Справа № 520/11514/16-а
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/520/606/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2016 року

Київський районний суд м. Одеса

в складі головуючого

судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедофої Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Одеса Департаменту патрульної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції у м.Одеса Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування постанови ПС2№108993 від 12.09.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності правопорушення, яка передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

21.09.16 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Одеса Департаменту патрульної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції у м.Одеса Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування постанови ПС2№108993 від 12.09.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності правопорушення, яка передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП, в якому просить визнати протиправними дії інспектора ПП УНП у м.Одеса капрала поліції ОСОБА_3 щодо прийняття постанови ПС2№108993 від 12.09.16 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 126 КУпАП; скасувати постанову ПС2 №108993 від 12.09.16 року у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП прийняту інспектором ПП УНП у м.Одеси капралом поліції ОСОБА_3 стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, мотивуючи позов тим, що інспектор ПП УНП у м.Одеса капрал поліції ОСОБА_3 при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв протиправно, не розяснив останній належні їй права, виніс постанову , яка не відповідає затвердженій формі , наведеній у Додатку №5 до Наказу МВС №1395 від 07.11.15 року, постанова не має печатки, та постанову складено від неіснуючої установи. Вважає дії, вчинені вказаним інспектором УПП протиправними і незаконними, також постанову вважає не законною у звязку з чим просить її скасувати.

Представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_4, діюча на підставі договору про надання правової допомоги, до судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у м.Одеса Департаменту патрульної поліції України у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином. причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов обгрунтованим і підлягаючим задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України. За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. КАС України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. З КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії їй бездіяльності Конституцією чи іншими законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

У судовому засіданні встановлено, що Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, складеною капралом поліції ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 позивача по справі притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що вона керувала автомобілем по вул. Фонтанська дорога у м.Одесі без полісу обовязкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до чого порушила вимоги ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд вважає, що позивачем по даній справі не пропущено строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки позивач відразу отримав вказану оскаржувану постанову і в десятиденний термін звернувся з позовом до суду, не позбавлений права на оскарження постанови інспектора УПП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких визначеному законом порядку орган (посадова особа) в встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, у наведених вище положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

При цьому, суд приймає до уваги, що вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення (фіксування вчиненого правопорушення) та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Однак, судом встановлено, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не складався на підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП, а постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача складена на місці вчинення правопорушення, тією самою посадовою особою, яка виявила дане правопорушення.

З огляду на вказане суд зазначає про наступне.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376.

Згідно з п. 3 зазначеної Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов'язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Судом на підставі наявних доказів у справі встановлено, що позивач не погоджувався зі спірною постановою відповідача під час її винесення та з застосуванням адміністративного стягнення.

Таким чином, суд вважає, що вказане свідчить про наявність у відповідача обов'язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.

Однак, такий протокол останнім складено не було.

Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції та ч. 5 ст. 258 КУпАП.

Крім цього, п. 18 Інструкції визначено, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Проте, справа була розглянута і спірна постанова була винесена відповідачем на місці вчинення правопорушення.

Виходячи зі змісту положень КУпАП суд зазначає, що перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Оскільки, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється, тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Правова позиція по даному питанню висловлена Науково-консультативною радою при Вищому адміністративному суді України в узагальненому науково-консультативному висновку «Застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП» від 01.07.2015 року.

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем з порушенням повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 126 ч. 1, 256 ч. 1, 257, 258, 268, 276, 277, 278, 279, 289, 290 КУпАП, керуючисьст.ст. 7, 11, 12, 17, ч. 2 ст. 71, 112, 136, 159, 160, 167, 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора ПП УНП у м.Одеса капрала поліції ОСОБА_3 щодо прийняття постанови ПС2№108993 від 12.09.16 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 126 КУпАП.

Скасувати постанову ПС2 №108993 від 12.09.16 року у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП прийняту інспектором ПП УНП у м.Одеси капралом поліції ОСОБА_3 стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Луняченко В. О.