Справа № 753/14706/16-а
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/678/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О., розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій та рішення неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И В:

8 серпня 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-ІІІ),зобов'язання провести перерахунок пенсії в розмірі 84% від середнього заробітку, зазначеного у довідці Генеральної прокуратури України від 08.07.2016 № 18-1061зп., без обмеження граничного розміру пенсії з 1 січня 2016 р. з урахуванням раніше здійснених виплат.

На обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що з 1 лютого 2006 р. перебуває на пенсійному обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 84% від заробітної плати, одержуваної перед зверненням за пенсією. Періодично при підвищенні посадових окладів працівників органів прокуратури проводилось перерахування його пенсії. Після відповідного перерахунку з 1 березня 2008 р. розмір його пенсії становить 17751,23 грн. На цей час він продовжує працювати в Генеральній прокуратурі України та отримує призначену пенсію, оскільки являється учасником бойових дій. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 з 1 грудня 2015 р. підвищено на 25% посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців органів прокуратури, у зв'язку з чим у нього виникло право на перерахунок пенсії. 11 липня 2016 р. він звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 08.07.2016 № 18-1061зп. Проте відповідач у перерахунку пенсії відмовив пославшись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.

Позивач вважає відмову у поновленні виплати пенсії неправомірною посилаючись на норми статті 22 Конституції України, положення ч. 13, 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, гарантій та компенсацій, від 11.10.2005 № 8-рп-2005 у справі щодо рівня пенсій і щомісячного довічного грошового утримання судді та рішення Верховного Суду України, прийняті за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. За міркуванням позивача всі подальші зміни, внесені до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», та інші нормативні акти, прийняті після призначення пенсії, не можуть бути застосовані щодо нього.

Представник відповідача ОСОБА_3 надала письмові заперечення на позов, пославшись на те, що позивач не має права на перерахунок пенсії.

Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що правовідносини щодо перерахунку позивачу пенсії виникли з моменту його звернення із заявою про перерахунок, а тому відповідач правомірно відмовив у перерахунку, оскільки з 1 квітня 2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень цього Закону у разі неприйняття до 1 червня 2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та інших спеціальних законів. У зв'язку з викладеним пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Положення цього Закону неконституційними не визнавалися і є чинними. Окрім того Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 втратив чинність, і цей час діє Закон «Про прокуратуру» від 15.07.2015 № 1697, відповідно до якого пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, а умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте на сьогодні такої постанови немає, у зв'язку з чим законодавчі підстави для перерахунку пенсії відсутні. Окрім того Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 р., встановлено обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, що становить 10740 грн. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону виплата таких пенсій здійснюється без індексацій, без застосування положень ч. 2 та 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру, встановленому цим Законом. Обмеження щодо максимального розміру пенсії містяться також у законах «Про прокуратуру» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911.

Вивчивши позовну заяву, письмові докази та заперечення на позов, суд вважає встановленими такі обставини.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і з 1 лютого 2006 р. отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

26 жовтня 2006 р. ОСОБА_2 звільнився з роботи у зв'язку з виходом на пенсію, а в подальшому був знову прийнятий на роботу в Генеральну прокуратуру України на ту ж посаду.

Наразі ОСОБА_2 продовжує працювати в Генеральній прокуратурі України і отримує призначену йому пенсію, оскільки є учасником бойових дій, на яких дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII не поширюється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова КМУ № 1013) з 1 грудня 2015 р. підвищено посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців органів прокуратури.

На підставі вищевказаної постанови КМУвідбулося збільшення заробітної плати на посаді, яку ОСОБА_2 обіймав перед звільненням на пенсію (заступника начальника управління - начальника відділу Генеральної прокуратури України), на підтвердження чого Генеральна прокуратура України надала довідку від 08.07.2016 № 1061зп.

У липні 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії, проте листом від 12 липня 2016 р. відповідач відмовив йому у перерахунку пенсії посилаючись на відсутність для цього підстав.

Даючи оцінку правомірності дій відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії, суд керується нормами Конституції України як нормами прямої дії та положеннями законодавства, які визначають умови та порядок призначення та перерахунку пенсій працівників прокуратури.

Так, відповідно до положень частини 1 статті 8 та частини 1 статті 58 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Стаття 22 Конституції України проголошує непорушність конституційних прав і свобод та визначає принцип, відповідно до якого при прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

На час призначення позивачу пенсії були чинними положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 12.07.2001 № 2663-ІІІ, відповідно до яких прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

За приписом частини 17 зазначеної статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Частина 12 цієї статті містить положення, відповідно до якого обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

1 січня 2015 р. набули чинності зміни, внесені Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), за якими пенсія за Законом України «Про прокуратуру» призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, а умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

2 березня 2015 р. було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII), на підставі якого статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру» було доповнено положенням, відповідно до якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 р. закону щодо призначення на загальних підставах всіх пенсій, в тому числі спеціальних, з 1 червня 2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до спеціальних законів, в тому числі і Закону України «Про прокуратуру».

Ні до 1 червня 2015 р., ні пізніше, закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, Верховною Радою України прийнятоне було.

14 жовтня 2014 р. прийнято Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VIІ (далі - Закон № 1697-VIІ), який набрав чинності з 15 липня 2015 р. (за виключенням окремих положень, які набрали чинності раніше або пізніше).

Положення щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури у Законі № 1697-VIІ викладені у статті 86, якою, зокрема, встановлено, що пенсія працівникам прокуратури призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а умови та порядок перерахунку призначених пенсій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що з часу набрання чинності Законом № 76-VIII, а потім - Законом № 1697-VIІ, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратуринормативно-правовим актом Кабінету Міністрів Українитак і не були врегульовані, чим звужено та обмежено конституційне право позивача на пенсійне забезпечення.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України (Кабінету Міністрів України) у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10) від 26 вересня 2014 р. з питання відмови в перерахунку пенсії через невстановлення певного порядку Урядом була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 51-56). Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у рішенні по справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06) від 24.07.2014). Суть цієї справи полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі ті, на які мав право заявник. Проте такий механізм був запроваджений лише через декілька років після набрання Законом чинності. Наведений стан був визнаний Європейським судом з прав людини таким, що порушив майновий інтерес заявника, тривале незапровадження відповідного механізму було втручанням у право заявника мирно володіти своїм майном, передбачене статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграф 39 у справі «Будченко проти України»).

Аналіз вищенаведених положень Конституції і законів України в сукупності з рішеннями Європейського суду з прав людини та Верховного суду України від 10.12.2013 р. (справа № 21-348а13), від 17.12.2013 р. (справа № 21-445а13) та від 06.10.2015 (справа № 127/11720/14-а), прийнятими за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, які відповідно до статті 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх судів України, дає підстави для висновку, що при відсутності нормативно-правового акту, який би регулював умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, має застосовуватися норма, що яка діяла на момент призначення пенсії.

Тому у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, органи Пенсійного фонду України зобов'язані здійснювати відповідний перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до пунктів 17, 12 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 12.07.2001 № 2663-ІІІ з урахуванням розміру пенсії у відсотках, який діяв на момент призначення пенсії, і без обмеження її максимального розміру.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, діяв не у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

Враховуючи, що відповідно до положень частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, вимоги за період з 1 січня по 7 лютого 2016 р. залишені без розгляду, а відтак суд вбачає підстави для поновлення порушених прав позивача лише з 8 лютого 2016 р. та у спосіб, передбачений пунктом 2 частини 4 статті 105 цього Кодексу, - шляхом зобов'язання відповідача перерахувати пенсію з вказаної дати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 158, 160, 161, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2663-ІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 08.07.2016 № 1061зп., в розмірі 84% від суми заробітку за відповідною посадою, без обмеження граничного розміру пенсії, та виплатити різницю з урахуванням раніше проведених виплат з 8 лютого 2016 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: