Справа № 807/1476/16
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

18 жовтня 2016 рокум. Ужгород№ 807/1476/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2,

вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовною заявою Солочинської сільської ради до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частин 3 та 7 КАС України 13 жовтня 2016року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Ухвалу у повному обсязі було складено 18 жовтня 2016 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовною заявою Солочинська сільська рада до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, якою просить: "1. Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 12 серпня 2016 року №2477-СГ « Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність"; 2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 12 серпня 2016 року №2478-СГ "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність".

Разом із позовною заявою позивачем подано суду клопотання про забезпечення адміністративного позову, яким позивач просить забезпечити позов шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області, Управлінню Держгеокадастру у Свалявському районі та органу, що здійснює реєстрацію права власності вчиняти будь-які дії із земельною ділянкою орієнтовною площею 4.000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства ( код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.03), розташованої за межами населеного пункту на території Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області в тому числі затвердження проектів землеустрою, державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі та реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки.

Своє клопотання позивач мотивував тим, що існує реальна загроза виникнення суттєвої шкоди правам жителів громади села Солочин, яка полягає у тому, що в разі не зупинення його виконання громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 буде розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, на підставі яких можливе набуття права власності на земельні ділянки орієнтовною площею по 2.0000 га кожному.

У судовому засіданні представник позивача просив суд заявлене клопотання про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити, з мотивів наведених у клопотанні.

Представник відповідача проти заявленого клопотання заперечив. Вказує, що не вбачає підстав для забезпечення позову. Просив у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовити повністю.

Розглянувши клопотання про забезпечення адміністративного позову, дослідивши необхідні для розгляду клопотання матеріали адміністративної справи, суд вважає, що у задоволенні такого необхідно відмовити, з огляду на таке.

Суд зазначає, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду. Під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд враховує інтереси як позивача, так і відповідача. Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу та не впливати на права, свободи та інтереси інших осіб.

Так, відповідно до статті 117 частини 1 КАС України, суд за клопотанням позивача може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, обовязковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 2 частини 1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ". Отже, виходячи із змісту даних норм, суд вважає, що такий інститут адміністративного судочинства як забезпечення адміністративного позову, спрямований на виконання завдання адміністративного судочинства, що передбачене статтею 2 КАС України.

Відповідно до статті 117 частин 3 та 4 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах - зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються або заборони вчиняти певні дії.

Подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову наділений правом відповідною ухвалою зупинити дію рішення субєкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Аналіз статті 117 КАС України частини 1 вказує на необхідність існування: 1) очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, наданих позивачем, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, а також оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Позивачем не надано суду жодного доказу, які би підтверджували обставини з приводу існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, що в свою чергу підтверджує необґрунтованість даного клопотання та відсутність всіх необхідних підстав визначених статтею 117 КАС України.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Згідно з статтею 18 частиною першою Кодексу адміністративного судочинства України, клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

При цьому клопотання про забезпечення адміністративного позову повинно бути вмотивованим, обґрунтованим та повинні бути подані докази на підтвердження доводів за цим клопотанням.

Суд даючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, враховує також : розумність, обґрунтованість й адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявність звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; необхідність у звязку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Клопотання позивача про вжиття заходів по забезпеченню позову не містить в собі достатньо обґрунтованого припущення, що у разі не вжиття заходів по забезпеченню позову, діями (рішеннями) відповідача, які зазначені в цьому клопотанні, до ухвалення рішення по справі може бути заподіяна шкода правам та інтересам позивача, а також не доведено очевидних ознак протиправності таких дій, які можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову, через що відсутні підстави для заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області, Управлінню Держгеокадастру у Свалявському районі та органу державної реєстрації вчиняти будь-які дії щодо вищевказаної земельної ділянки.

Також, суд констатує, що позивачем при зверненні з даним клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, не вказано чітких індивідуальних ознак земельної ділянки а також не вказаний конкретний орган, що здійснює реєстрацію права власності.

На переконання суду, на час розгляду питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, відсутні докази, що свідчать про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Також судом не здобуто доказів того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Суд також вважає за необхідне вказати на те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Оцінюючи в сукупності наведене та наявні у справі докази, суд вважає, що клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, на момент його розгляду судом, є необґрунтованим, а тому підстав для задоволення такого клопотання суд не вбачає.

З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 117, 118, 160 частинами 3 та 7, 165 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Солочинської сільської ради про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також постановлення ухвали в письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених статтею 167 частиною 4 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_5