Справа № 826/15445/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

05 жовтня 2016 року м. Київ № 826/15445/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа: Міністерство юстиції України про визнання протиправними та скасування висновків № 378/26-58-12-07-10 від 22 січня 2016 року та № 5482/9/26-58-13-07-14 від 05 серпня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві), третя особа: Міністерство юстиції України про визнання протиправними та скасування висновків № 378/26-58-12-07-10 від 22 січня 2016 року та № 5482/9/26-58-13-07-14 від 05 серпня 2016 року, складених в передбаченому Законом України «Про очищення влади» порядку.

Разом із позовною заявою 04 жовтня 2016 року позивачем було подано до суду клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваних висновків відповідача.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

За наслідком розгляду поданого позивачем клопотання судом була встановлена його обґрунтованість та терміновість вирішення, про що буде зазначено нижче, а тому суд вирішив здійснити його розгляд негайно, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч. 3 статті 117 КАС України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади», протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Згідно з ч. 8 статті 3 Закону України «Про очищення влади», заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до п. 2 ч. 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», перевірці підлягають достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Також, згідно з приписами п. 6 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 листопада 2014 року № 1100, отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Про встановлення недостовірності відомостей, які підлягали перевірці згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, вказується у висновку про результати перевірки у разі, якщо вартість майна (майнових прав), набутого (набутих) особою, стосовно якої проводилася перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Виходячи з системного тлумачення наведених положень законодавства вбачається, що податковий орган в своєму висновку, складеному на виконання приписів Закону України «Про очищення влади» за наслідком повного дослідження всієї наявної податкової інформації, має обґрунтовано встановити відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Між тим, як вбачається з висновку ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 22 січня 2016 року № 378/26-58-12-07-10 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частині п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», у ньому встановлено, що позивачем у поданій декларації вказано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) позивача.

При цьому, у вказаному вище висновку зазначено, що у зв'язку з ненадходженням запитуваної інформації та ненаданням ОСОБА_1 підтвердних документів стосовно вартості квартири, яка перебуває у власності та зазначена у позиції 2 розділу І Декларації та стосовно автомобіля, зазначеного у позиції 35 розділу ІV Декларації, які є обов'язковими для розгляду та врахування при підготовці висновку про результати перевірки, встановити відповідність/не відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у Декларації набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел, неможливо.

05 серпня 2016 року ОСОБА_1 надав відповідачу письмові пояснення стосовно вартості квартири та машини, які перебувають у власності та зазначені у Декларації, разом із письмовими поясненнями його дружини та матері.

У той же день, ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві складено висновок № 5482/9/26-58-13-07-14 про результати додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», з якого вбачається, що ОСОБА_1 у Декларації вказано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) позивача.

Перевіркою також встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_1 у Декларації, набутого (набутих) ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел.

Невідповідність мала місце у зв'язку з тим, що при заповнені Декларації ОСОБА_1 у позиції 25 розділу ІІІ «Відомості про нерухоме майно» відображено відомості про майно, що перебуває у власності декларанта, а саме квартиру, вартість придбання якої не відповідає доходам ОСОБА_1 (згідно Центральної бази даних Державної фіскальної служби України, з урахуванням наданих ОСОБА_1 підтвердних документів) отриманих із законних джерел на протязі 1998 - І кв. 2013 років.

За результатами додаткової перевірки, враховуючи письмові пояснення позивача та підтвердні документи встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, вказаних ОСОБА_1 у Декларації.

При вирішенні питання про забезпечення адміністративного позову суд враховує, що відповідно до ч. 14 статті 5 Закону України «Про очищення влади», керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Згідно приписів п.п. 36, 37 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563, на підставі відповіді / висновку / копії судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, відповідальний структурний підрозділ у триденний строк (з дня надходження останньої відповіді / висновку / копії судового рішення або з дня надходження відповіді / висновку / копії судового рішення, який є підставою для застосування заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону) готує довідку про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 та подає її керівнику органу.

Керівник органу не пізніш як на третій робочий день з дня складення довідки про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 у разі встановлення недостовірності відомостей щодо особи, зазначених у пунктах 1 та/або 2 частини п'ятої статті 5 Закону, приймає рішення про звільнення такої особи та у той самий день надсилає в паперовій формі до Мін'юсту повідомлення про звільнення особи за формою згідно з додатком 6 разом із засвідченою копією рішення про звільнення особи, інформація з яких не пізніш як на третій день з дня надходження до Мін'юсту вноситься до Реєстру.

Отже, враховуючи обмежені на рівні наведених положень законодавства строки для прийняття керівником органу, в якому працює позивач, рішення про його звільнення на підставі складеної, відповідно до оскаржуваних висновків, довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», що також свідчить про терміновість вирішення поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову, суд приходить до висновку про наявність обставин існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в даній адміністративній справі в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, що додатково свідчить про обґрунтованість поданого ОСОБА_1 клопотання.

Крім того, суд також враховує, що позивачу з метою відновлення своїх порушених прав, в разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат пов'язаних з оскарженням рішення про його звільнення в судовому порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем були надані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання про забезпечення позову та наявність підстав для його задоволення.

Керуючись статтями 117, 118, 160, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - задовольнити.

2. Зупинити дію висновків Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 378/26-58-12-07-10 від 22 січня 2016 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» та № 5482/9/26-58-13-07-14 від 05 серпня 2016 року про результати додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади».

3. Роз'яснити, що ухвала діє до вирішення справи по суті та набрання судовим рішенням у справі законної сили.

4. Ухвала підлягає негайному виконанню відповідно до ч. 5 ст. 118 КАС України у порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

5. Ухвала може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, ухвала може бути оскаржена повністю або частково шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя І.А. Качур