Справа № 826/11454/16
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДІСІЕС Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2016 у справі за поданням Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «ДІСІЕС Україна» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

ВСТАНОВИВ:

ГУ ДФС України у м. Києві звернулось до суду першої інстанції із поданням, в якому просило: підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю «ДІСІЕС Україна» ().

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2016 подання задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні подання відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи наказом Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві від 13.07.2016 № 4292 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ДІСІЕС Україна» (код 35556564)» на підставі плану-графіка проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на 3 квартал 2016 року вирішено провести документальну планову виїзну перевірку відповідача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2013 по 31.03.2016, тривалістю 10 робочих днів з 26.07.2016.

Як підтверджують фіскальний чек та повідомлення про вручення поштового відправлення, копії яких містяться у справі, 14.07.2016, тобто не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення перевірки на адресу ТОВ «ДІСІЕС Україна» надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки від 27.07.2016 № 16779/10/26-25-14-02-02 та письмове повідомлення від 14.07.2016 № 15771/10/26-15-14-02-02 із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

26.07.2016 з метою здійснення перевірки відповідача співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві здійснено вихід за адресою здійснення господарської діяльності підприємства, а саме: м. Київ, вул. Л. Руденко, 6а, офіс 725, пред'явивши направлення на проведення перевірки, копію наказу про проведення перевірки та службове посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Разом з тим, головний бухгалтер ТОВ «ДІСІЕС Україна» відмовився від допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки та від підпису у направленнях на перевірку, про що посадовими особами, на ім'я яких виписано направлення на перевірку, складено відповідні акти від 26.07.2016 № 301/26-15-14-02-02 та №302/26-15-14-02-02.

Начальником Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві Демченко Л.Д., у зв'язку з наявністю підстав, визначених підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків - ТОВ «ДІСІЕС Україна» від 27.07.2016 № 16779/10/26-25-14-02-02.

Заявник, керуючись пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України, звернувся до суду першої інстанції з даним поданням та просить підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна ТОВ «ДІСІЕС Україна», накладеного рішенням від 27.07.2016 №16779/10/26-25-14-02-024.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що заявником доведено обставини, що мають наслідком підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, в свою чергу відповідач не надав належних та беззаперечних доказів, які б спростовували доводи заявника, а тому, виходячи з меж, заявлених вимог подання, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, подання ГУ ДФС у м. Києві підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що заявник порушив строки повідомлення про проведення перевірки, а саме повідомлення було отримано за 8 днів до запланованої дати перевірки; підприємству направлені лише копія наказу та копія повідомлення про перевірку, а не оригінали; співробітниками ГУ ДФС у м. Києві, які були направлені на проведення перевірки, не були представлені службові посвідчення. Також, апелянт зазначає, що відповідач заперечує законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, що свідчить про наявність спору про право, а тому провадження підлягає закриттю.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Таким чином, адміністративний арешт майна платника податків у разі відмови такого платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу для проведення документальної перевірки може бути застосовано виключно за наявності законних підстав для її проведення.

Підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлює, що контролюючі органи мають право проводити перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити зокрема документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлює, що документальна перевірка проводиться відповідно до плану-графіка.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних перевірок встановлені статтею 81 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Досліджуючи у межах спірних правовідносин наявність законних підстав для проведення перевірки та дотримання умов допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Наказом ГУ ДФС від 13.07.2016 № 4292 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ДІСІЕС Україна» (код 35556564)» на підставі плану-графіка проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на 3 квартал 2016 року вирішено провести документальну планову виїзну перевірку відповідача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2013 по 31.03.2016, тривалістю 10 робочих днів з 26.07.2016.

Як підтверджують фіскальний чек та повідомлення про вручення поштового відправлення, копії яких містяться у справі, 14.07.2016, тобто не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення перевірки на адресу ТОВ «ДІСІЕС Україна» надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки від 27.07.2016 №16779/10/26-25-14-02-02 та письмове повідомлення від 14.07.2016 №15771/10/26-15-14-02-02 із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

26.07.2016 з метою здійснення перевірки позивача співробітниками ГУ ДФС, пред'явивши направлення на проведення перевірки, копію наказу про проведення перевірки та службове посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки, здійснено вихід за адресою здійснення господарської діяльності підприємства, а саме: м. Київ, вул. Л. Руденко, 6а, офіс 725.

Разом з тим, головний бухгалтер ТОВ «ДІСІЕС Україна» відмовився від допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки та від підпису у направленнях на перевірку, про що посадовими особами, на ім'я яких виписано направлення на перевірку, складено відповідні акти від 26.07.2016 №301/26-15-14-02-02 та №302/26-15-14-02-02.

Колегія суддів зазначає, що наведене свідчить, що відповідач дотримався встановлених Податковим кодексом України умов допуску контролюючих органів до проведення документальних виїзних перевірок.

При цьому, доводи апелянта про не надання посадовими особами заявника для ознайомлення та підписання направлення на перевірку та про те, що відповідач не відмовлявся від підписання направлення на перевірку та від допуску представників контролюючого органу до перевірки не беруться колегією суддів до увагу, оскільки зазначене не підтверджується документально.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на відмову представників ГУ ДФС підписати та зареєструватись в журналі перевірок, оскільки зазначена обставина не є умовою допуску контролюючих органів до проведення документальних виїзних перевірок.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про необхідність отримання повідомлення про проведення перевірки за 10 днів до запланованої дати перевірки, у зв'язку із тим, що пункт 77.4 статті 77 Податкового кодексу України встановлює строк у 10 календарних днів для повідомлення про проведення документальної планової перевірки платника податків саме від дня надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення.

Наведене свідчить про наявність у межах спірних правовідносин обставин, визначених підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, та, відповідно, для законності застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - ТОВ «ДІСІЕС Україна», та задоволення подання ГУ ДФС.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДІСІЕС Україна» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 10.10.2016.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.