в русі, його реєстраційний номер, не відібрано пояснення свідків та водія автомобіля, якому, як вбачається з постанови, не надано переваги в русі. Тому вважає, що дана постанова є незаконною та просить таку скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В судовому засіданні представник позивача позов просив задоволити з мотивів, викладених в ньому.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, явку своїх представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не подали, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №107675 від 11.07.2016 року (а.с.6) поліцейським роти ДПС ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції ОСОБА_4, було притягнуто позивача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України, зокрема за те, що він 11.07.2016 року об 11:25 год. на а.д. М0501 21 км + 500м, керуючи автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. ВС 74555 ВІ, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги автомобілю, який рухався по головній дорозі, за що на нього було накладене адміністративне стягнення в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), а саме обєктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, що полягає, зокрема, у порушенні водієм транспортного засобу правил проїзду перехресть.

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, у даній адміністративній справі, відповідач жодних доказів (матеріалів фото- та відео фіксації, протоколу огляду місця події на підтвердження факту, що правопорушення дійсно мало місце, схеми руху автомобіля, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), які встановлювали б факт вчинення позивачем вказаних правопорушень, не міститься.

Окрім того, відповідно до ч.2, 3 ст. 283 КпАП України постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З представленої суду копії постанови серії ПС2 №107675 від 11.07.2016 року вбачається, що в такій не зазначено відомостей про місце вчинення правопорушення, не вказано, який пункт Правил дорожнього руху України порушено ОСОБА_3 Така не містить вказівки на технічний запис, яким було здійснено фото або відеозапис правопорушення, не здійснено повного опису обставин, установлених під час розгляду справи, зокрема не вказано, якомусаме автомобілю не було надано переваги в русі, його реєстраційний номер, не відібрано пояснення свідків та водія автомобіля, якому не було надано переваги в русі

З огляду на наведене, а також те, що позивач категорично заперечує свою вину у вчиненому правопорушенні, а також того факту, що відповідачами жодними доказами не спростовано наведених позивачем обставин та не доведено його винуватість у вміненому адміністративному правопорушенні, шляхом подання доказів (показання свідків, фото- відеофіксація, протоколу огляду місця події тощо), на підставі яких можна було б встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та його винуватість у вчиненні такого, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Крім цього, позивач вважає, що постанова є незаконною з тих підстав, що винесена відповідачем з порушенням положень ст.276 КпАП України в частині вимог щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ч.1 ст.276 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З врахуванням розяснень рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII, внесено зміни в правові норми Кодексу про адміністративні правопорушення, зокрема доповнено ст.258 КпАП України частиною 2, відповідно до якої визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режим.

Крім цього Законом викладено у новій редакції частину 4 названої статті 258 КпАп України, відповідно до якої передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що уповноважений працівник Національної поліції має право виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, розгляд яких віднесено до його компетенції, на місці скоєння адміністративного правопорушення. Разом з тим суд враховує, що з постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що таке вчинене на автодорозі М0501 21км + 500м, в той же час не вказано, де складена сама постанова про накладення адміністративного стягнення, що є порушенням вище зазначених положень Закону щодо місця розгляду адміністративної справи.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням принципу законності та обґрунтованості, внаслідок чого є протиправною та підлягає скасуванню. А тому адміністративний позов в цій частині слід задоволити.

Одночасно, суд вважає безпідставними позовні вимоги про закриття провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, оскільки відповідно до ст.222 КпАП України розгляд та вирішення даної категорії справ віднесено до компетенції саме працівників органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 94, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 11.07.2016 року серії ПС2 №107675 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. (вісімсот пятдесят гривень 00 копійок) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України.

В решті в задоволенні адміністративного позову відмовити за безпідставністю.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя: Гирич С. В.