Справа № 820/3777/16
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 р. Справа № 820/3777/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представників сторін: позивача - ОСОБА_1, відповідача - Соляник І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ліквідаційної комісії ХМУ Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2016р. по справі № 820/3777/16

за позовом ОСОБА_3

до Ліквідаційної комісії ХМУ Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Харківській області

про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії ХМУ Головного управління міністерства внутрішніх справи України в Харківській області (далі по тексту - відповідач, Ліквідаційна комісія ХМУ ГУ МВС в Харківській області), в якому просить суд:

- стягнути з ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час затримки належних до виплати при звільненні коштів в сумі 7670,67 грн. (сім тисяч шістсот сімдесят гривень 67 копійок);

- стягнути з ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2016 року по справі № 820/3777/16 адміністративний позов ОСОБА_3 до ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час затримки належних до виплати при звільненні коштів в сумі 7670,67 грн. (сім тисяч шістсот сімдесят гривень 67 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2016 року по справі № 820/3777/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилаючись на положення Закону України «Про міліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, постанови КМУ «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 1294 від 01.11.2007 року, стверджує, що позивач не має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його апеляційна скарга - задоволенню.

Представник позивача, у судовому засіданні, з викладених підстав, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2016 року по справі № 820/3777/16 залишити без змін. Вказує, що позивач проходила службу в органах внутрішніх справ у званні старшого лейтенанта на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області. 06 листопада 2015 року наказом від 06.11.2015 №631 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "Г" (через скорочення штатів). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні, для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 12 років 01 місяців 00 днів, що зазначено у витягу з наказу ГУ МВС України в Харківській області від 06.11.2015 року №631 о/с. Вважає, оскільки позивачу не було виплачено відповідачем належні при звільненні суми у строки, встановлені в ст. 116 КЗпПУ, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3, проходила службу в органах внутрішніх справ у званні старшого лейтенанта на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області.

На підставі Закону України "Про Національну поліцію" і постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" всі посади ГУМВС скорочено, створено новий територіальний публічний орган виконавчої влади - Головне управління Національної поліції в Харківській області, який не є правонаступником ГУМВС України в Харківській області, що ліквідується.

Наказом від 06.11.2015 року №631 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "Г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114.

Не погодившись з діями відповідача щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, починаючи з 07.11.2015 року та по день фактичного розрахунку - 02.06.2016 року, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення останнього та моральної шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, не здійснивши виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку відповідно до норм КЗпП України, діяв не в межах наданих повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 вказаної Конвенції встановлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

Норми Кодексу законів про працю України регулюють трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" (далі - Закон № 565-ХІІ).

Статтею 18 Закону № 565-ХІІ передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Разом із цим, частиною 1 ст. 19 Закону № 565-ХІІ передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ".

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі, на що вказано і в Постанові Верховного суду України від 17.02.2015 року по справі №21-8а15.

Відповідно абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку - які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. Спеціальним законодавством, також не передбачено виплату грошового забезпечення при звільненні працівника міліції (поліції) в інші строки, ніж це передбачено КЗпП України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що відповідач при звільненні позивача повинен був сплатити всі належні їй суми в день звільнення та в зв'язку з несвоєчасною сплатою зазначених сум необхідно застосувати вимоги ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Так, середній заробіток працівника згідно з частиною 1статті 27 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Із пункту 5 вказаного Порядку вбачається, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Відповідно до пункту 4 Порядку, якщо працівник не мав заробітку не з його провини, то розрахунок середньої заробітної плати проводиться виходячи зі встановленої йому у трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного окладу).

Тобто, в даному випадку, розрахунок середньої заробітної плати, проводиться виходячи з її окладу, оскільки позивач на момент звільнення перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції надано довідку, згідно якої посадовий оклад ОСОБА_3 складає 775,00 гривень.

Таким чином, сума грошового забезпечення, що підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за час затримки розрахунку при звільненні (з 07.11.2015 року по 02.06.2016 року (відповідно до довідки Сектору фінансових ресурсів та бухгалтерського обліку Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області, фактично розрахунок з позивачем був здійснений платіжним дорученням від 03.06.2016 року № 60), розрахована з розмірі грошового забезпечення позивача складає 5322,06 грн. (590,48 грн. + 4650,00 грн. + 81,58 грн.):

- за період з 07 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року (775грн. /21 робочий день *16 робочих днів) = 590,48 грн.;

- за грудень 2015 року; січень, лютий, березень, квітень, травень 2016 року ( 6 міс. *775 грн.) = 4650 грн.;

- за липень 2016 року (775грн. /19 робочих днів *2 робочих дня) = 81,58 грн.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлена позовна вимога про стягнення з Ліквідаційної комісії ХМУ Головного управління міністерства внутрішніх справи України в Харківській області середнього заробітку за весь час затримки належних до виплати при звільненні коштів є обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

Колегія суддів відмічає, що судом першої інстанції невірно зазначено суму, яка підлягає стягненню за весь час затримки розрахунку "7670,67 грн. (сім тисяч шістсот сімдесят гривень 67 копійок)" замість "5322,06 грн. (п'ять тисяч триста двадцять дві гривні 06 копійок)".

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Ліквідаційної комісії ХМУ Головного управління міністерства внутрішніх справи України в Харківській області на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за весь час затримки належних до виплати при звільненні коштів, вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2016 року по справі № 820/3777/16 підлягає зміні шляхом викладення абзацу 2 резолютивної частини постанови в наступній редакції : «Стягнути з ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час затримки належних до виплати при звільненні коштів в сумі 5322,06 грн. (п'ять тисяч триста двадцять дві гривні 06 копійок)».

Керуючись ст.ст.41 160, 167, 195, 196, 198, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії ХМУ Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2016 року по справі № 820/3777/16 змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини постанови в наступній редакції:

"Стягнути з Ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час затримки належних до виплати при звільненні коштів в сумі 5322,06 грн. (п'ять тисяч триста двадцять дві гривні 06 копійок) ".

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 13.10.2016 р.