Справа № 817/437/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2016 р.Р і в н е 817/437/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Максютинський М.О.,

відповідача: представник Старійчук А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ -Агро"
до Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
В С Т АН О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТ-Агро» (далі - ТОВ «ЮТ-Агро») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № від 29.02.2016 року, № від 29.02.2016 року та № від 29.02.2016 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позову зазначив, що за наслідками документальної перевірки позивача працівниками фіскального органу встановлено неправомірне визначення класифікації товару, ввезеного на митну територію України, за кодом УКТ ЗЕД та у зв'язку з цим визначено податкові зобов'язання по податку на додану вартість, мита та імпортного збору на товари, що ввозяться на митну територію України. Пояснив, що при проходженні процедури розмитнення товарів позивач виконав усі передбачені законодавством обов'язки та сплатив всі обов'язкові платежі. Зазначив, що сертифікат відповідності, на який покликається відповідач в акті перевірки, не є документом, який підтверджує та/або визначає митну вартість товарів, та не подавався декларантом до митного оформлення. Також стверджував, що під час проходження митного оформлення декларантом були подані довідки про розподіл витрат за митною територією України та по території України, що є первинними документами. За таких обставин, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення (том 1 а.с.197-201). В їх обґрунтування зазначив, що за результатами документальної перевірки позивача виявлено факт невірної класифікації товару - імпортованого продукту, що використовується для годівлі тварин. Повідомив, що у складі ввезеного товару міститься крохмаль питомою вагою 3,30% на 1 кг, що, в свою чергу, свідчить про його класифікацію за іншим кодом УКТ ЗЕД. Також вказав, що декларантом не включено до митної вартості в повному обсязі транспортні витрати, оскільки дані витрати не містять розподіл витрат по транспортуванню у міжнародному сполученні оцінюваних товарів до кордону України та після ввезення товарів на територію України. За таких обставин, вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення обґрунтовані та правомірні. З цих підстав, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб та дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що в лютому 2016 року посадовою особою ГУ ДФС у Рівненській області проведено документальну невиїзну позапланову перевірку дотримання ТОВ «ЮТ-Агро» вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару за імпортними митними деклараціям за період з 01.07.2015 року по 30.12.2015 року, за результатами якої складено акт №27/6/17-00-22-07-06/ від 11.02.2016 року (том 1 а.с.25-38).

Актом перевірки зафіксовано факт неправильної класифікації товару, імпортованого ТОВ «ЮТ-Агро» за МД №205070002/2015/009878 від 01.07.2015 року, №205070001/2015/009729 від 21.07.2015 року та №205070001/2015/011737 від 11.08.2015 року, у зв'язку з чим встановлено порушення Правил 1,3 та 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України та порушення статей 52,53,58, ч.1 ст.257 Митного кодексу України внаслідок заявлення до митного оформлення товару недостовірних відомостей щодо фактичної вартості витрат по організації транспортування оцінюваних товарів, які містяться в первинних документах бухгалтерського обліку, отриманих від ТОВ «ЮТ-Агро», до митної вартості товарів, митне оформлення яких здійснено за МД.

За результатами перевірки відповідач дійшов висновку про заниження податкових зобов'язань на загальну суму 150583,71 грн., в т.ч. мито з товарів, які ввозяться на територію України - 117149,62 грн., додатковий митний збір на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання - 3126,30 грн., податок на додану вартість з імпортованих товарів - 30307,79 грн.(ст.9 акту).

На підставі вказаних висновків 29.02.2016 року контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ТОВ «Ют-Агро» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 37884,75 грн., в т.ч.30307,79 грн. за основним платежем та 7576,96 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1 а.с.54);

- №, яким ТОВ «ЮТ-Агро» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «мито на товари, що ввозиться на територію України» на загальну суму 146437,03 грн., в т.ч. 117149,62 грн. за основним платежем та 29287,41 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1 а.с.55).

- №, яким ТОВ «ЮТ-Агро» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на територію України» на загальну суму 3907,87 грн., в т.ч. 3126,30 грн. за основним платежем та 781,57 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1 а.с.56).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вказаним податковим повідомленням-рішенням, суд виходить з наступного.

Статтями 257, 266 Митного кодексу України визначено обов'язок декларанта здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, та сплатити митні платежі.

Згідно з ч.1 ст.295 Митного кодексу України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Статтею 69 Митного кодексу України передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Частинами першою-четвертою статті 67 Митного кодексу України визначено, що Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев'ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Згідно із частиною першою статті 68 Митного кодексу України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 428, УКТ ЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України "Про Митний тариф України", що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів. УКТ ЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації (далі - Гармонізована система) з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (далі - Комбінована номенклатура).

Як передбачено статтею 1 Закону України "Про Митний тариф України" від 19.09.2013 року № 584-VII, цим Законом встановлюється Митний тариф України. Митний тариф України є невід'ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.08.2012 року за №1372/21684, визначено графи МД, які заповнюються декларантом самостійно. Зокрема, графи 33 та 47 МД, в яких наводяться дані про код товару згідно з УКТ ЗЕД та відомості про нарахування митних платежів, заповнюються декларантом.

Отже, декларант самостійно вносить до МД відомості, зокрема, щодо коду товару згідно з УКТ ЗЕД та розміру належних до сплати податків та, з моменту прийняття МД до митного оформлення несе юридичну відповідальність за недостовірність таких відомостей.

Судом встановлено, що позивачем відповідно до МД №205070002/2015/009878 від 01.07.2015 року, №205070001/2015/009729 від 21.07.2015 року, №205070001/2015/011737 від 11.08.2015 року, №205070001/2015/012767 від 25.08.2015 року та №205070000/2015/013093 від 14.09.2015 року імпортовано на територію України продукти, що використовуються для годівлі тварин, без вмісту крохмалю, молочних продуктів, цукрози, жиру, глюкози, білків: багатокомпонентна суміш у вигляді порошку торгової марки «ROVIMIX» для курчат бройлерів «Broiler Starter 0,5% premix» (Бройлер стартер 0,5% премікс), що містить у своєму складі мікро- та макроелементи, вітаміни, карбонати, без вмісту крохмалю (том 2 а.с.30,37,43-45,50,58).

При цьому, декларантом при митному оформленні за вказаним МД заявлено шляхом поміщення до графи 33 декларацій код імпортованих товарів згідно УКТ ЗЕД (продукти, що використовуються для годівлі тварин), а товари ввезені за даними МД та класифіковані за цим кодом оподатковано митом на товари, що ввозяться в Україну за ставкою 2%.

Суд звертає увагу, що визначальною ознакою для класифікації зазначеного товару, є наявність в його складі крохмалю.

Так, в силу вимог Закону України «Про Митний тариф України» до товарної позиції 2309 включаються продукти, що використовуються для годівлі тварин, в іншому місці не зазначені, одержані в результаті переробки рослинної або тваринної сировини до такого ступеня, що вони втратили основні властивості вихідної сировини, крім рослинних відходів, рослинних залишків і побічних продуктів такої переробки.

Згідно з Методичними рекомендаціями щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТ ЗЕД, розроблених на виконання статті 68 Митного кодексу України (лист Державної митної служби України від 05.03.2013 року №11.1/2-16.2/2165-ЕП): відповідно до Закону України від 25.06.1992 року №2498-XII "Про ветеринарну медицину" (зі змінами та доповненнями) премікси - суміші кормових добавок або суміші однієї чи декількох кормових добавок, у тому числі вітамінів, амінокислот, мінералів тощо, з кормами тваринного чи рослинного походження або з водою, виготовлені за спеціальною технологією на високотехнологічному обладнанні, які використовуються як носії і не призначені для безпосередньої годівлі тварин.

Згідно з Поясненнями до УКТЗЕД до товарної позиції 2309 "Продукти, що використовуються для годівлі тварин" включаються готові продукти, відомі в торгівлі як попередні суміші (премікси), являють собою складні суміші, що складаються з ряду речовин (іноді називаних добавками), склад і співвідношення яких змінюються залежно від вимог тваринництва. Ці речовини підрозділяються на три групи: 1) речовини, що поліпшують травлення і забезпечують добру засвоюваність кормів, а також зберігають здоров'я тварин: вітаміни чи провітаміни, амінокислоти, антибіотики, кокцидіостати, мікроелементи, емульгатори, ароматизувальні речовини, збудники апетиту і т. д.; 2) речовини, призначені для запобігання псуванню кормів (особливо жировмісних компонентів) до згодовування їх тваринам, такі як стабілізатори, антиокислювачі і т. д.; 3) речовини, що є носіями і складаються з одного чи більше органічних поживних речовин (маніоки чи соєвого борошна, крупи, дрібних крупок, дріжджів, різних відходів харчової промисловості і т. д.) або неорганічних речовин (наприклад, магнезиту, крейди, каоліну, солі, фосфатів).

Концентрація речовин, описаних вище в пункті 1, та природа носія визначаються так, щоб зокрема, забезпечити гомогенну дисперсію і змішання цих речовин у комбікормах, в які додаються ці продукти.

За умови використання для годівлі тварин до групи вищезгаданих товарів також включаються: готові продукти, що складаються з декількох мінеральних речовин; готові продукти, що складаються з активної речовини типу, описаного вище в пункті 1, з носієм. При здійсненні класифікації вітамінів або провітамінів на носії слід враховувати пояснення до товарних позицій 2309 та 2936.

Однак до попередніх сумішей (преміксів) не відносяться готові продукти, до складу яких входять "енергетичні" поживні речовини, що складаються з речовин з високим вмістом вуглеводів (висококалорійних речовин), таких як крохмаль, цукор, целюлоза та жири (наприклад, зерно зернових культур, напівцукровий кормовий буряк, твердий тваринний жир і т. д.) та "формуючі тіло" поживні речовини, які багаті білками (наприклад, насіння бобових рослин, відходи пивоварства, макуха і т. д.). Такі продукти класифікуються у відповідних товарних підпозиціях.

Отже, попередні суміші (премікси) - це висококонцентрована суміш біологічно активних речовин з наповнювачем, що використовується при виготовленні комбікормів та не призначена для безпосередньої годівлі тварин.

Судом встановлено, що імпортований позивачем товар згідно з МД №205070002/2015/009878 від 01.07.2015 року, №205070001/2015/009729 від 21.07.2015 року, №205070001/2015/011737 від 11.08.2015 року, №205070001/2015/012767 від 25.08.2015 року та №205070000/2015/013093 від 14.09.2015 року, а саме: Бройлер стартер 0,5% премікс, не містить у своєму складі крохмалю, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами: сертифікатами якості на премікси (належним чином засвідчені копії, з відтиском печатки виробника товару DSM Nutritional Products Sp.z.o.o.), реєстраційним посвідченням «Бройлер стартер 0,5% премікс» від 18.12.2013 року №АА-04863-04-13, копією рішення Волинської митниці ДФС про визначення коду товару від 28.05.2015 року, копією висновку Львівського управління з питань експертизи та досліджень від 20.05.2015 року №177 (том 2 а.с.29-75).

За таких обставин, суд дійшов висновку про правильність визначення позивачем коду імпортованого товару згідно з УКТ ЗЕД ) та безпідставність висновків фіскального органу про порушенням ТОВ «ЮТ-Агро» правил 1,3 та 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД та п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України.

Судом також не беруться до уваги висновки фіскального органу про заявлення позивачем до митного оформлення недостовірних відомостей щодо фактичної вартості витрат по організації транспортування оцінюваних товарів, з огляду на таке.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

За змістом п.5 ч.10, п.2 ч.11 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, крім іншого, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. До митної вартості не включаються витрати на транспортування після ввезення за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 3 ст. 267 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, в даному випадку це витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України.

Відповідно, витрати на транспортування після ввезення на територію України не включаються позивачем до митної вартості за умови дотримання ним вимог виділення з ціни, документального підтвердження та можливості обчислення на момент митного оформлення.

Приписами ст.ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, транспортування товарів згідно з МД №205070002/2015/009878 від 01.07.2015 року, №205070001/2015/009729 від 21.07.2015 року, №205070001/2015/011737 від 11.08.2015 року, №205070001/2015/012767 від 25.08.2015 року та №205070000/2015/013093 від 14.09.2015 року здійснювалося автомобільним транспортом за договорами про надання транспортних послуг, укладеними із транспортними організаціями-резидентами на умовах поставки EXW (том 1 а.с.155-157,163-164,176-177,184-185).

На виконання умов договорів про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом сторонами було оформлено рахунки-фактури, довідки про транспортні витрати, акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), міжнародні товарно-транспортні накладні, заявки на перевезення (том 1 а.с.155-191).

З долучених до матеріалів справи довідок про транспортні витрати, виданих перевізниками на підтвердження вартості наданих транспортних послуг вбачається: дата складання, найменування та підпис особи, що таку довідку склала, маршрут з розбивкою його до та після митного кордону України, вартість перевезення до та після митного кордону України, вартість наданих експедиційних послуг тощо.

Отже такі довідки є первинними документами в розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які дають можливість ідентифікувати та виокремити витрати на транспортування товару як до митного кордону України, так і до пункту призначення, розташованого на території України, а тому на їх підставі можливо визначити вартість транспортних витрат до пункту перетину митного кордону України під час здійснення митного оформлення товарів.

При цьому, посилання відповідача на відсутність в актах прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) інформації щодо поділу наданих транспортних послуг до та після митного кордону України суд оцінює критично, оскільки такі акти фіксують факт здійснення господарської операції з перевезення вантажів та складаються між сторонами договору за результатами господарської операції (виконання робіт, надання послуг) і прийняття таких робіт (послуг) замовником. Водночас, інформація про розподіл витрат міститься в довідках перевізників про транспортні витрати.

Частина 1 статті 19 Конституції України гарантує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що фіскальний орган, приймаючи податкові повідомлення-рішення № від 29.02.2016 року, № від 29.02.2016 року та № від 29.02.2016 року, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення № від 29.02.2016 року, № від 29.02.2016 року та № від 29.02.2016 року не відповідають вказаним критеріям правомірності, прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже підлягають скасуванню.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ЮТ- Агро» є обґрунтованими, підтверджуються долученими до матеріалів справи та дослідженими доказами, і підлягають до задоволення повністю, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

В силу вимог ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення

Головного управління ДФС у Рівненській області № від 29.02.2016 року, № від 29.02.2016 року, № від 29.02.2016 року.

Присудити на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ -Агро" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 2 823, 45 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.