Справа № 2-а-3293/10/0270
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2010-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________ПОСТАНОВА
28 жовтня 2010 р. Справа № 2-а-3293/10/0270
Вінницький окружний адміністративний суд в складі
Головуючого судді Мультян Марини Бондівни,
при секретарі судового засідання: Скалій Лесі Володимирівні
за участю представників сторін:
позивача : ОСОБА_1
відповідача : ОСОБА_2- представник за довіреністю
прокурор: Жовмір І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
до: відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України
про: скасування постанови про перевірку виконавчого провадження від 27.07.2010 року, визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії
02.09.2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про скасування постанови про перевірку виконавчого провадження від 27.07.2010 року, визнання протиправними дій в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України по скасуванню постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.07.2010 року №13010300, постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2010 року №20253106 з виконання постанови про накладення штрафу від 31.07.2009 року №13010300; постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2010 року №20253163 з виконання постанови про накладення штрафу від 26.11.2009 року №13010300. Крім того, позивачем заявлено вимогу зобов'язати відповідача повторно направити до Вінницького окружного адміністративного суду, Генерального прокурора України та прокурора Вінницької області клопотання про притягнення посадових осіб прокуратури Вінницької області до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.08.2010 року дану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу терміну до 29.09.2010 року для усунення недоліків.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 30.09.2010 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі.
Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржувана постанова про перевірку виконавчого провадження є безпідставною і незаконною оскільки її винесення спрямоване на перешкоджання виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 23.02.2009 року у справі №2-а-2249/08, виданого на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2008 року. Також, зазначив відповідач, оскільки станом на момент звернення з даним позовом до суду вказаний вище виконавчий лист не виконаний, перерахунок пенсії не проведений, постанова про накладення на прокуратуру Вінницької області як боржника штрафу та клопотання про притягнення посадових осіб боржника до кримінальної відповідальності не підлягають ані скасуванню ані відкликанню.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві доводи.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що перевірка виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 23.02.2009 року у справі №2-а-2249/08 начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України проведена належним чином, а оскаржувана постанова від 27.07.2010 року винесена у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження".
Заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази та матеріали справи, в судовому засіданні встановлено наступне.
Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.07.2008 року у справі №2-а-2449/08 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Вінниці задоволено частково: визнано неправомірними дії УПФУ у Ленінському районі м. Вінниці щодо відмови в перерахунку пенсії згідно довідок прокуратури області №18-ф-62 від 12.06.07, №18-ф-1137 від 16.06.07 та №18-ф-391 від 17.03.08, а також зобов'язано УПФУ в Ленінському районі м. Вінниці здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до вищезазначених довідок.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2008 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04.07.2008 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог та постановлено нову постанову, якою визнано незаконними дії прокуратури Вінницької області щодо відмови про включення в довідку про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_1 доплат, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.06 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" в редакції від 22.02.08, зобов'язано прокуратуру Вінницької області внести доповнення в довідки № 18-ф-2 від 16.05.06, № 18-ф-1137 від 16.06.07, №18-ф-391 від 17.03.08 про заробітну плату ОСОБА_1 з урахуванням доплат, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", вказаних у довідці прокуратури Вінницької області від 16.05.06 №18-ф-2 та постанови Кабінету Міністрів України № 700 від 12.05.07 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.06 № 268"; зобов'язано прокуратуру Вінницької області перерахувати доплати та включити в довідку про середньомісячну заробітну плату в зв'язку з підвищенням посадового окладу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №34 від 06.02.2008 року, а саме: надбавку за особливо важливі завдання 10%; матеріальну допомогу на оздоровлення (1/12); матеріальну допомогу на вирішення соціально побутових потреб (1/12).
На підставі вказаної постанови Київського апеляційного адміністративного суду Вінницьким окружним адміністративним судом 23.02.2009 року виданий відповідний виконавчий лист у справі №2-а-2449/08, який з 27.05.2009 року перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої Міністерства юстиції України (а.с.56).
27.05.2009 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.55). Копії постанови направлено стягувачу, суду для відома, боржнику - до виконання та встановлено семиденний строк на добровільне виконання рішення суду (а.с.56).
29.07.2009 року у відповідь на вказану вимогу Прокуратурою Вінницької області надіслано на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої Міністерства юстиції України довідки про місячну заробітну плату з урахуванням надбавки за особливо важливі завдання 10%; матеріальної допомоги на оздоровлення (1/12); матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових потреб (1/12) від 29.07.09 за № 18-ф-460, № 18-ф-461 т-ф-462 (а.с.66-69).
31.07.2009 року державним виконавцем винесена постанова про накладення на Прокуратуру Вінницької області штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.50). Копію даної постанови направлено боржнику до виконання 03.08.2009 року (а.с.81).
26.11.2009 року на підставі частини третьої статті 87 Закону України "Про виконавче провадження" постановою державного виконавця на боржника накладено штраф у подвійному розмірі в сумі 1020 грн. (а.с.89). Копію постанови направлено боржнику до виконання (а.с. 93).
Також, 26.11.2009 року державним виконавцем вдруге надіслано боржнику вимогу про необхідність виконання рішення суду у справі №2-а-2449/08, та встановлено повторний строк на виконання рішення суду (а.с.90-92).
30.06.2010 року державним виконавцем через невиконання боржником рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №2-а-2449/08 перед Вінницьким окружним адміністративним судом порушене клопотання про притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб Прокуратури Вінницької області (а.с.107-109).
01.07.2010 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження"; виділено в окреме провадження постанови про накладення штрафу №13010300 від 31.07.2009 року та від 26.11.2009 року (а.с.110-122). Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження та Вінницькому окружному адміністративному суду.
27.07.2010 постановою виконуючого обов'язки начальника відділу примусового виконання рішень скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.07.2010 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2010 року ;20253106, №20253163 з виконання постанов про накладення штрафу № 13010300 від 31.07.2009 та від 26.11.2009 року (а.с.116).
03.08.2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду та Генеральної прокуратури України направлено лист щодо відкликання без виконання клопотання від 30.06.2010 №606/15 стосовно вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності винних посадових (службових) осіб Прокуратури Вінницької області за невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду № 2-а-2449/08, виданого 23.02.2009 року.
Вважаючи зазначену вище постанову про перевірку виконавчого провадження незаконною, а дії відповідача по скасуванню постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.07.2010 року протиправними, позивач оскаржив їх в судовому порядку, звернувшись з даним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду.
Проаналізувавши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі- Закону), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею другою вказаного Закону встановлено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Згідно частини 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.
Згідно ст. 24 цього Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження", якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.
Статтею 76 цього Закону встановлено, що після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до статті 24 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення.
У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання.
Якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції та інші заходи, передбачені статтею 87 цього Закону, після чого, виконавчий документ постановою державного виконавця, затвердженою начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, повертається до суду чи іншого органу, що видав виконавчий документ.
Відповідно до ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі. При подальшому невиконанні рішення боржником державний виконавець порушує клопотання перед судом про кримінальну відповідальність боржника відповідно до закону.
Відповідно ж до п. 11 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону, тобто якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, виконавче провадження підлягає закінченню.
Судом встановлено, що саме на підставі зазначеної норми ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №13010300 з виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 2-а-2449/08, виданого 23.02.2009 року.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, на момент винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення суду у справі №2-а-2449/08 в матеріалах виконавчого провадження останнім не було перевірено стан виконання боржником зазначеного рішення та не встановлено ступінь його виконання.
Так, в матеріалах виконавчого провадження №13010300 міститься надісланий на виконання вимоги державного виконавця від 17.07.2009 року лист прокуратури Вінницької області №18-ф-463 від 29.07.2009 року (а.с.65), та лист прокуратури Вінницької області №5/1-101вих 09 від 12.08.2009 року, яким директора Департаменту державної виконавчої служби повідомлено про фактичне виконання зазначеного вище виконавчого листа від 23.02.2009 року у справі № 2-а-2449/08.
Проте, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази, які б свідчили про здійснення державним виконавцем перевірки зазначених вище відомостей, повідомлених боржником, та надання їм належної оцінки в контексті виконання прокуратурою Вінницької області судового рішення.
З огляду на вказане, висновки державного виконавця про необхідність закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з неможливістю виконання рішення суду, суд вважає передчасними і такими, що ґрунтуються на припущеннях.
Як з'ясовано судом, та не заперечували в судовому засіданні сторони, саме із зазначених вище мотивів виконуючим обов'язки начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.07.2010 року та постанови про відкриття виконавчого провадження №20253106, №20253163 від 13.07.2009 року з виконання постанов про накладення штрафу №13010300 від 31.07.2009 року, від 26.11.2009 року, виведених в окремі провадження.
Враховуючи викладене, та беручи до уваги нез'ясування державним виконавцем обставин виконання боржником рішення суду у справі №2-а-2449/08 в умовах наявності у державного виконавця повідомлених боржником відомостей про фактичне виконання судового рішення, суд вважає обґрунтованими висновки відповідача про невідповідність вимогам закону постанови від 01.07.2010 року про закінчення виконавчого провадження та виведення в окремі провадження постанов про накладення штрафу №13010300 від 31.07.2009 року, 26.11.2009 року.
Відповідно ж до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", при здійсненні контролю за діями державного виконавця під час виконання рішень, якщо вони суперечать вимогам Закону, керівник органу державної виконавчої служби вправі своєю постановою скасувати постанову, акт, інший процесуальний документ, винесений у виконавчому провадженні державним виконавцем, який йому підпорядкований, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, передбаченому цим Законом.
В силу вказаної норми, та зважаючи на встановлені перевіркою виконавчого провадження обставини, що свідчать про відсутність встановлених п.11 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" підстав для закінчення виконавчого провадження, постанова про перевірку виконавчого провадження від 27.07.2010 року, якою виконавче провадження повернуто у стан, що існував до його закінчення, винесена відповідачем правомірно.
Твердження позивача про те, що в силу ч.1 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" у начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України відсутні повноваження щодо проведення перевірки виконавчого провадження №13010300 з виконання судового рішення у справі №2-а-2449/08, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, та керівник вищестоящого органу.
Частиною 3 вказаної статті визначено, що контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби та Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські управління юстиції через відповідні відділи державної виконавчої служби.
Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 8-1 Закону України "Про виконавче провадження", перевірити законність виконавчого провадження мають право:
1) директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та його заступники - виконавче провадження, що знаходиться на виконанні у будь-якому структурному підрозділі органів державної виконавчої служби;
2) начальники відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, їх заступники - виконавче провадження, що перебуває на виконанні підрозділів примусового виконання рішень таких відділів державної виконавчої служби та районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби, що підпорядковані зазначеним управлінням юстиції.
Як вбачається з матеріалів справи, перевірку виконавчого провадження проведено заступником начальнику відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3, який на момент здійснення перевірки виконував обов'язки начальника вказаного відділу, який одночасно є заступником директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
Крім того, згідно зі ст. 5-1 Закону України "Про виконавче провадження", начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та начальник підрозділу примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції наділені всіма правами та повноваженнями у виконавчому провадженні, передбаченими цим Законом для начальника державної виконавчої служби у районі, місті (місті обласного значення), районі у місті.
Висновки позивача про те, що перевірка виконавчого провадження №13010300 здійснена неповноважною особою через її проведення виконуючим обов'язки начальника відділу, а не власне начальником, суд вважає хибними та безпідставними, оскільки покладення на посадову особу виконання обов'язків іншої особи передбачає перехід всього комплексу переданих посадових обов'язків відповідної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням викладеного, оцінивши надані сторонами докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені вище критерії при здійсненні перевірки виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 23.02.2009 року у справі №2-а-2249/08 та винесення відповідної постанови від 27.07.2010 року відповідачем дотримані, з огляду на що у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Надаючи юридичну оцінку обґрунтованості підстав заявлення позивачем вимоги зобов'язати відповідача повторно направити до Вінницького окружного адміністративного суду, Генерального прокурора України та прокурора Вінницької області клопотання про притягнення посадових осіб прокуратури Вінницької області до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження", у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі. При подальшому невиконанні рішення боржником державний виконавець порушує клопотання перед судом про кримінальну відповідальність боржника відповідно до закону.
Частиною третьою ст. 76 вказаного Закону, визначено, що якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції та інші заходи, передбачені статтею 87 цього Закону, після чого, виконавчий документ постановою державного виконавця, затвердженою начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, повертається до суду чи іншого органу, що видав виконавчий документ.
Аналіз наведених вище положень закону дає підставити зробити висновок, що порушення перед судом клопотання про кримінальну відповідальність боржника зможе мати місце на стадії закінчення виконавчого провадження.
Натомість, як встановлено судом, та підтвердили представники сторін, станом на момент розгляду справи в суді, виконавче провадження №13010300 з виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 23.02.2009 року у справі №2-а-2449/08 не закінчене, державним виконавцем продовжують проводитись виконавчі дії, в тому числі дії щодо перевірки факту виконання боржником зазначеного виконавчого документу, лише після завершення яких може бути вирішено питання щодо направлення до суду клопотання про кримінальну відповідальність боржника.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. З огляду на те, що в процесі розгляду даної справи свідки не залучалися і не призначалася судова експертиза та, зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -
В задоволені адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 01.11.10

Суддя Мультян Марина Бондівна

28.10.2010