Справа № 127/27918/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Київ К/800/12191/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Єрьоміна А.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про компенсацію втрати частини доходів, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі також - ГУ ПФУ у Вінницькій області) про компенсацію втрати частини доходів.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2009 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2010 року, його адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Управління Міністерства внутрішніх справ України про перерахунок пенсії та компенсацію частини доходів задоволено.

Зобов'язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок призначеної раніше пенсії з моменту звільнення по грудень 2007 року включно у розмірі 61%.

Зобов'язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок призначеної раніше пенсії з 01 січня 2008 року у розмірі 61%.

Стягнуто з ГУ ПФУ у Вінницькій області на його користь недоплачену пенсію за 2007 рік та за 7 місяців 2008 року.

Стягнуто з ГУ ПФУ у Вінницькій області на його користь компенсацію втрати частини доходів в сумі 921,50 гривень.

Стягнуто з Державного бюджету України на його користь судовий збір в розмірі 3,40 гривень.

22 грудня 2011 року справа прийнята до провадження Вищого адміністративного суду України і цією ж ухвалою зупинено виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2009 року до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

13 жовтня 2015 року Вищим адміністративним судом України прийнято постанову по справі К/9991/73431/11, якою ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2010 року скасовано, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2009 року змінено, виключено з абзаців другого та третього резолютивної частини слова «із суми грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням». В решті дану постанову залишено без змін.

З моменту прийняття постанови Вищим адміністративним судом України від 13 жовтня 2015 року ухвала Вищого адміністративного суду України від 22 грудня 2011 року в частині зупинення виконання постанови втратила чинність.

Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 жовтня 2015 року ГУ ПФУ у Вінницькій області виконана фактично в грудні 2015 року і за період з лютого 2012 року по листопад 2015 року включно сума недоплаченої пенсії нарахована і виплачена в розмірі 12826,53 гривень.

В порушення вимог статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати», відповідач сплатив суму в грудні 2015 року без компенсації втрати частини доходів за весь період, яка складає 7968,13 гривень. В зв'язку з чим позивач просив стягнути цю суму із відповідача.

Вінницький міський суд Вінницької області постановою від 19 лютого 2016 року позов задовольнив частково.

Зобов'язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести нарахування і виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з лютого 2012 року по листопад 2015 року включно.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551,20 гривень.

В решті позову відмовив.

Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 12 квітня 2016 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про компенсацію втрати частини доходів в частині задоволених позовних вимог - скасував.

Прийняв нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про компенсацію втрати частини доходів відмовив.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У своїх запереченнях представник відповідача вважає касаційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області як звільнений з органів внутрішніх справ України в запас на підставі пункту 64 «в» Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через обмежений стан здоров'я), і з 16 квітня 2007 року йому призначено пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393.

У серпні 2008 року позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду про перерахунок пенсії виходячи із грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням у розмірі 61%.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 10 червня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2010 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Управління Міністерства внутрішніх справ України про перерахунок пенсії та компенсацію частини доходів задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 грудня 2011 року по справі № К/9991/73431/11 було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ПФУ у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10.06.2009 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29.06.2010 року. Цією ж ухвалою судом касаційної інстанції було зупинено виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2009 року та виконання ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2010 року до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

13 жовтня 2015 року Вищим адміністративним судом України прийнято постанову у справі К/9991/73431/11, відповідно до якої ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2010 року скасовано.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 червеня 2009 року змінено, виключено з абзаців другого та третього резолютивної частини слова «із суми грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням». В решті дану постанову залишено без змін.

Тобто, з моменту прийняття постанови Вищим адміністративним судом України 13 жовтня 2015 року ухвала цього суду від 22 грудня 2011 року у частині зупинення виконання оскаржуваних рішень втратила чинність.

У подальшому, на виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2009 року у справі №2-а-10165/08 ГУ ПФУ у Вінницькій області було проведено позивачу доплату пенсії за період з 01 лютого 2012 року по 30 листопада 2015 року в грудні 2015 року в сумі 12826,53 гривень.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та постановляючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, Вінницький апеляційний адміністративний суд, виходив з того, що відповідачем не порушено строків виконання рішення суду, оскільки нарахування здійснене 18 листопада 2016 року, після перегляду та зміни Вищим адміністративним судом рішень судів попередніх інстанцій, тому відсутні підстави вважати, що мала місце затримка виплати нарахованого доходу в розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» з вини суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно із статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під «доходами» у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Аналіз даних правових норм свідчить про те, що компенсація можлива лише в тому разі, коли пенсія нарахована, але не виплачена.

Згідно частини другої статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З наведеної норми слідує, що не отримані з вини пенсійного органу суми пенсії, виплачуються, за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів в разі проведених нарахувань. Проте, таких нарахувань відповідачем не проводилось, натомість останні були здійснені 18 листопада 2015 року. Враховуючи те, що ухвала суду в частині зупинення виконання рішень суду втратила чинність з моменту прийняття остаточного рішення у цій справі Вищим адміністративним судом України 13 жовтня 2015 року строки виконання рішення суду порушені не були, а отже позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними і задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим.

Суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, тому висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній сказі, висновків суду та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді А.В. Єрьомін

О.В. Калашнікова