Справа № 2а/0270/456/11
Суддя: Чудак Олеся Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2011 р. Справа № 2а/0270/456/11

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудак Олесі Миколаївни, розглянувши в порядку письмового провадження матеріали справи за позовом управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ямпільському районі Вінницької області про включення до актів звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання

ВСТАНОВИВ :

07 лютого 2011 року управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області (УПФ України в Ямпільському районі) звернулося в суд з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ямпільському районі Вінницької області (відділення ВД ФССНВ України в Ямпільському районі) про включення до актів звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в розмірі 251266 грн 56 коп.

Зазначали, що в порушення положень Законів України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року №1105-ІV, відділенням ВД ФССНВ України в Ямпільському районі не включено до акту щомісячної звірки витрати по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з липня 2010 року по грудень 2010 року в сумі 251266 грн 56 коп. та як наслідок і не відшкодовано.

Посилаючись на неправомірність таких дій відповідача, - просили зобовязати їх включити витрати до актів в розмірі 251266 грн 56 коп. в судовому порядку.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2011 року відкрито провадження і адміністративна справа призначена до розгляду.

21 лютого 2011 року через канцелярію Вінницького окружного адміністративного суду за вхідним №4503 від УПФ України в Ямпільському районі надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутність (а.с. 43).

Також, і від повноважного представника відповідача завідувача сектору з юридичних питань управління ВД ФССНВ України у Вінницькій області ОСОБА_1 (довіреність на а.с. 46) до суду надійшло клопотання з проханням провести розгляд справи у їх відсутність (а.с. 44). Разом із клопотанням для долучення до матеріалів справи представником подано письмові заперечення на позовну заяву (а.с. 45).

За таких обставин, слід зазначити, що за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) розгляд і вирішення справи в судах першої та апеляційної інстанцій здійснюється, зокрема, в порядку письмового провадження.

Відповідно до пункту 10 статті 3 КАС України, письмове провадження це розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, цією процесуальною нормою встановлено те, що судовий розгляд справи в порядку письмового провадження здійснюється: без виклику осіб, які беруть участь у справі; на основі наявних у суду матеріалів; без проведення судового засідання, передбаченого главою третьою розділу третього КАС України.

За правилами частини четвертої статті 122 КАС України та частини першої статті 197 КАС України підставою для розгляду справи в порядку письмового провадження, зокрема, в суді першої інстанції є клопотання усіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, про розгляд справи за їх відсутності. Тобто розгляд і вирішення справи в суді першої інстанції у порядку письмового провадження можливий за наявності такого клопотання.

Таким чином, оскільки сторонами подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності, то дану справу можливо розглянути та вирішити в порядку письмового провадження.

Так, суд дослідив надані у справу докази та надав їм юридичну оцінку.

Зокрема, суд встановив, що відповідно до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих за липень 2010 року позивач зазначає, що у кількості 57 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 7915 грн 85 коп., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 37349 грн 06 коп., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 249 грн 84 коп., загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 45514 грн 75 коп.

За даними відповідача у кількості 55 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 7902 грн 42 коп., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 323 грн 42 коп., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 44 грн 89 коп., загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 8270 грн 73 коп.

Різниця становить 37244 грн 02 коп. (а.с. 8-12).

Відповідно до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих за серпень 2010 року позивач зазначає, що у кількості 56 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 6936 грн 70 коп., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 31526 грн 30 коп., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 249 грн 84 коп., загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 38712 грн 84 коп.

За даними відповідача у кількості 55 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 6749 грн 08 коп., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 323 грн 42 коп., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 44 грн 89 коп., загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 7117 грн 39 коп.

Різниця становить 31595 грн 45 коп. (а.с. 13-17).

Відповідно до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих за вересень 2010 року позивач зазначає, що у кількості 58 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 7174 грн 96 коп., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 33161 грн 71 коп., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 249 грн 84 коп., загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 40586 грн 51 коп.

За даними відповідача у кількості 57 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 6987 грн 34 коп., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 618 грн 31 коп., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 43 грн 57 коп., загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 7649 грн 22 коп.

Різниця становить 32937 грн 29 коп. (а.с. 18-22).

Відповідно до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих за жовтень 2010 року позивач зазначає, що у кількості 56 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 7328 грн 21 коп., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 33863 грн 79 коп., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 254 грн 88 коп., загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 41446 грн 88 коп.

За даними відповідача у кількості 55 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 7140 грн 59 коп., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 395 грн 82 коп., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 44 грн 65 коп., загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 7581 грн 06 коп.

Різниця становить 33865 грн 82 коп. (а.с. 23-27).

Відповідно до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих за листопад 2010 року позивач зазначає, що у кількості 57 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 7210 грн 57 коп., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 34476 грн 63 коп., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 277 грн 46 коп., загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 41964 грн 66 коп.

За даними відповідача у кількості 56 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 7022 грн 95 коп., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 395 грн 82 коп., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 49 грн 33 коп., загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 7468 грн 10 коп.

Різниця становить 34496 грн 56 коп. (а.с. 28-32).

Відповідно до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих за грудень 2010 року позивач зазначає, що у кількості 59 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 7497 грн 66 коп., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 35283 грн 70 коп., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 259 грн 56 коп., загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 43040 грн 92 коп.

За даними відповідача у кількості 58 осіб сума виплачених пенсій (основний розмір) становить 7310 грн 04 коп., сума виплаченої щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття становить 496 грн 95 коп., сума витрат з виплати і доставки пенсій становить 45 грн 03 коп., загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню становить 7852 грн 02 коп.

Різниця становить 35188 грн 90 коп. (а.с. 33-37).

Не погоджуючись із позицією відповідача щодо не включення вказаних сум до актів звірки та відповідно їх несплати, УПФ України в Ямпільському районі звернулося до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що пенсійне забезпечення громадян України відповідно до статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» здійснюється органами Пенсійного Фонду України.

Стаття 81 вказаного Закону передбачає, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного Фонду.

З набранням чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності в зв'язку із втратою годувальника покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Положення пункту 5 частини другої статті 24 вказаного Закону встановлює, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Зазначене також підтверджується статтею 26 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування («Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат») та частиною другою статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», відповідно до якої органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, починаючи з 01 квітня 2001 року відшкодовують органам Пенсійного фонду України пенсії, сплачені особам, яким призначено пенсії внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Так, на виконання вимог вказаної статті правліннями Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України розроблено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (Порядок), що визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Відповідно до пункту 3 Порядку, відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів «а», «в», «г» статті 26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення»:

стаття 26 - інвалідність внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання:

інвалідність вважається такою, що настала внаслідок трудового каліцтва, якщо нещасний випадок, який спричинив інвалідність, стався:

а) при виконанні трудових обов'язків (у тому числі під час відрядження), а також при здійсненні будь-яких дій в інтересах підприємства або організації, хоча б і без спеціального доручення;

в) на території підприємства, організації або в іншому місці роботи протягом робочого часу (включаючи і встановлені перерви), протягом часу, необхідного для приведення в порядок знарядь виробництва, одягу тощо перед початком або після закінчення роботи;

г) поблизу підприємства, організації або іншого місця роботи протягом робочого часу (включаючи і встановлені перерви), якщо перебування там не суперечило правилам внутрішнього трудового розпорядку;

стаття 37 - члени сім'ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника;

стаття 38 - члени сім'ї, які вважаються утриманцями;

стаття 91 - виплата недоодержаної пенсії у зв'язку із смертю пенсіонера і виплата допомоги на поховання;

стаття 92 - виплата пенсій громадянам, які виїхали за кордон.

Пунктом 4 Порядку, зокрема, встановлено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Отже, зазначений перелік сум, що підлягають відшкодуванню є вичерпним.

26 березня 2008 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» (Постанова №265), якою установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Керуючись даною Постановою орган Пенсійного фонду здійснював нарахування та виплату адресної допомоги зазначеній категорії громадян, після чого звернувся з актами щомісячних звірок видатків до відповідного відділення Фонду для їх узгодження та підписання. Проте, останнє відмовилось підписувати акти в частині включення витрат повязаних з наданням адресної допомоги, що в подальшому, потягло за собою звернення УПФ України в Ямпільському районі до суду з вимогою про їх включення. При цьому, позовні вимоги, мотивовані, зокрема, тим, що пункт 4 Порядку (стосовно щомісячної цільової грошової допомоги) передбачає відшкодування адресної допомоги.

Для визначення підставності таких вимог, слід, поміж іншого, дослідити поняття «щомісячна цільова грошова допомога на прожиття» та «щомісячна державна адресна допомога до пенсії».

Чинним законодавством не надано визначення поняттям «щомісячна цільова грошова допомога на прожиття» та «щомісячна державна адресна допомога до пенсії».

Проте, з аналізу Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що цільова грошова допомога може входити до складу/розміру пенсії.

Крім того, в Постанові №265 також зазначено: «…розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги)…».

В цій же Постанові йдеться і про «щомісячну державну адресну допомогу до пенсії», яка надається особам у разі, якщо щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням, зокрема, цільової грошової допомоги) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, 100, 120 та 150% (в залежності від кількості осіб) прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Іншими словами, адресна допомога надається, за умови, якщо щомісячний розмір пенсійних виплат (в т.р. цільової грошової допомоги) не досягає прожиткового мінімуму.

З наведеного вбачається, що «щомісячна цільова грошова допомога на прожиття» та «щомісячна державна адресна допомога до пенсії» не є тотожними поняттями та регулюються різними нормами законів та нормативно-правовими актами.

Як вже зазначалось вище, Порядок передбачає виключний перелік сум, що підлягають відшкодуванню органам пенсійного фонду (зокрема, щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття п. 4 Порядку), при цьому адресна допомога в ньому відсутня.

Рішення, щодо того, хто буде фінансувати адресну допомогу, на сьогоднішній день не прийнято, проте, Постановою №265 визначено, що виплата адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Отже, за сукупністю наведеного, можна дійти висновку про безпідставність заявлених УПФ України в Ямпільському районі позовних вимог.

Крім того, варто зазначити і про сторін у цьому позові, якими, зокрема можуть бути:

- Управління Пенсійного фонду України, головні управління Пенсійного фонду або Пенсійний фонду України;

- відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків або Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Як вже зазначалося, Порядок відшкодування шкоди визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат.

У вказаному Порядку передбачені наступні етапи, які передують фактичному відшкодуванню витрат:

- органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення проводять звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду) і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків);

- Головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі акта щомісячної звірки узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків;

- Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі довідки про відшкодування на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Отже, фактичне перерахування коштів Пенсійному фонду здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Разом з тим, у нашому позові, сторонами є саме управління Пенсійного фонду України та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, які згідно Порядку відшкодування витрат мають проводити звірку витрат по особовим справам потерпілим. При цьому, фактично мова йде про стягнення коштів з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування на користь управління Пенсійного фонду України.

Однак, виконання такого рішення є неможливим, оскільки відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не є розпорядником коштів.

Варто зазначити і про компетенцію адміністративного суду щодо розгляду справ.

Так, відповідно до пункту 5 частини другої статті 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Стаття 12 Закону України «Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачає, що спори, які виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду.

Стаття 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», встановлює право звернення до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року визначено, що частина друга статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Субєкти правовідносин, в тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатись до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечити захист прав усіх субєктів правовідносин, в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Положення частини четвертої статті 8 КАС України забороняють відмову в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Пунктом 2 частини другої статті 162 КАС України передбачено, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, позивач (у даному випадку орган пенсійного фонду) може звертатись з вимогою про зобовязання вчинити певні дії.

Однак слід зазначити, що обраний у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права (зобовязати включити в акт щомісячної звірки суми) суд вважає частково таким, що не відповідає змісту прав управління Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених ним витрат, оскільки Порядок відшкодування витрат, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, так як встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

З урахуванням вищенаведеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про включення до актів звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в розмірі 251266 грн 56 коп.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат відмовлено, то судові витрати по сплаті судового збору стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статями 9, 11, 17, 69, 70, 71, 79, 86, 94, 122, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чудак Олеся Миколаївна