Справа № П/811/673/16
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року Справа №П/811/673/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку письмового провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

до відповідача: Новоукраїнського житлово-комунального підприємства

про стягнення податкового боргу.

Новоукраїнська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області звернулася з позовом, у подальшому уточненим, до Новоукраїнського житлово-комунального підприємства про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 279 375,32 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача визнав позовні вимоги в частині податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 272 016,05 грн., в частині суми боргу 7 359,27 грн. позовні вимоги не визнав.

На підставі усної ухвали, прийнятої в судовому засіданні 05.10.2016 р. та занесеної до журналу судового засідання (а.с.197), подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

Новоукраїнське житлово-комунальне підприємство 20.10.1995 р. зареєстроване як юридична особа (а.с.7) та у подальшому взяте на облік як платник податків.

Відповідно до пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобовязання, самостійно визначене платником податків.

На підставі пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Відповідно до змісту пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України пеня нараховується на суму податкового боргу після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобовязання. При цьому нарахування пені розпочинається, при самостійному нарахуванні суми грошового зобовязання платником податків від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного цим Кодексом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що на виконання п.24 ст.14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. №719-VII і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. №30 між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Новоукраїнської районної державної адміністрації, Новоукраїнською районною державною адміністрацією та Новоукраїнським житлово-комунальним підприємством укладено договір №11/27 про організацію взаєморозрахунків від 17.12.2014 р. (а.с.187-188).

Так, з огляду на довідку про податкову заборгованість відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» №1 від 01.12.2014 р. за Новоукраїнським житлово-комунальним підприємством обліковувався податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 25 739,27 грн. (а.с.190).

Відповідно до договору №11/27 від 17.12.2014 р. за платіжним дорученням №1 від 26.12.2014 р. на погашення заборгованості Новоукраїнського житлово-комунального підприємства з податку на додану вартість перераховано 25 739,27 грн. (а.с.189, 194).

Факт зарахування кошів у сумі 25 739,27 грн. на відповідний рахунок підтверджено в судовому засіданні представником позивача.

Однак представник позивача зазначила, що всупереч вимогам пп.2 п.12 договору №11/27 від 17.12.2014 р. щодо зобовязання сторін не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, Новоукраїнським житлово-комунальним підприємством упродовж грудня 2014 року здійснювалася сплата податку на додану вартість за листопад 2014 року (а.с.21), яка з огляду на п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України зараховувалася податковим органом на погашення податкового боргу податкових періодів.

Так, у грудні 2014 року Новоукраїнським житлово-комунальним підприємством сплачено податок на додану вартість з призначенням платежу «ПДВ за листопад 2014 року» у загальному розмірі 7 196,47 грн. (а.с.21-22, 191-193).

Таким чином, на час надходження бюджетних коштів в сумі 25 739,27 грн., тобто станом на 26.12.2014 р. за відповідачем рахувався податковий борг з податку на додану вартість за вересень і жовтень 2014 року в сумі 18 542,80 грн.

У судовому засіданні представник позивача пояснила, що спочатку різниця в сумі 7 196,47 грн. (25 739,27 грн. 18 542,80 грн.) рахувалася по особовому рахунку відповідача як переплата, однак у подальшому показники особового рахунку було відкореговано, переплату видалено. Повідомити підстави таких дій посадових осіб податкового органу та надати підтверджуючі докази представник позивача не змогла.

Також представник позивача повідомила, що перераховані кошти були субвенцією і відповідно до Бюджетного кодексу України не підлягали поверненню до державного бюджету. При цьому представник позивача зазначила, що їй не відомо куди були зараховані кошти в сумі 7 196,47 грн., оскільки відповідна посадова особа на сьогоднішній день в податковому органі не працює.

Суд враховує, що відповідно до п.48 ст.2 Бюджетного кодексу України субвенції міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному органом, який прийняв рішення про надання субвенції.

Кошти в сумі 25 739,27 грн. перераховані з метою погашення податкового боргу відповідача, за таких умов сума 7 196,47 грн. підлягала зарахуванню як оплата податкового боргу Новоукраїнського житлово-комунального підприємства за листопад 2014 року.

Отже, не врахування позивачем сплаченої суми 7 196,47 грн. при визначенні розміру податкового боргу відповідача є безпідставним.

Судом встановлено, що згідно з поданими відповідачем до Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області податковими деклараціями з податку на додану, платником податків самостійно визначено податкові зобовязання з ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 22 933,00 грн. (а.с.36-38), за січень 2015 року 20 281,00 грн. (а.с.39-41), за лютий 2015 року 23 200,00 грн. (а.с.42-44), за березень 2015 року 27 445,00 грн. (а.с.46-48), за квітень 2015 року 28 489,00 грн. (а.с.50-52), за травень 2015 року 28 097,00 грн. (а.с.54-56), за червень 2015 року 25 259,00 грн. (а.с.58-60), за липень 2015 року 34 520,00 грн. (а.с.62-64), за серпень 2015 року 27 736,00 грн. (а.с.66-68), за вересень 2015 року 32 482,00 грн. (а.с.70-72), за жовтень 2015 року 28 816,00 грн. (а.с.74-76), за листопад 2015 року 38 825,00 грн. (а.с.78-80), за грудень 2015 року 27 720,00 грн. (а.с.82-84), за січень 2016 року 29 859,00 грн. (а.с.86-87), за лютий 2016 року 17 945,00 грн. (а.с.88-89), за березня 2016 року 26 071,00 грн. (а.с.90-91), за квітень 2016 року 26 739,00 грн. (а.с.92-93).

Окрім того, відповідачу нараховано пеню в сумі 21 948,36 грн.

З огляду на облікову картку платника податків та зважаючи на висновки суду про необхідність врахування суми сплати податкового боргу в розмірі 7 196,47 грн., суд дійшов висновку, що за Новоукраїнським житлово-комунальним підприємством рахується податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 272 178,85 грн.

Відповідно до п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Судом встановлено, що податковим органом виставлено податкову вимогу №1 від 30.04.2015 р. на суму 51 813,00 грн., яка отримана відповідачем 05.05.2015 р. (а.с.14).

Згідно з п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З огляду на викладене, враховуючи, що після вручення відповідачеві податкової вимоги сума податкового боргу Новоукраїнського житлово-комунального підприємства збільшилася, суд дійшов висновку, що у податкового органу не виникло обовязку щодо направлення платнику податків нової податкової вимоги, а тому Новоукраїнською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області при звернення до суду з даною позовною заявою дотримано вимог п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

На підставі викладеного, беручи до уваги підтвердження наявності у відповідача податкового боргу з податку на додану вартість лише у розмірі 272 178,85 грн., враховуючи те, що Новоукраїнським житлово-комунальним підприємством не надано доказів сплати податкового такого боргу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст.86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Новоукраїнського житлово-комунального підприємства, (27100, м. Новоукраїнка Кіровоградської області, вул. Покровська, 83/14) на користь Державного бюджету України в особі Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області податковий борг в сумі 272 178,85 грн. (двісті сімдесят дві тисячі сто сімдесят вісім грн. 85 коп.).

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_1