Справа № 2-а-5129/10/0270
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2011-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2011 р. м. Вінниця Справа № 2-а-5129/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича,

при секретарі судового засідання: Оніщенко Петрі Анатолійовичу

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Ленінського районного центру зайнятості

до: ОСОБА_2

про: стягнення допомоги по безробіттю

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Ленінського районного центру зайнятості (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 3809,53 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач перебував на обліку як безробітний у Ленінському районному центрі зайнятості та з 20.06.2009 р. по 08.02.2010 р., йому було виплачено допомогу по безробіттю в загальній сумі 3809,53 грн. відповідно до вимог Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

В результаті звірки з даними ДПА України (програма ЄІАС Держкомпідприємництво) було виявлено, що у період перебування на обліку в службі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відповідач був працевлаштований у ТОВ Старлайф з 20.06.2000 року, де і отримував винагороду за свою роботу. При цьому у своїй заяві про надання статусу безробітного від 20.02.2009 року відповідач зазначив, що не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує.

Позивач вважає, що відповідачем не дотримано вимоги ст. 36 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття щодо подання особою до центру зайнятості відомостей, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю.

Враховуючи вищевикладене, відповідач безпідставно отримав допомогу по безробіттю у Ленінському районному центрі зайнятості в загальній сумі 3809,53 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав обґрунтовані пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

20 лютого 2009 року відповідач звернувся до Ленінського районного центру зайнятості з проханням надати статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України Про зайнятість населення та Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (а.с.6).

Керуючись ч. 1 ст. 22 та ч. 1 ст. 23 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства праці і соціальної політики України № 307 від 20.11.2000 р., Ленінським районним центром зайнятості було призначено та виплачено відповідачу допомогу по безробіттю у відповідному розмірі згідно з вимогами вищевказаних нормативно-правових актів України (а.с.8).

В ході проведення звірки з даними ДПА України позивачем було виявлено, що у період перебування на обліку в службі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відповідач був працевлаштований у ТОВ Старлайф.

14 серпня 2010 року посадовими особами Ленінського районного центру зайнятості складено акт №153 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, яким встановлено, що ОСОБА_2 під час перебування на обліку в центрі зайнятості працювала у ТОВ Старлайф відповідно до договору цивільно-правового характеру від 20.06.2009 р. (а.с.7).

На підставі зазначеного акту Ленінським районним центром зайнятості винесено наказ №162 від 08.07.2010 р. про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, у сумі 3809,53 грн., який відповідач отримав з 20.06.2009 р. по 08.02.2010 р. (а.с.9).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про зайнятість населення безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. У разі неможливості надати підходящу роботу безробітному може бути запропоновано пройти професійну перепідготовку або підвищити свою кваліфікацію.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобовязана повідомити про це державну службу зайнятості.

Абзацом 1 ч. 3 цієї статті Закону передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 12 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи контролюють правильність нарахування, своєчасність сплати страхових внесків, а також витрат за страхуванням на випадок безробіття, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральними органами виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, державної податкової політики, Пенсійним фондом України за погодженням з правлінням Фонду.

Розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та Державної податкової адміністрації України, а в разі необхідності - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Відповідно до пункту 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13.02.2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року №232/16248 (далі - Порядок) розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Пунктом 3 Порядку визначено, що перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття у разі, коли:

подані застрахованою особою документи дають їй право на одержання допомоги по безробіттю відповідно до частини першої статті 22 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття;

особа, яка одержує допомогу по безробіттю та не може бути працевлаштована у звязку з відсутністю на ринку праці підходящої роботи, виявила бажання отримати залишок належної їй допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності;

центром зайнятості розглядається питання про направлення особи, яка має вищу освіту і перебуває на обліку як безробітна, на перепідготовку для отримання другої вищої освіти за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації.

Крім того, наведеним пунктом зазначено, що рішення про проведення перевірки приймається керівником центру зайнятості.

Однак, позивачем не надано суду доказів щодо прийняття керівництвом Ленінського РЦЗ рішення про проведення перевірки, за результатами якої складено акт № 153 від 14.06.2010 року.

Пунктом 5 Порядку визначено, що за результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили.

У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості.

Однак, підпис відповідача, який би свідчив про його ознайомлення з актом № 153 від 14.06.2010 року в самому акті відсутній. Також відсутня відмітка спеціаліста центру зайнятості про відмову відповідача підписати акт.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, останній на підтвердження факту перебування відповідача у трудових відносинах з ТОВ Старлайф посилається на договір № 500312 від 20.06.2009 р. та лист-відповідь даного товариства від 27.05.2010 р. (а.с.10,11).

Підтвердженням перебування особи у трудових відносинах, є трудовий договір. Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір це угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, відповідно до внутрішнього трудового розпорядку, а роботодавець зобовязується виплачувати працівнику заробітну плату та забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю та угодою сторін.

Однак, як вбачається зі змісту п. 1.2 договору № 500312 від 20.06.2009 р., укладеного між ТОВ Старлайф та ОСОБА_2, даний договір не створює трудових відносин між сторонами, які його уклали. Відповідно до п. 1.1 цього договору ОСОБА_3 зобовязується за завданням зазначеного товариства надавати посередницькі послуги в сфері страхування, а ТОВ Старлайф зобовязується виплачувати їй винагороду (комісійні) в порядку та умовах, визначених цим договором.

Крім того, як вбачається з листа-відповіді ТОВ Старлайф від 27.05.2010 р., ОСОБА_2 31.07.2009 р. нарахована разова комісійна винагорода в розмірі 18,97 грн., яка виплачена 11.03.2010 р. відповідно до договору № 500312 від 20.06.2009 р. При цьому в даному листі зазначено, що в ІІІ кварталі 2009 року нарахувань та виплат зазначеній особі не проводилось.

В судовому засіданні представником позивача не доведено факту укладення іншого трудового договору між відповідачем та ТОВ Старлайф, а також того, що в період отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_2 отримувала доходи та перебувала в трудових відносинах з вказаним роботодавцем.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали адміністративної справи, діюче законодавство, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час судового засідання, а рішення про повернення відповідачем коштів, виплачених як допомога по безробіттю, у сумі 3809,53 грн., було прийняте позивачем без додержанням вимог, передбачених діючим законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, та встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити повністю.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Однак, оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесених відповідачем витрат, суд дійшов висновку про відсутність підстав для такої компенсації.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову Ленінського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та в строки визначені ст. 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови оформлено 19 січня 2011 року.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович