Справа № 2-а-3848/10/0270
Суддя: Чудак Олеся Миколаївна
Дата ухвалення: 2010-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2010 р. Справа № 2-а-3848/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Чудак Олесі Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Балан Марині Анатоліївні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до: Споживчого товариства "Бершадський хліб"

про: стягнення адміністративно-господарських санкцій і пені

ВСТАНОВИВ :

29 вересня 2010 року Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (Фонд) звернулося в суд з позовом до Споживчого товариства «Бершадський хліб» (СТ «Бернадський хліб», Товариство) про стягнення адміністративно-господарських санкцій в розмірі 5850 грн та пені в розмірі 292 грн 16 коп.

Зазначали, що відповідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року №875-ХІІ (Закон №875) відповідач зобовязаний забезпечити встановлений норматив робочого місця, призначеного для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини другої Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, СТ «Бершадський хліб» подано до Фонду звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2009 рік за формою 10-ПІ.

У цьому звіті ними зазначено, що на підприємстві в 2009 році середньооблікова кількість штатних працівників становила 12 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 0 осіб, кількість інвалід штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях відповідно до вимог статті 19 Закону №875, самостійно розрахована відповідачем 1 особа.

Тобто, як вбачається із поданого звіту, СТ «Бершадський хліб» не виконало нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2009 році у кількості однієї особи.

За таких обставин, відповідачем відповідно до вимог частини четвертої статті 20 Закону №875, якою передбачено обовязок підприємств, установ, організацій та інших сплатити адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом та пункту 3.7 Інструкції щодо заповнення форми №10-ПІ розрахована та у рядку 06 відображена сума коштів адміністративно-господарських санкцій, яку повинен сплатити роботодавець самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 Закону №875.

Порушення термінів сплати цих санкцій тягне за собою нарахування пені.

Таким чином, посилаючись на те, що СТ «Бершадський хліб» адміністративно-господарські санкції самостійно не розраховано і вчасно (добровільно) не сплачено, - просили стягнути з них 5850 грн санкції та 292 грн 16 коп. нарахованої пені в судовому порядку.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2010 року відкрито провадження і адміністративна справа призначена до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача головний спеціаліст юридичної служби Вінницького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів ОСОБА_1 (довіреність на а.с. 22) позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у заяві та просила його задовольнити.

Відповідач у судові засідання, призначені на 12 жовтня 2010 року, 21 жовтня 2010 року жодного разу не зявився, хоча про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 02 жовтня 2010 року та від 14 жовтня 2010 року за підписом уповноваженої особи Товариства (а.с. 21, 25).

При цьому, слід зазначити, що поштові відправлення здійснювались на адресу, зазначену Вінницьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів в позовній заяві. Розгляд справи по суті у звязку з неявкою відповідача переносився.

За таких обставин, суд вважає, що вжив всіх заходів для повідомлення СТ «Бершадський хліб» належним чином про час і місце розгляду справи для участі їх повноважного представника та надав можливість для реалізації ними права на судовий захист, але відповідач даним правом не скористався.

При цьому суд враховує і те, що частиною сьомою статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) передбачено, що законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.

Тому, відповідно до частини першої статті 58 КАС України керівник СТ «Бершадський хліб» наділений правом самостійно представляти інтереси підприємства або правом надавати доручення будь-якому працівнику для представлення інтересів відповідача в суді, але даним правом як зазначено вище не скористався.

Більше того, письмових заперечень на позовну заяву, відповідно до ухвали суду від 30 вересня 2010 року, інших доказів по справі, будь-яких заяв чи клопотань відповідач не надсилав, що свідчить взагалі про відсутність у нього інтересу до розгляду справи.

Отже, виходячи зі змісту статті 128 КАС України неявка уповноваженого представника відповідача без поважних причин або неповідомлення про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи протягом розумного строку, у звязку з чим судом ухвалено розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Суд заслухав пояснення представника позивача, повно, всебічно, обєктивно дослідив матеріали справи та надав їм юридичну оцінку.

Так, суд встановив, що оскільки середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу СТ «Бершадський хліб» складає більше 8 осіб, то відповідач зареєстроване у відповідному відділенні Фонду соціального захисту населення за своїм місцем знаходження (Вінницьке відділення) і подає цьому відділенню звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Звіт за формою 10-ПІ, затвердженою Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року №42 відповідачем подано 03 червня 2010 року (а.с. 4).

У звіті, зокрема, зазначено, що на підприємстві за 2009 рік середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу склала 12 осіб, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 1 особа, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 0 осіб, фонд оплати праці штатних працівників 140,4 грн, а середньорічна заробітна плата штатного працівника 974,69 грн, сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів відсутня.

Тобто, відповідачем самостійно розраховано кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, однак жодного інваліда за 2009 рік не працевлаштовано. При цьому, суму коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання такого нормативу не розраховано.

З метою вирішення спорів, що виникають із правовідносин за статтями 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» Вінницьке відділення Фонду 14 вересня 2010 року №01-08/1758 звернулося до директора Бершадського районного центру зайнятості Вінницької області з проханням повідомити інформацію щодо подання СТ «Бершадський хліб» у 2009 році звітів про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів (а.с. 8).

Листом від 17 вересня 2010 року №1456 Бершадський районний центр зайнятості Вінницької області повідомив, що СТ «Бершадський хліб» інформацію про наявність вільних робочих місць для працевлаштування за формою №3-ПН у 2009 році не надавало (а.с. 9).

Таким чином, вважаючи що СТ «Бершадський хліб» порушено чинне законодавство щодо невиконання нормативу робочих місць, призначених для інвалідів, що в свою чергу зачіпає інтереси держави у сфері соціального захисту інвалідів та завдає матеріальної шкоди Фонду соціального захисту населення, який є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Фонд звернувся в суд за стягненням адміністративно-господарської санкції та пені.

При цьому надано розрахунок заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені станом на 28 вересня 2010 року за підписом провідного спеціаліста відділу забезпечення надходжень, організаційної роботи по соціальному захисту інвалідів та кадрового забезпечення ОСОБА_2 (а.с. 14-15).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю (ч. 1 ст. 17 Закону №875).

Забезпечення такого права здійснюється шляхом безпосереднього звернення інваліда до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості (ч. 1 ст. 18 Закону №875).

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань, а центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів приймається рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування (ч. 2, 3 ст. 18-1 Закону №875).

В свою чергу підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, а також відповідно до частини третьої статті 18 Закону №875, надавати державній службі зайнятості інформацію для організації працевлаштування інвалідів і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Статтею 19 Закону №875 передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, і організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (ч. 2 ст. 19 Закону №875).

Відповідно до частини другої Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року №70 звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку (ч. 10 ст.19 Закону №875).

Також підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю (ст. 20 Закону №875).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону (ч. 4 ст. 20 Закону №875).

Порушення термінів сплати вказаних санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч. 2).

Спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку (ч. 9 ст. 20 Закону №875).

Так, по-перше, що стосується визначення предмета доказування у справі про стягнення адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу робочих місць для інвалідів, то слід зазначити, що адміністративно-господарську відповідальність, передбачену статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», за своєю правовою природою слід визнати господарсько-правовою відповідальністю.

Підставою для застосування такої відповідальності учасника господарських відносин є вчинене роботодавцем правопорушення в сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України).

Відповідно до частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Із цією нормою кореспондує стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), якою на сторони покладено обовязок доводити ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення.

Аналіз норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» в чинній редакції дозволяє дійти висновку, що первинним є встановлення вини або її відсутності у діях чи бездіяльності роботодавця шляхом оцінки доказів виконання роботодавцем заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про наявність вакансій органів працевлаштування, а не обовязок органів, визначених частиною першою статті 18 цього Закону центральний орган виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органи місцевого самоврядування, громадські організації інвалідів працевлаштувати інвалідів.

При цьому, обставинами, які підлягають доказуванню у справах зазначеної категорії є: 1) створення робочих місць відповідно до встановленого нормативу; 2) інформування органів працевлаштування про наявність вакантних місць; 3) спрямування органами працевлаштування інвалідів до роботодавців; 4) причини непрацевлаштування роботодавцями інвалідів, направлених спеціальними органами.

Наразі поняття робоче місце інваліда, спеціальне робоче місце інваліда визначено статтею 1 Закону України від 06 жовтня 2005 року №2961-IV «Про реабілітацію інвалідів в Україні», і розуміється як:

робоче місце інваліда місце або виробнича ділянка постійного або тимчасового знаходження особи у процесі трудової діяльності на підприємствах, в установах і організаціях;

спеціальне робоче місце інваліда окреме робоче місце або ділянка виробничої площі, яка потребує додаткових заходів з організації праці особи з урахуванням її індивідуальних функціональних можливостей, обумовлених інвалідністю, шляхом пристосування основного і додаткового устаткування, технічного обладнання тощо.

Отже, створивши таке місце, роботодавець звітує до центру зайнятості, вказуючи у звіті вимоги вакантного місця та свої вимоги до працівника.

Зокрема, Інструкцією щодо заповнення форми звітності №3-ПН «Звіт про наявність вакансій», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 грудня 2005 року №420, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2005 року за №1534/11814 (Інструкція) встановлено, що підприємства, установи й організації, їх структурні підрозділи та філії незалежно від форми власності та господарювання повинні за наявності вакансій у повному обсязі подавати інформацію про наявність вільних робочих місць (вакансій) центрам зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків.

Форма використовується для інформування населення про наявність вакансій, сприяння працевлаштуванню громадян, зареєстрованих у центрах зайнятості як такі, що шукають роботу, для підбору персоналу на замовлення роботодавців, для оцінки поточної потреби в кадрах та організації професійної підготовки населення відповідно до потреб ринку праці.

Форма складається із трьох розділів, а саме: 1) характеристика вакантного місця; 2) вимоги до претендента на вакансію; 3) додаткові вимоги.

Тобто, звіти за формою державної статистичної звітності №3-ПН містять вичерпну інформацію про наявність на підприємстві вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів протягом звітного періоду.

Цей звіт є актом інформування органи працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування інвалідів і, водночас, запитом про направлення на підприємство інвалідів із встановленим рівнем нозології для працевлаштування на товаристві.

Обовязок державних органів щодо працевлаштування інвалідів виникає лише після виконання підприємствами обовязку щодо створення робочих місць і надання передбаченої законодавством про соціальну захищеність інвалідів інформації про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватися праця інвалідів.

При відсутності такої інформації, органи, визначені статтею 18 Закону №875, не можуть скористатися своїми правами.

Особи яким встановлено відповідно до довідки МСЕК інвалідність із зазначенням рекомендацій беруться на облік для працевлаштування в державній службі зайнятості, а державна служба зайнятості в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням вимог роботодавця.

В свою чергу, враховуючи вищенаведене, обовязок підприємства працевлаштувати інваліда виникає при наявності відповідної пропозиції органів, вказаних у статті 18 Закону №875, чи у разі самостійного звернення інваліда. Безпосереднє працевлаштування інвалідів шляхом укладання трудового договору, відповідно до чинного законодавства, здійснюється підприємством, до якого направлено інваліда для працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, звіти форми №3-ПН до Бершадського районного центру зайнятості Вінницької області за 2009 рік відповідачем не подавалися. Тобто, суд вважає, що якби СТ «Бершадський хліб» створило робочі місця для інвалідів, то вони зазначили б про це у звіті, поданому до центру зайнятості.

За таких обставин, центр зайнятості здійснює підбір кандидатів з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, бажання інваліда, встановлених роботодавцем вимог, а не просто направляє інвалідів, які знаходиться у них на обліку. Відсутність поданих звітів не породжує у цього субєкта владних повноважень обовязку направляти інвалідів. У даній справі неподання необхідної звітності, на думку суду, і було спрямоване Товариством на уникнення такого направлення центром зайнятості.

Самостійно пошук інвалідів СТ «Бершадський хліб» не проводився, будь-яких доказів на підтвердження вжитих заходів, виділених коштів до суду не надано.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається бездіяльність відповідача, а також його вина у непрацевлаштуванні інвалідів, що є складовими господарського правопорушення. Підприємством не здійснені всі залежні від нього заходи по недопущенню господарського правопорушення, а тому є правові підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій.

При вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій суд виходить із загальних норм права про відповідальність за порушення зобовязань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Елементами правопорушення є вина та наявність причинного звязку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності повязане з необхідністю доведення порушення зобовязання.

Важливим в цій ситуації є встановлення вини або її відсутності у діях чи бездіяльності роботодавця шляхом оцінки доказів виконання роботодавцем заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про наявність вакансій органів працевлаштування.

З досліджених судом обставин та матеріалів випливає, що відповідач не забезпечив нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів та самостійно не розрахував суму адміністративно-господарських санкцій.

По-друге, характеризуючи субєктний склад сторін у справах про стягнення штрафних санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нашу думку, слід виходити з наступного.

Відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року №1434 Фонд є урядовим органом державного управління, який діє у складі Міністерства праці та соціальної політики і підпорядковується йому.

Згідно з пунктом 9 зазначеного Положення, для реалізації покладених на Фонд завдань за погодженням з Мінпраці утворюються територіальні відділення Фонду в межах граничної чисельності його працівників.

Фонд соціального захисту інвалідів має право проводити перевірку підприємств щодо реєстрації, подання ними звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплати адміністративно-господарських санкцій і пені, цільового використання наданих Фондом коштів.

Фонд соціального захисту інвалідів, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді (ч. 10 ст. 20 Закону №875), тобто, у зазначеній категорії справ вони виступають позивачами.

Таким чином, провідним спеціалістом відділу забезпечення надходжень, організаційної роботи по соціальному захисту інвалідів та кадрового забезпечення ОСОБА_2, на підставі наказу Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів №13 від 16 березня 2010 року, проведена позапланова невиїзна перевірка щодо подання звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2009 рік за результатами якої складено акт від 07 червня 2010 року №58.

Від підпису акта керівник Товариства відмовився, про що свідчить відповідний напис у цьому акті (а.с. 6-7), а відтак направлений відповідачу поштою, та отримано 11 червня 2010 року про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №20015499 (а.с. 5).

Таким чином, визначившись щодо предмету доказування, субєктного складу та враховуючи встановлену судом вину СТ «Бершадський хліб» у незабезпечені встановленого для них нормативу для працевлаштування інвалідів, тобто встановлення порушення відповідачем частини третьої статті 18, частини другої статті 19 та статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», суд вважає вимогу про стягнення адміністративно-господарської санкції обґрунтованою.

Слід зазначити, що Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» не повязує застосування адміністративно-господарських санкцій з будь-якими обставинами, що перешкоджають працевлаштуванню інвалідів, оскільки вказана відповідальність за своєю природою є альтернативним зобовязанням і запроваджена державою з метою стимулювання діяльності підприємств по створенню та наданню робочих місць інвалідам, працевлаштування та забезпечення їх належними умовами праці.

Вимоги статті 20 даного Закону передбачають сплату санкцій в тому випадку, коли середньооблікова чисельність працюючих інвалідів є меншою від нормативу, встановленого статтею 19 Закону, а не за нестворені робочі місця.

У даній справі відповідачем дійсно не працевлаштовано 1 інваліда, тобто не забезпечено встановлений законодавством норматив, в силу тих обставин, що встановленні в судовому засіданні.

Крім того, з вищенаведених правових норм вбачається обовязок роботодавця самостійно розраховувати та сплатити штрафні санкції, а судовий процес стягнення є вимушеною процедурою у випадку не сплати штрафних санкцій добровільно.

Оскільки в порушення чинного законодавства адміністративно-господарська санкція самостійно відповідачем не визначена і до 15 квітня 2010 року не сплачена, то Вінницьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів правомірно розраховано її суму, а саме 5850 грн та за порушення термінів сплати нараховано пеню в розмірі 292 грн 16 коп.

Несплата СТ «Бершадський хліб» в добровільному порядку заборгованості тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України та суттєво порушує інтереси держави.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статями 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Споживчого товариства «Бершадський хліб» (вул. Хлібна, 3, с. Флорино, Бершадський район, Вінницька область, , р/р 298 ВФ ВАТ ВТБ Банк м. Вінниця, МФО 302559) на користь Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (Держбюджет Бершадського району, р/р 0041, , ГУДКУ у Вінницькій області м. Вінниця, МФО 802015, символ звітності 230, код бюджетної класифікації 50070000, призначення платежу - платежі до Фонду соціального захисту інвалідів за 2009 рік) адміністративно-господарські санкції в розмірі 5850 грн (пять тисяч вісімсот пятдесят гривень) та пеню в розмірі 292 грн 16 коп. (двісті девяносто дві гривні шістнадцять копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 22.10.10

Суддя Чудак Олеся Миколаївна

21.10.2010