Справа № 448/1314/15-а, 2а-448/4/16
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Справа № 876/1775/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 12 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа начальник Львівської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 16.12.2015 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа начальник Львівської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_3, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України від 11.12.2015 року у справі про порушення митних правил №2873/20908/15 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень та закрити провадження у справі у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 12 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України від 11.12.2015 року у справі про порушення митних правил №2873/20908/15 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а провадження у справі про порушення митних правил закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Львівська митниця Державної фіскальної служби України оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивач перевищив термін «транзитного перевезення» автомобіля марки «Опель-Кадет», реєстраційний №СЕН9350 більше, ніж на десять діб, чим порушив вимоги ст. 95 Митного кодексу України. Також, будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 Митного кодексу України, гр. ОСОБА_2 ні до митного контролю на момент складання протоколу про порушення митних правил, ні на момент винесення постанови про порушення митних правил не надав. Вказує, що таке правопорушення відповідно до розяснення, викладеного у листі Міндоходів України від 30.08.2013 року №16666/7/99-99-24-03-09-17, відноситься до триваючого. Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обовязок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача та третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 24.11.2015 року старшим державним інспектором ВМО №2 митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 складено протокол про порушення митних правил №2873/20908/15, відповідно до якого в ході перевірки баз даних ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що ОСОБА_2 (позивач у справі) 20.04.2015року близько 01.56 год. увіз на митну територію України через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС у режимі «транзит» автомобіль марки «Опель-Кадет», реєстр. №СЕН9350. Одночасно було встановлено відсутність в ПІК «Інспектор - 2006» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля або поміщення його в інший митний режим станом на 24.11.2015 року.

Даним протоколом констатовано, що ОСОБА_2 перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів більш ніж на десять діб.

На підставі вказаного протоколу, 11.12.2015 року начальником Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил №2873/20908/15, якою позивача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, на момент винесення спірної постанови закінчилися, тому така є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження в справі про порушення митних правил закриттю у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема. Для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з частиною 1 статті 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також не вивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку та станом на даний час - не заперечується позивачем, отже порушення має місце і воно є триваючим в розумінні закону.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474,475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно з частиною 1 статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми видно, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

При цьому, в положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у листі Міністерства юстиції України від 01 грудня 2003 року №22-34-1465, триваючим правопорушенням є такі, що пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Отже, не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Приймаючи до уваги те, що позивачем до цього часу не виконано обов'язку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, як і не виконано обов'язку розмитнення автомобіля в порядку встановленому законом - правопорушення є триваючим, а тому доводи позивача що правопорушення, передбачене частиною 3 статті 470 Митного кодексу України не може розглядатись як триваюче і вважається вчиненим на 11 день - є необґрунтованими.

Оскільки позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України в режимі транзиту 20 квітня 2015 року,то кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 30 квітня 2015 року, однак позивачем такий обов'язок виконаний не був.

Як встановлено судом, митним органом таке правопорушення виявлене 19 вересня 2015 року, що зафіксовано у протоколі про порушення митних правил від 19 вересня 2015 року №2118/20909/15.

При цьому, колегія суддів зазначає, що постанова про порушення митних правил винесена відповідачем 11 грудня 2015 року, тобто в межах піврічного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведеного та дійшов помилкового висновку про скасування постанови начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 від 11.12.2015 року у справі про порушення митних правил №2873/20908/15 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та закриття провадження у справі про порушення митних правил у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстави для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 12 лютого 2016 року у справі №448/1314/15-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_5

Постанова у повному обсязі складена 11.10.2016 року