Справа № 808/870/16
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"12" жовтня 2016 р. справа №808/870/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі машинобудівні технології» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року у справі №808/870/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі машинобудівні технології» до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 10.03.2016 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18 листопада 2015 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач надіслав до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу та клопотання, яким просив розглянути справу без участі його представника.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізькі машинобудівні технології» є юридичною особою (), зареєстровано 14.11.2000 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.10).

Відповідач - Запорізька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

30 жовтня 2015 року податковим органом проведено камеральну перевірку платника податку ТОВ «Запорізькі машинобудівні технології» з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт перевірки №106/15-01/31230458 (а.с.38).

Висновками перевірки встановлено порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 Податкового Кодексу України, а саме: протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 18.11.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовані штрафні санкції у сумі 38480,07 грн.(а.с.6).

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «Запорізькі машинобудівні технології» звернулось з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що під час перевірки відповідачем зроблений правильний висновок про порушення позивачем приписів пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення № від 18.11.2015 року, є правомірним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлено, обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно частини 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 ПК України податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.

За змістом пункту 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до підпункту 36.1 - 36.3 статті 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 розділу II ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 203.1 статті 203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно із пунктом 203.2 статті 203 ПК України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

ТОВ «Запорізькі машинобудівні технології» не сплатило у встановлені законом строки суму задекларованого податкового зобов'язання, яка набула статусу податкового боргу.

Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України сума нарахованого грошового зобов'язання підлягає сплаті протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, а при проведенні адміністративного або судового оскарження - протягом десяти календарних днів, наступних за днем узгодження.

Відповідно до інтегрованої картки позивача з податку на додану вартість, ТОВ «Запорізькі машинобудівні технології» подано до ДПІ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області:

- податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року (реєстраційний № від 18.12.2014 року), граничний строк сплати 30.12.2014 року, фактично сплачено (погашено) платником 12.06.2015 року в сумі 9049,00 грн.;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року (реєстраційний № від 20.01.2015 року), граничний строк сплати 30.01.2015 року, фактично сплачено платником 12.06.2015 року -3608,05 грн., 07.07.2015 року - 2000,00 грн., 28.05.2015 року - 44873,95 грн.;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року (реєстраційний № від 18.03.2015 року), граничний строк сплати 30.03.2015 року, фактично сплачено 24.07.2015 року - 5918,95 грн., 30.07.2015 року - 10000,00 грн., 31.07.2015 року - 29970,05 грн.;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року (реєстраційний № від 20.04.2015 року), граничний строк сплати 30.04.2015 року, фактично сплачено товариством 31.07.2015 року - 7839,30 грн., 05.08.2015 року - 5000,00 грн., 18.08.2015 року - 16875,00 грн., 28.08.2015 року - 986,00 грн., 15.09.2015 року - 1065,00 грн., 24.09.2015 року - 5113,70 грн.;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2015 року (реєстраційний № від 18.05.2015 року), граничний строк сплати 30.05.2015 року, фактично сплачено 24.09.2015 року - 19011,35 грн., 23.10.2015 року - 31090,00 грн.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податковий борг підтверджується інтегрованими картками з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі машинобудівні технології», якими підтверджено затримку на 167 календарних днів сплати грошового зобов'язання у сумі 192400,35 грн. (а.с.40-78).

Порядок розрахунку та сума визначених штрафних санкцій в розмірі 38480,07 грн. (а.с.39) позивачем не оскаржується.

Посилання апелянта на ту обставину, що він не отримував податкового повідомлення-рішення, строк оплати якого ним було порушено, а тому йому безпідставно нараховано відповідачем штрафні санкції за порушення строків сплати грошового зобов'язання, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням нараховані штрафні санкції за несвоєчасне сплачення узгодженої суми податкового зобов'язання, зазначеного позивачем у поданій ним податковій декларації.

Посилання апелянта на ту обставину, що законодавством не передбачено складання та надсилання податкового повідомлення-рішення лише за штрафними санкціями з податку на додану вартість (без визначення основного платежу з цього податку) є безпідставним та не ґрунтується на законі, оскільки основне зобов'язання вже визначено самим позивачем у поданій ним податковій декларації, а п.58.2 ст.58 ПК України, на яку посилається апелянт, визначає порядок надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення платнику.

Визначення штрафу, як окремого надано грошового зобов'язання, надано в п.14.1.39. ст.14 ПК України, а саме: грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідальність платника, розмір та порядок нарахування штрафу у разі порушення платником податків сплати узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, передбачено п.126.1. ст.121 ПК України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Запорізькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області доведено правомірність податкового повідомлення-рішення № від 18.11.2015 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі машинобудівні технології» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року у справі №808/870/16 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року у справі №808/870/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак