Справа № 22-а/0690/1607/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/1607/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.

при секретарі: Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 27.11.2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира , просив стягнути недоплачені кошти, виплата яких передбачена ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2005, 2006, 2007 роки в розмірі 1305,00 грн.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 27.11.2008 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира щодо визначення позивачу розміру виплат відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Стягнуто з УПСЗН Богунської районної ради м.Житомира на користь позивача щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону за 2007 рік в сумі 1305,00 грн. В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира просить скасувати постанову і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Апелянт посилається на те, що фінансування пільг і компенсацій постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться відповідно до обсягів, затверджених Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до ст. 48 Закону позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в кратному розмірі мінімальних заробітних плат.

У період, за який заявлені вимоги про стягнення допомоги та доплати до пенсії, розміри мінімальної заробітної плати постійно змінювались. Водночас, розміри допомоги були сталими і здійснювались на підставі Постанови КМ України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року № 836. Задовольняючи позов, суд першої інстанції з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданих виплат застосуванню підлягають саме ст. 48 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України № 836.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік дію ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного Суду України від .09 липня 2007 року №6 рп /2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік щодо обмеження виплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира по застосуванню Постанови КМ України № 836 в частині визначення позивачу розміру виплат відповідно до вимог ст. 48 Закону №796-ХП та стягнув з УПСЗН Богунської районної ради м.Житомира на користь позивача щорічну допомогу на оздоровлення, яка була виплачена позивачу в жовтні 2007 року, тобто після ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп від 09.07.2007 р.

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги про стягнення недоплачених коштів, не вірно виходив з того, що стягнення у визначеній позивачем грошовій сумі підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування коштів замість органу, якому надані такі повноваження.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанова в частині стягнення з відповідача коштів, передбачених ст.48 Закону № 796-ХІІ ухвалена із порушенням норм процесуального права, а тому її належить частково скасувати і ухвалити нову постанову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212 КАС України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира задовольнити частково.

Скасувати постанову Богунського районного суду м.Житомира від 27листопада 2008 року в частині стягнення коштів.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира здійснити ОСОБА_1 нарахування та забезпечити виплату щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2007 рік.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: