Справа № 815/3995/16
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3995/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства Спеціальні технології до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.01.2016р. №, №,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Спеціальні технології звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 27.01.2016р. №, №, посилаючись на відсутність встановлених ДПІ у Акті перевірки №30/15-53-22-03/32146053 від 12.01.2016р., порушень податкового законодавства з боку ПП Спеціальні технології, оскільки при формуванні податкового кредиту в межах перевіряємого періоду, Підприємством позивача у повному обсязі дотримано вимоги чинного податкового законодавства України, та правомірно віднесено до складу податкового кредиту відповідні суми ПДВ, сплачені у ціні робіт, виконаних ТОВ «Констракшн Лайн» відповідно до умов Договору на виконання підрядних робіт №93 від 18.08.2014р., що, серед іншого, підтверджується податковими накладними, виписаними та оформленими контрагентом позивача з урахуванням вимог Податкового кодексу України. Також, ПП «Спеціальні технології» наголошує на правомірності віднесення відповідних сум грошових коштів до складу валових витрат, оскільки факт виконання контрагентом позивача ТОВ «Констракшн Лайн», обумовлених Договором на виконання підрядних робіт №93 від 18.08.2014р. робіт, повністю підтверджено відповідними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, та відповідно підтверджують зв'язок понесених витрат із господарською діяльністю ПП «Спеціальні технології».

Відповідач Державна податкова інспекція у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 16.09.2016р. б/н), наголошуючи, зокрема, на правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 27.01.2016р. №, №, оскільки Приватним підприємством Спеціальні технології занижено податок на прибуток за 2014р. на суму 291262грн., у звязку з чим порушено вимоги п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, та занижено податок на додану вартість на суму 323624грн., з яких 70320грн. у жовтні 2014р., 91568грн. у листопаді 2014р., 161736грн. у грудні 2014р., внаслідок чого порушено вимоги п.п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України. Зокрема, на думку органу доходів і зборів, складені на підтвердження належного виконання умов, укладеного між ПП «Спеціальні технології» та ТОВ «Констракшн Лайн» Договору на виконання підрядних робіт №93 від 18.08.2014р., акти приймання виконаних робіт (форма №КБ-2в), за жовтень 2014року, листопад 2014року, грудень 2014року, та Довідки про вартість виконаних проектно-монтажних робіт (форма №КБ-3) не можуть бути визначені як форма первинних документів з обліку в будівництві, оскільки не підтверджують використання трудових ресурсів та відповідно - надання людино-потужних робіт постачальником ТОВ «КОНСТРАКШН ЛАЙН», з огляду на відсутність у контрагента позивача трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення будь-якого виду діяльності, наявність ознак проведення транспортних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, відсутність реального товарного характеру, та враховуючи, що основними постачальниками товарів та послуг для ТОВ «КОНСТРАКШН ЛАЙН» були суб'єкти господарювання - імпортери товарів широкого споживання ПП «Хол Авто», ТОВ «СТАРК КОМПАНІ», ТОВ «МІДВЕСТ ХОЛДИНГ» щодо яких зібрано податкову інформацію, а тому відсутність реально вчиненої господарської операції між ПП «СПЕЦІАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ» та ТОВ «КОНСТРАКШН ЛАЙН» як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України не підтверджує реальності здійснення операцій, та не дозволяє формувати дані податкового обліку.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що представник відповідача - Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до суду не зявився, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, а також з огляду на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного податкового законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, у період з 25.12.2015р. по 31.12.2015р. на підставі направлення ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 17.12.2015р. №002323/2131, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_1, згідно із вимогами п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, та на виконання постанови від 29.05.2015р. старшого слідчого з ОВС четвертого відділу слідчого управління кримінальних розслідувань Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України капітана податкової міліції ОСОБА_2, в межах кримінальної справи №000102, проведено позапланову перевірку дотримання вимог податкового, валютного, та іншого законодавства ПП "СПЕЦІАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ" під час проведення фінансово-господарських взаєморозрахунків з ТОВ "КОНСТРАКШН ЛАЙН" за період 01.01.2014р. по 31.12.2014р.

За наслідками вказаної перевірки ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області складено Акт №30/15-53-22-03/32146053 від 12.01.2016р. «Про результати позапланової виїзної перевірки ПП «Спеціальні технології» з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні господарських взаємовідносин з ТОВ «Констракшн Лайн», у висновках якого наголошено, що ПП «Спеціальні технології» занижено податок на прибуток за 2014р. на суму 291262грн., у звязку з чим порушено вимоги п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, та занижено податок на додану вартість на суму 323624грн., з яких 70320грн. у жовтні 2014р., 91568грн. у листопаді 2014р., 161736грн. у грудні 2014р., внаслідок чого порушено вимоги п.п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України. Зокрема, складені на підтвердження належного виконання умов, укладеного між ПП «Спеціальні технології» та ТОВ «Констракшн Лайн» Договору на виконання підрядних робіт №93 від 18.08.2014р., акти приймання виконаних робіт (форма №КБ-2в), за жовтень 2014року, листопад 2014року, грудень 2014року, та Довідки про вартість виконаних проектно-монтажних робіт (форма №КБ-3) не можуть бути визначені як форма первинних документів з обліку в будівництві, оскільки не підтверджують використання трудових ресурсів та відповідно - надання людино-потужних робіт постачальником ТОВ «КОНСТРАКШН ЛАЙН», з огляду на відсутність у контрагента позивача трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення будь-якого виду діяльності, наявність ознак проведення транспортних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, відсутність реального товарного характеру, та враховуючи, що основними постачальниками товарів та послуг для ТОВ «КОНСТРАКШН ЛАЙН» були суб'єкти господарювання - імпортери товарів широкого споживання ПП «Хол Авто», ТОВ «СТАРК КОМПАНІ», ТОВ «МІДВЕСТ ХОЛДИНГ» щодо яких зібрано податкову інформацію, а тому відсутність реально вчиненої господарської операції між ПП «СПЕЦІАЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ» та ТОВ «КОНСТРАКШН ЛАЙН» як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України не підтверджує реальності здійснення операцій, та не дозволяє формувати дані податкового обліку.

На підставі складеного Акта перевірки №30/15-53-22-03/32146053 від 12.01.2016р. ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області 27.01.2016р. винесено податкові повідомлення-рішення №, та №.

Не погодившись із означеними податковими повідомленнями-рішеннями від 27.01.2016р. №, та №, позивач Приватне підприємство Спеціальні технології звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання їх протиправними, та скасування.

Так, на думку суду, оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 27.01.2016р. №, та №, винесено органом доходів і зборів правомірно, та з урахуванням положень чинного податкового законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 18.08.2014р. між ПП «Спецтехнології» (Підрядник) та ТОВ «Констракшн Лайн» (Субпідрядник) укладено Договір на виконання підрядних робіт №93, відповідно до п.1.1, 2.1, 3.1 якого Підрядник доручає, а Субпідрядник приймає на себе виконання наступних видів робіт на обєктах Підрядника: проектні роботи, монтаж обладнання та інженерних мереж будівель і споруд, пусконалагоджувальні роботи. Строки виконання робіт на обєктах визначаються даним договором з моменту підписання Субпідрядником акта про початок виконання робіт до дати підписання Підрядником акта прийняття обєкта. Об»єм, характер та вартість доручених Субпідряднику робіт, визначається згідно проектно-кошторисної документації, складеної відповідно до правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000г.

Відповідно до п.п.4.1, 4.2 Договору на виконання підрядних робіт №93 від 18.08.2014р., виконані роботи оформлюються актом виконаних робіт щомісячно до останнього числа поточного місяця. Розрахунки за виконані роботи з Субпідрядником здійснюються протягом 20 днів після підписання акта на підставі виставлених Підряднику рахунків-фактури.

Згідно з п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку з числа резидентів, у тому числі є суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України у розділі «Податок на прибуток підприємств» об'єктом оподаткування, серед іншого, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п.п.138.1, 138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.п.135.1, 135.2 ст.135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.п.139.1.3, 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: суми попередньої (авансової) оплати товарів, робіт, послуг; витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Судом з'ясовано, що відповідні суми ПДВ за складеними контрагентом позивача ТОВ «Констракшн Лайн» податковими накладними були включені ПП «Спеціальні технології» до складу податкового кредиту в межах перевіряємого періоду.

Згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010року №2755-VI податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Згідно з приписами п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Відповідно до п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, формування податкового кредиту є відображенням наслідків господарських операцій у податковій звітності.

Податкова звітність ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, який є обов'язковим.

Зокрема, статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Тобто, законодавчо визначено, що первинним документом, який засвідчує факт здійснення господарської операції є, серед іншого, акт здачі-приймання робіт (надання послуг), який відповідно повинен містити усі необхідні реквізити, передбачені ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також інші документи, які б підтверджували фактичне здійснення господарської операції.

Зокрема, статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995р. №88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.п.2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995р. №88 забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам, а відтак, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства, та не можуть порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Таким чином, із системного аналізу вище окреслених законодавчих положень вбачається, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), тощо), мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності усіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Також, право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції.

За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів (робіт, послуг) однією стороною, та їх отримання іншою стороною, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарської діяльності.

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Відтак, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, за відсутності факту придбання товарів (робіт, послуг) або в разі, якщо придбані товари (роботи, послуги) не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів чи сплати грошових коштів. До того ж, наявність цивільно-правового договору також не є безумовним свідченням правомірності та реальності вчинення платником податку господарської операції навіть у тому разі, якщо такий договір не визнано недійсним у судовому порядку.

Так, в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011р. касаційною інстанцією наголошено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому, приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Між тим, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що вище окреслені фінансово-господарські операції, які за твердженням позивача, мали місце, не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного придбання та виконання робіт. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податку має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, водночас наявність у матеріалах справи частини документів не є безумовним доказом того, що відбулося реальне постачання товару (надання послуг), а наявність податкових накладних не є умовою формування податкового кредиту. При цьому, будь-які документи, складені на підтвердження факту здійснення окремої господарської операції, набувають статусу документа за своїм суттєвим навантаженням лише у разі фактичності здійснення господарської операції, з приводу якої складається відповідний документ, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011р. №1936/11/13-11 сама собою наявність окремих документів не є підставою для висновків про реальність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю не мали місце. Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Недоведеність наявності зазначених чинників, з якими наведені вище норми законодавства пов'язують можливість формування платником податків податкових вигод, зокрема, недоведеність здійснення певних операцій (нездійснення операцій), позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування витрат та податкового кредиту з ПДВ, а відповідно покупця - права на формування податкових вигод, навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/робіт/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників певних операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкових вигод.

Зокрема, як встановлено судом, та зазначено в Акті перевірки №30/15-53-22-03/32146053 від 12.01.2016р., котрий в силу вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015р. №727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015р. за №1300/27745 (зі змінами та доповненнями), є носієм доказової інформації щодо встановлених відносно ПП Спеціальні технології порушень вимог п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, Підприємством позивача сформовано податковий кредит по податку на додану вартість, та витрати по податку на прибуток на підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ «Констракшн Лайн», основними постачальниками якого виступали ПП «Хол Авто», ТОВ «Старк Компані», ТОВ «Мідвест Холдинг».

Між тим, судом з»ясовано, що Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 20.03.2015р. директора ПП «Хол Авто» визнано винним у придбанні фіктивного підприємства, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України.

Відповідно до Постанови старшого слідчого з ОВС четвертого відділу слідчого управління кримінальних розслідувань фінансових розслідувань ДФС України капітана податкової міліції ОСОБА_2 від 30.04.2015р., в межах кримінального провадження №0000102, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України, у період 2014р. на території м.Одеси, з метою прикриття незаконної діяльності, придбали, та перереєстрували на підставних осіб ряд підприємств, у тому числі ПП «Хол Авто».

У ході проведення досудового слідства, згідно додатків №5 до декларацій з ПДВ ПП «Хол Авто» встановлено, що вказане підприємство у період 2014р. виступало постачальником товарів та послуг, у тому числі, для ТОВ «Констракшн Лайн», що має ознаки «транзитності», котре, у свою чергу, у вказаний період часу виступало постачальниками товарів, та послуг для підприємств «реального» сектору економіки - «вигодонабувачів».

Реалізовані групи товарів та послуг, зазначені невстановленими особами в податкових накладних ПП «Хол Авто», виписаних для ТОВ «Констракшн Лайн» не відповідають реалізованій у подальшому продукції в адресу підприємств - «вигодонабувачів». ТОВ «Констракшн Лайд» не має складських, виробничих власних чи орендованих приміщень, у власності та користуванні відсутні транспортні засоби, відсутні трудові ресурси, засновники, директори і головний бухгалтери підприємств в одній особі, що фактично унеможливлює поставку товарів та надання послуг у значних обсягах для підприємств - «вигодонабувачів».

Допитаний у ході досудового слідства ОСОБА_3, який є засновником та службовою особою «Хол Авто», повідомив, що немає відношення до діяльності ПП «Хол Авто», перереєстрував вказане підприємство на своє ім'я без мети здійснення фінансово-господарської діяльності за проханням малознайомої особи за грошову винагороду. Фактично фінансово-господарську діяльність не здійснював, товари та послуги в адресу вказаного підприємства не поставляв.

Зокрема, ОСОБА_3 перебуваючи в скрутному матеріальному становищі, 16.05.2014року посягаючи на встановлений законодавством України порядок здійснення підприємницької діяльності, порядок державної реєстрації суб'єктів підприємницької діяльності і права власності, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, за грошову винагороду вчинив фіктивне підприємництво, тобто придбання суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) - Приватного підприємства «Хол Авто» з метою прикриття незаконної діяльності, При цьому, ОСОБА_3 не мав наміру здійснювати діяльність, яка пов'язана з виробництвом продажем товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт, та наданням послуг, а у порушення встановленого законодавством порядку здійснення підприємницької діяльності діяв всупереч законодавчих актів України, що регулюють діяльність суб'єктів підприємництва.

Після перереєстрації ПП «Хол Авто» ОСОБА_3 самостійно підприємницьку діяльність не здійснював, угоди фінансового характеру не укладав, печаткою підприємства не користувався, а реєстраційні й установчі документи підприємства передав невстановленим досудовим слідком особам, що надало останнім змогу вести незаконну господарську діяльність, а саме: складати від імені ОСОБА_3В як директора ПП «Хол Авто» необхідні документи фінансово-господарської діяльності (договори, податкові та видаткові накладні, акти виконаних робіт, та інші документи), звітні документи підприємства по сплаті податків, які зовні складено вірно, але фактично не відповідають дійсності, та надали змогу перераховувати грошові кошти без фактичного проведення фінансово-господарських операцій, тобто в подальшому не встановлена слідством особа використала печатку, статутні документи та реквізити ПП «Хол Авто» для відображення в податковій та бухгалтерській звітності підприємства і його контрагентів операцій, які не відповідають дійсності.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав.

Таким чином, як встановлено судом, та зазначено у Акті №30/15-53-22-03/32146053 від 12.01.2016р., ПП «Хол Авто», котре у період березень-грудень 2014р. було основним постачальником безпосереднього контрагента позивача - ТОВ «Констракшн Лайн», зареєстроване на підставну особу, яка не мала наміру, та не здійснювала фактичної господарської діяльності (дій) та будь-яких операцій від імені вказаного Підприємства, свої повноваження як керівник вказаний громадянин не реалізовував, договори та первинні документи не складав, та не підписував. У даному випадку, ПП «Хол Авто» знаходився поза межами контролю формального (номінального) директора, від імені якого невідомими особами лише оформлювались документи без фактичного здійснення господарських операцій. При цьому, номінальний директор нікого не уповноважував на вчинення дій від імені Підприємства, та будь-яких довіреностей не видавав, а відтак ПП «Хол Авто», котре у період березень-грудень 2014р. було основним постачальником безпосереднього контрагента позивача - ТОВ «Констракшн Лайн», створювалось, та діяло з метою прикриття незаконної діяльності.

Отже, вищенаведене, у сукупності із обставинами встановленими у Вироку суду, вказує на юридичну дефектність первинних/облікових/податкових документів для цілей формування даних бухгалтерського та податкового обліку, та про відсутність підстав для формування спірних сум податкових вигод.

При цьому, надані позивачем матеріали, та наведені ним доводи, жодним чином не спростовують встановлених судом під час з»ясування фактичних обставин справи, фактів, та не доводять протилежне.

Крім того, як встановлено фахівцями контролюючого органу в ході перевірки, та зазначено у Акті перевірки №30/15-53-22-03/32146053 від 12.01.2016р., у ТОВ "МІДВЕСТ ХОЛДИНГ", та у ТОВ «СТАРК КОМПАНІ» відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, а тому операції ТОВ "МІДВЕСТ ХОЛДИНГ", та ТОВ «СТАРК КОМПАНІ», у розумінні положень п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, не є господарською діяльністю підприємств. При здійсненні аналізу даних згідно баз даних АС «Подитковий блок», «Перегляд результатів співставлення» ТОВ "МІДВЕСТ ХОЛДИНГ", ТОВ «СТАРК КОМПАНІ» встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у контрагентів-постачальників, та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям.

Також, як з»ясовано судом, та зазначено в Акті перевірки №30/15-53-22-03/32146053 від 12.01.2016р., ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеської області, відповідно до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України зібрано інформацію щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ "КОНСТРАКШН ЛАЙН" стосовно фінансово-господарських відносин із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період листопад-грудень 2014року. Зустрічну звірку не проведено у зв'язку з тим, що стан платника - 9 (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням). Від ОУ ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області отримано довідку від 26.01.2015р. №125/07-110 щодо не встановлення фактичного місцезнаходження ТОВ "КОНСТРАКШН ЛАЙН".

При цьому, перевірці підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, так і як наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Як встановлено судом, та зазначено ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області в Акті перевірки №30/15-53-22-03/32146053 від 12.01.2016р., котрий в силу вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015р. №727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015р. за №1300/27745 (зі змінами та доповненнями), є носієм доказової інформації про допущені Приватним підприємством Спеціальні технології порушення вимог чинного податкового законодавства, у ТОВ «КОНСТРАКШН ЛАЙН» відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби.

Отже, дійти висновку щодо реальності (товарності) господарських операцій з одержання (придбання)/поставки (продажу) товарів/послуг відповідно до положень частини 1 ст.264 Господарського кодексу України, абзацу 2 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, неможливо, оскільки відсутній факт формування саме цього активу (товару, послуги), як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок власного виробництва або реального придбання у інших суб'єктів господарювання. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу 5 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Окрім того, судом встановлено, що у повному обсязі первинні документи, необхідність, та наявність котрих окреслена укладеним між ПП «Спецтехнології» (Підрядник) та ТОВ «Констракшн Лайн» (Субпідрядник) Договору на виконання підрядних робіт №93 від 18.08.2014р., у позивача відсутні, та на відповідну вимогу суду ПП «Спецтехнології» до матеріалів справи не надано.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що надані ПП «Спеціальні технології» документи не є підтвердженням реальності господарських операцій з ТОВ «Констракшн Лайн», та відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 1995року №88 "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" не можуть вважатися первинними документами, що фіксують факти здійснення господарських операцій, бути підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, та подальшого декларування податкових показників.

Отже, недоведеність реальності здійснення ПП «Спеціальні технології» господарських операцій свідчить про формальність первинної документації, складеної на їх підставі, що у свою чергу, позбавляє платника податків права на формування податкового кредиту, та валових витрат.

Відтак, оскільки сукупністю досліджених судом доказів не підтверджується реальність змін майнового стану ПП «Спеціальні технології» внаслідок спірних господарських операцій, а також об'єктивна спроможність їх фактичного здійснення відповідними учасниками, суд дійшов висновку щодо правомірності, та ґрунтовності донарахування ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області позивачу спірних сум податку на додану вартість, та податку на прибуток.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства Спеціальні технології до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.01.2016р. №, №, не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного податкового законодавства, отже задоволенню не підлягають.

У звязку з тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, відповідно до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства Спеціальні технології до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.01.2016р. №, №, відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.