Справа № 826/26772/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І..

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 02 серпня 2016 року відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2016 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 15 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (далі - банк) та позивачем укладено кредитний договір № 700006555 за умовами якого банк надає позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 17 165, 37 доларів США з номінальною процентною ставкою 13, 50 %, з визначенням остаточної дати повернення кредиту - 16 травня 2015 року.

30 серпня 2012 року між позивачем та банком укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 700006555 від 15 травня 2008 року, відповідно до умов якого сторони домовилися, що у разі дострокового повернення позичальником кредиту, банк здійснює коригування суми заборгованості позичальником за цим договором у бік зменшення з урахуванням наступних умов:

- кошти, сплачені на дострокове повернення кредиту, не зараховуються на сплату нарахованих процентів за відповідний період;

- частина кредиту у сумі заборгованості позичальника за кредитом, що залишилася несплаченою, перераховується банком рівними частинами на весь строк користування кредитом;

- строк надання кредиту не змінюється.

Також, 18 жовтня 2012 року між позивачем та банком укладено додаткову угоду до кредитного договору № 700006555 від 15 травня 2008 року, якою змінено порядок виконання позичальником зобов'язань щодо повернення заборгованості за договором, шляхом застосування схеми повернення заборгованості відповідно до продукту «Debt settlement 1» з встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних.

В подальшому позивачем на виконання умов вищевказаного договору на користь банку сплачено 26 392, 72 доларів США.

Згідно довідки про стан кредитної заборгованості у сегменті роздрібного бізнесу № 75409-54.1 б/б від 18 жовтня 2012 року позивача повідомлено про звільнення протягом шести місяців з 18 жовтня 2012 року від подальшого виконання його обов'язків щодо повернення частини заборгованості за кредитним договором № 700006555 від 15.5.2008 року у розмірі 4001,70 доларів США.

Головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві на підставі п. п. 78.1.1 п. п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та наказу відповідача № 1360 від 19 жовтня 2015 року ОСОБА_2 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 з питань дотримання платником податків вимог податкового законодавства з податку на доходи фізичних осіб за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт перевірки № 5841/26-58-17-01-17- від 13 листопада 2015 року (далі - Акт перевірки).

У висновках акту вказується про порушення позивачем п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. 49.1, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 57.1 ст. 57, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.17 «д» п. 164.2, п. 164.1 ст. 164, п. 176.1 ст. 176 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України, встановлено заниження податку на доходи отриманого у вигляді додаткового блага (анулювання банком частини боргу) у розмірі 5 208, 26 грн.

З Акту перевірки убачається, що висновки про порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено відповідачем на підставі листа ПАТ «Альфа Банк» № 96501-11-178348 від 24 жовтня 2014 року, яким повідомлялось про анулювання позивачу частини боргу.

Відповідач вважає, що неоподаткування доходу, отриманого позивачем від банку у вигляді анульованої частини кредитної заборгованості у розмірі 31 986, 23 грн., є тим самим додатковим благом в розумінні п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, яке включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків та з якого утримується та перераховується до бюджету податок з доходів фізичних осіб.

На підставі акту перевірки відповідача, 27 листопада 2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 6 680, 33 грн. (основний платіж - 5 208, 26грн, штрафні (фінансові) санкції - 1 472,07 грн.).

Позивач не погоджуючись з даним рішенням відповідача, оскаржив його до суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції з приводу даних спірних правовідносин, вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 162.1 ст. 162 ПК України визначено, що до платників податку з доходів фізичних осіб віднесено: фізичних осіб - резидентів, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізичних осіб - нерезидентів, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні; податкових агентів.

За змістом п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування вказаним податком є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до норми п. 163.1 ст. 163 ПК України об'єктами оподаткування резидента є, серед іншого, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

В розумінні норми пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України «доходи» - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Нормою ст. 1054 Цивільного кодексу України визначено, що проценти є платою позичальника за користування отриманими кредитними коштами. З моменту укладання кредитного договору та отримання коштів у боржника виникає обов'язок повернути на умовах, передбачених договором, як суму отриманого кредиту (тіло кредиту), так і суму нарахованих процентів.

Згідно із пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу «додаткові блага» - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

В свою чергу, згідно з п. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

При цьому вказане положення містить застереження, згідно з яким якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З аналізу наведених законодавчих положень у їх системному зв'язку, суд приходить до висновку, що обов'язок щодо самостійної сплати податку на доходи фізичних осіб внаслідок анулювання кредитором суми боргу виникає у платника податку за наявності таких умов:

- отримання платником податку доходу у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням;

- надіслання (вручення) платнику податку кредитором повідомлення про анулювання боргу або укладення з платником відповідного договору;

- включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що у відповідності до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України позивач зобов'язаний був до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку, відобразити в ній вказаний дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним та сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в наданій ним декларації.

Відповідно до довідки про стан кредитної заборгованості у сегменті роздрібного бізнесу № 75409-54.1 б/б від 18 жовтня 2012 року загальна сума прощеної заборгованості складає 4 001, 70 доларів США. З даною довідкою позивач ознайомлений 18 жовтня 2012 року.

Згідно довідки банку № 100857 від 30 листопада 2015 року, починаючи з 16 листопада 2012 року з урахуванням внесених коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості за позивачем рахувалась заборгованість у розмірі 4001, 78 доларів США.

Тобто станом на момент анулювання банком частини боргу, сума основного грошового зобов'язання за кредитним договором № 700006555 від 15 травня 2008 року становила 4001, 78 доларів США.

Враховуючи, що анульована сума заборгованості у розмірі 4001,70 доларів США не включає заборгованість з урахуванням пені, відсотків за кредитом, тощо, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана сума боргу, яка анульована банком, являє собою дохід платника податку в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню в порядку, передбаченому абз. д пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що банк листом № 96501-11-178348 від 24 жовтня 2014 року підтвердив достовірність даних про суми виплачених (нарахованих) доходів фізичній особі - платнику податків ОСОБА_2 за 2013 рік, та які відображені у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманих з них податку (форма 1-ДФ) за ознакою доходу 123. Доходи нараховані у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, з направленням довідок про стан кредиторської заборгованості, а саме анулювання боргу та включення суми анульованого боргу до розрахунку за формою 1-ДФ за підсумками звітного періоду, у якому такий борг анульовано. Згідно вимог пп.164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 ПК України боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній декларації.

З викладеного убачається, що позивач був зобов'язаний включити суми анульованого боргу до податкової декларації за 2013 рік.

Таким чином, дослідивши всі матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення № від 27 січня 2014 року прийняте відповідачем в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством на момент виникнення спірних правовідносин, а тому позовні вимоги позивача суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 17.10.2016 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.