Справа № 127/14970/16-а
Суддя: Федчишен С. А.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/539/16
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії. Позов мотивовано тим, що з 29.10.2001 року по даний час позивач стоїть на обліку в органах Пенсійного фонду України і отримує пенсію за вислугою років, обчислену відповідно до вимог ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в розмірі 90% середньомісячного заробітку на час виходу на пенсію. 06.06.2016 року позивач звернувся до відповідача із проханням здійснити перерахунок пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати прокурорсько слідчим працівникам, однак листом від 17.06.2016 року відповідач відмовив в перерахунку пенсії із посиланням на п. 20 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» та п. 5 Прикінцевих Положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Вважає, дії відповідача протиправними та просить визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії. Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90 % від суми заробітної плати, зазначеної уу довідці Прокуратури Вінницької області від 03.06.2016 року № 18/179, з 06.06.2016 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 29.10.2001 року перебуває на обліку в органах Пенсійного Фонду України і отримує пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно довідки, виданої прокуратурою Вінницької області від 03.06.2016 року №18/179, ОСОБА_1 працював у прокуратурі Вінницької області на посаді начальника відділу прокуратури області, заробітна плата з 01.12.2015 року згідно постанови КМУ №1013 від 09.12.2015року складається: основний оклад 2894,00 грн., класний чин - 130,00 грн., вислуга років 907,20 грн., щомісячна премія, на яку нараховуються страхові внески 6019,46грн.; доплати, які передбачені чинним законодавством: надбавка за особливо важливі завдання - 2909,09грн., матеріальна допомога на оздоровлення (1/12) 570,02 грн., мат. допомога на вирішення соц. побут. проблем (1/12) - 570,02 грн. Всього 13999,79 грн. (а.с.11).

06.06.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам відповідно до постанови КМУ №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів» від 09.12.2015 року, надавши довідку, видану прокуратурою Вінницької області від 26.05.2016 року №18/157 про розмір середньомісячного заробітку. Просив відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року) призначити і виплачувати йому пенсію у розмірі 90% середньомісячного заробітку на підставі наданої довідки.

Однак, 17.06.2016 року відповідно до повідомлення (а.с.13) відповідач відмовив в перерахунку, мотивувавши п. 5 Прикінцевих положень ЗУ»Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213.

Суд вважає таку відмову безпідставною враховуючи наступні обставини.

Згідно рішення ОСОБА_3 Суду України у справі №1-9/2015 від 13.05.2015 року Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності у старості та в інших випадках, передбачених законом. В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 ОСОБА_2 України).

Відповідно до абзацу сьомого пункт 2 мотивувальної частини рішення ОСОБА_3 Суду України від 20.06.2001 року № 10- рп/2001 ОСОБА_4 України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права. За ОСОБА_2 України, Кабінет Міністрів України забезпечує виконання ОСОБА_2 та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункти 1,3 статті 116).

Згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991року (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно ч.13 ст. 50-1 вказаного Закону обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч. 18 ст. 50-1 Закону).

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 визначено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до деяких законів, у тому числі до ЗУ «Про прокуратуру».

В той же час, запроваджені законодавством обмеження не стосуються пенсіонерів, які вже отримували пенсії і мали гарантоване право на їх перерахунки з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_2 України в Україні діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 є нормами прямої дії, при цьому в Україні гарантується звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України.

Статтею 46 ОСОБА_2 України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ОСОБА_2 України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 ОСОБА_2 України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2.

Таким чином, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Відповідно до частини першої статті 58 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Органи Пенсійного фонду України є суб'єктами владних повноважень, а тому, згідно вимог статті 19 ОСОБА_2 України, вони зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Передбачені пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 норми щодо скасування з 01.06.2015 року норм пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до спеціальних законів, у тому числі «Про прокуратуру», свідчить про те, що з 01.06.2015 не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства.

Згідно ст.ст. 21, 22 ОСОБА_2 України, людині гарантовано, що її права і свободи, будучи невідчужуваними та непорушними, не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, ці закони, зміни до законів, не розповсюджуються на вже існуючі права і свободи людини, якщо вони звужують зміст та обсяг цих прав і свобод.

При перерахунку пенсії позивача має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках та порядок її перерахування, яка діяла на час призначення пенсії.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування ОСОБА_2 України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996року №9, відповідно до статті 8 ОСОБА_2 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

ОСОБА_3 Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою ОСОБА_2 України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 ОСОБА_2 України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення ОСОБА_3 Суду України від 06.07.1999року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях ОСОБА_3 Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях ОСОБА_3 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постановах зокрема, у постановах від 10.12.2013р. (№ 21-348а13) та від 06.10.2015р. (№21-2432/15). При цьому, за приписами ч. 2 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Згідно рішення ОСОБА_3 Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 ОСОБА_2 України, ОСОБА_3 Суд України дав у рішенні від 22 вересня 2005 року N5-рп/2005, згідно з яким «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». ОСОБА_3 Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Виключно визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_3 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Згідно висловленого у рішеннях ОСОБА_3 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Рим, 1950 рік) визначає: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Сукупний аналіз встановлених судом обставин та норм права, що регулюють правовідносини між сторонами свідчить, що при перерахунку пенсії позивачу ОСОБА_1 відповідач має застосовувати норму Закону, що визначає розмір пенсії у відсотках і порядок перерахунку пенсії у редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, за документами пенсійної справи та додатково поданими, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію, станом на час звернення за перерахунком, тобто, відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури Вінницькій області №18/179 від 03.06.2016 року.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 06.10.2015 року (21-2432а/15) про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії; що внесені зміни до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії; процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення; нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону, які змін не зазнали. Верховний Суд України у своєму висновку визначив: що колегія суддів виходить із того, що згідно зі ст. 22 ОСОБА_2 України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд приходить до висновку, що посилання відповідача при вчиненні відмови у перерахунку пенсії на п. 5 Розділу Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким передбачено, що вразі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», є безпідставним, оскільки зазначені зміни не містять вимог щодо перерахунку раніше призначеної пенсії, а відповідно до вищезазначеного висновку Верховного Суду України процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Підстави та умови перерахунку пенсії визначені ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Згідно ч. 1 ст. 44 цього Закону передбачено, що заява про перерахунок пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду, а відповідно до ч. 5 ст. 45 цього Закону, територіальний орган не пізніше 10 днів з дня надходження документів про перерахунок пенсії приймає рішення про перерахунок чи відмову у перерахунку пенсії.

Згідно з положеннями п. 1.7 і п. 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами, відповідна заява приймається за наявності в особи всіх необхідних документів.

Враховуючи, що заява про перерахунок пенсії була подана позивачем до органів Пенсійного фонду України 27.05.2016 року, та з урахуванням положень ст. 45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», перерахунок пенсії повинен бути проведений позивачу з 27.05.2016 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача слід визнати протиправними і зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90 % від суми заробітної плати, зазначеної уу довідці Прокуратури Вінницької області від 03.06.2016 року № 18/179, з 06.06.2016 року.

Враховуючи те, що позивач при поданні до суду адміністративного позову сплатив судовий збір в сумі 521,20, що підтверджено квитанцією від 03.06.2016 року (а.с.1), суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління ПФУ в м. Вінниці на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного, згідно ст.ст.19, 22, 58 ОСОБА_2 України, Закону України «Про прокуратуру», керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 158, 163 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90 % від суми заробітної плати, зазначеної уу довідці Прокуратури Вінницької області від 03.06.2016 року № 18/179, з 06.06.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: