Справа № 804/4364/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2016 р. Справа № 804/4364/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддяЛяшко О.Б.,
при секретаріСтавицькому О.В.,
представника позивача представника відповідача Кудіна М.В., Павленка В.В., Долгополової К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - Позивач, ПАТ «Південний ГЗК») до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС, згідно яким позивач просить:
Визнати протиправним та скасувати наказ №23 від 20.01.2016 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ПІВДГЗК»;
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає висновки податкової перевірки хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання з'явився, надав заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що оскаржуване позивачем рішення винесене в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Перевірка здійснювалась:
- головним державним ревізором - інспектором відділу податкового супроводження підприємств гірничо-металургійної галузі Криворізького управління Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпро міжрегіонального головного управління ДФС України ОСОБА_6:
- головним державним ревізором - інспектором відділу податкового супроводження ( підприємств інших галузей економіки Криворізького управління Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпро міжрегіонального головного управління ДФС України ОСОБА_5.
За результатами перевірки складено Акт від 17.02.2016 №2/28-01-51-03/00191000 (далі по тексту - Акт перевірки), отриманого ПАТ «Південний ГЗК» 22.02.2016 та яким ніби - то встановлено порушення: пп.14.1.18 п.14.1 ст.14, ст.22, п.44.1,п.44.6 ст.44,п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.10, ст.201, п.200.1 ,п. 200.4 ст.200,п.201.1, п.201.2 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до: завищення суми податкового кредиту на загальну суму ПДВ у розмірі 2 534 581,00 грн., завищення суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 252 352,00 грн., завищення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на загальну суму 2 282 229,00 грн.
26.02.2016 ПАТ «Південний ГЗК» подало заперечення №52-70/1747 на Акт перевірки від 17.02.2016 №2/28-01-51-03/00191000, які були отримані СДПІ з ОВП у м. Дніпро МГУ ДФС України 02.03.2016.
За результатами розгляду заперечень ПАТ «Південний ГЗК» податковим органом складено висновок №2 від 11.03.2016, яким наказ №23 від 20.01.2016 та висновки Акту перевірки від 17.02.2016 №2/28-01-51-03/00191000 залишені без змін.
ПАТ «Південний ГЗК» скористалося наданим Податковим кодексом України правом і подало в порядку адміністративного оскарження повторну скаргу від 09.06.2016 №52- 70/4759 до ДФС України.
Станом на день подачі позову рішення ДФС України про результати розгляду повторної скарги від 09.06.2016 №52-70/4759 на адресу ПАТ «Південний ГЗК» не надходило.
За результатами розгляду первинної скарги, згідно рішенню Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від
Стосовно правомірності наказу №23 від 20.01.2016 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Південний ГЗК» суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що відповідачем було прийнято наказ №23 від 20.01.2016 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Південний ГЗК» на підставі вимог пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп. 80.2.3, пп.78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст..82 Податкового кодексу України, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред'явлення платнику податків (його посадовим (службовим) особам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) направлення на проведення перевірки або пред'явлення направлення, оформленого з порушенням вимог, установлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податковим органом перевірки щодо нього має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Допуск до перевірки нівелює правові наслідки правових порушень, допущених податковим органом при призначенні та проведенні податкової перевірки.
В разі коли платник податків не скористався цим правом, працівники податкового органу були допущені до проведення перевірки і перевірка проведена, платник має право оскаржити рішення податкового органу, прийняте за результатами перевірки, з підстав не відповідності рішення закону чи компетенції податкового органу.
Судова практика ВАСУ у справах щодо оскарження наказів про призначення документальних виїзних та фактичних перевірок враховує правову позицію Верховного суду України, висловлену в постанові від 24.12.2010 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Foods and Goods L.T.D." до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області. Як визначив Верховний суд України, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.
Тобто, згідно з правовою позицією ВСУ, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необгрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.
Зазначене узгоджується з приписами статті 67 Конституції України, відповідно до яких кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в розмірі і в порядку, встановленими законом. Тому процедурні порушення, допущені контролюючим органом при призначенні та/або проведенні перевірки, не можуть бути обставиною, яка звільняє платника податків від відповідальності за невиконання його податкового обов'язку.
Відповідно до викладеного, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок, можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.
З огляду на викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання неправомірним та скасування наказу №23 від 20.01.2016 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Південний ГЗК» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
На думку податкового органу зазначені операції спрямовані на отримання (надання) податкової вигоди з метою штучного формування податкового кредиту.
При проведенні перевірки ПАТ «Південний ГЗК» встановлено:
- неналежне виконання умов укладених договорів з контрагентами- постачальниками (відсутність первинних документів, наявність яких обумовлена укладеними договорами);
- відсутність (ненадання до перевірки) паперових носіїв за формою первинних документів по зазначених контрагентах;
- дефектність первинних документів, що свідчить про формальний підхід при їх складанні;
- оформлення паперовими носіями за формою первинних документів господарських операцій без фактичного їх здійснення.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 198.1. статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
У відповідності до норм пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.
Судом встановлено, що СДПІ у м. Дніпропетровську МГУ ДФС на підставі даних отриманих від ДПІ (ОДПІ, МДПІ), інших регіонів, інформаційних систем ТУ Міндоходів, ДФС, податкової звітності в ході здійснення позапланової невиїзної перевірки ПАТ «Південний ГЗК, було досліджено за перевіряємий період взаємовідносини по наступним ланцюгам постачання:
- ПАТ «ЕЛЕКТРОМАШІІРОМСЕРВІС» (код ЄДРПОУ 5476747) - ПАТ «Південний ГЗК»;
Відповідно до даних ДПІ інших регіонів, інформаційних систем ГУ Міндоходів, ДФС. податкової звітності, та інших джерел інформації, встановлено проведення операцій з контрагентами-постачальниками, які не виконують свої податкові зобов'язання, не мають правових зв'язків по операціях з реалізації (продажу) товарів, робіт та послуг ПГІ «ТЕХБУДАЛЬЯНС» за Жовтень 2014 року, ПП «ТРАНЗИТ-ВЕСТ» за січень 2015 року, за лютий 2015 року, ТОВ «ШЛЯХПОСТАЧ KP» за лютий 2015 року, ТОВ «БУД-ІНДУСТРІЯ» за лютий 2015 року, ПАТ «ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС» за лютий 2015 року, ТОВ «РЕМБУД КОЛІЯ» за березень 2015 року та за період травень 2015 року - жовтень 2015 року. Дані операції спрямовані на отримання (надання) податкової вигоди з метою штучного формування податкового кредиту.
1. По взаємовідносинах з ПП «ТЕХБУДАЛЬЯНС» підприємством ПАТ «Південний ГЗК включено до податкового кредиту за жовтень 2014 року суму ПДВ у розмірі 252 351.81 грн., яка відображена у додатку 5 до податкової декларації з ПДВ.
Взаємовідносини між підприємствами здійснювались на підставі договорів на виконання робіт з розчистки шламів, перекачки води та капітального ремонту пульпопроводу №2014/Д/ОГЭ/315 від 03.02.2014 року, №2014/Д/ОГЭ/1243 від 04.07.2014 року, №2014/Д/ОГЄ/373 від 03.03.2014 року.
2. По взаємовідносинах з ПП «ТРАНЗИТ-ВЕСТ» підприємством ПАТ «Південний ГЗК» включено до податкового кредиту за січень-лютий 2015 року суму ПДВ у розмірі 223 936,00 грн., яка відображена у додатку 5 до податкових декларацій з ПДВ. Взаємовідносини між підприємствами здійснювались на підставі договору № 2013/п/ОМТС/440 від 03.04.2013 року, відповідно до якого ПП «ТРАНЗИТ-ВЕСТ» постачає на адресу ПАТ «Південний ГЗК» шпали дерев'яні тип 2-А.
3. По взаємовідносинах з ТОВ «ШЛЯХПОСТАЧ KP» підприємством ПАТ «Південний ГЗК» включено до податкового кредиту за лютий 2015 року суму ПДВ у розмірі 34 323,56 грн., яка відображена у додатку 5 до уточнюючого розрахунку з ПДВ. Взаємовідносини між підприємствами ТОВ «ШЛЯХПОСТАЧ KP» та ПАТ «Південний ГЗК» здійснювались на підставі договору №2014/п/ОМТС/890 від 29.05.2014 року, відповідно до якого ТОВ «ШЛЯХПОСТАЧ KP» зобов'язується постачати на адресу ПАТ «Південний ГЗК» протиугін шляховий П-65 в кількості 8,09 тн.
4. По взаємовідносинах з ТОВ «БУД-ІНДУСТРІЯ» підприємством ПАТ «Південний ГЗК віднесено до складу податкового кредиту податкові накладні виписані ТОВ «БУД-ІНДУСТРІЯ за лютий 2015 року на суму 187 990,40 гри. ПАТ «Південний ГЗК» по вищезазначеним податковим накладним включено до податкового кредиту за лютий 2015 року суму ПДВ у розмірі 187 990.40 грн., яка відображена у додатку 5 до податкової декларації з ПДВ. Взаємовідносини між підприємствами ТОВ «БУД-ІКДУСТРІЯ» та ПАТ «Південний ГЗК» здійснювалися на підставі договорів №2013/п/ОО/335 від 27.02.2013 року на поставку ТМЦ та 2015/д/ОГМ/66 від 05.12.2015 року на проведення ремонтних робіт технічного обладнання.
5. По взаємовідносинах з ПАТ «ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС підприємством ПАЇ «Південний ГЗК» включено до податкового кредиту за лютий 2015 року суму ПДВ у розмірі 116 536,63 грн., яка відображена у додатку 5 до податкової декларації з ПДВ. Взаємовідносини між підприємствами здійснювались на підставі договорів №2015/д/огэ/32/7-15 від 30.12.2014 року. № 2015/д/ОГЭ/245/26-15 від 23.02.2015 року на виконання робіт з ремонту електрообладнання.
6. По взаємовідносинах з ТОВ «РЕМБУД КОЛІЯ» підприємством ПАТ «Південний ГЗК» відповідно до оформлених податкових накладних включено до податкового кредиту за березень 2015 року та травень-жовтень 2015 року суму ПДВ у розмірі 1 719 440,93 грн., яка відображена у додатку 5, додатку 1 до податкових декларації з ПДВ та розрахунків коригування. Взаємовідносини між підприємствами ТОВ «РЕМБУД КОЛІЯ» та ПАТ «Південний ГЗК» здійснювалися на підставі договорів №2015/у/ТО/229 від 29.01.15 року, №2015/у/ТО/1107 від 07.07.2015 року, №2015/у/ТО/1106 від 07.07.2015 року, №2015/у/ТО/1109 від 07.07.2015 року на проведення середнього ремонту з/д шляху та стрілочних переведень, капітального ремонту шляхового господарства та відновлення ланок РШР на дерев'яних і залізобетонних шпалах.
При проведенні перевірки ПАТ «Південний ГЗК» встановлено неналежне виконання умов укладених договорів з контрагентами-постачальниками в частині дефектності первинних документів, копії яких було надано до перевірки (відсутність первинних документів, наявність яких обумовлена укладеними договорами).
Судом встановлено, що на підтвердження факту виконання договорів та реальності господарських операцій, позивачем до суду надано договори, податкові та видаткові накладні, акти приймання виконаних робіт, тощо.
Вказані документи мають всі передбачені ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» реквізити та підтверджують отримання послуг, та є підставою для формування податкового та бухгалтерського обліку підприємства, у зв'язку з чим позивачем правомірно сформовано витрати для цілей визначення податкового кредиту з ПДВ.
При цьому, сертифікат якості на товар не є первинним документом в розумінні Закону України від 16.07.99 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не містить інформації про господарську операцію та не підтверджує її здійснення, і його наявність не передбачена правилами ведення бухгалтерського та/або податкового обліку на підприємстві. Крім того, вимога щодо встановлення сертифікатів відповідності взагалі виходить за межі прав, наданих Податковим кодексом України органам державної податкової служби (ст.20). Податковий орган не вправі контролювати наявність або відсутність сертифікатів якості на товар (продукцію) і в залежності від їх наявності або відсутності робити висновок про нікчемність господарських правочинів.
Відповідач під час розгляду справи не навів суду обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності сторін цих операцій, незвичності цих операцій для цих осіб, про незвичність цін за спірними операціями або про їх збитковості, або інших обставин, які б в сукупності могли свідчити про фіктивність вчинених операцій, відсутність факту поставки товарів, а також того, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.
Крім того, наведені в Акті перевірки дані щодо третіх осіб не є належним та допустимим обґрунтування висновків про порушення податкового законодавства з боку позивача, оскільки вони свідчать про можливі порушення допущені третіми особами, та не підтверджують наявність порушень при веденні податкового обліку або нереальність господарських операцій між ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та іншими контрагентами.
Так, у відповідності до роз'яснень Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011р. №742/11/13-11 оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Верховний Суд України у своєму рішенні від 31.01.2011 р. по справі №21-47а10, зазначив, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови, стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового Кредиту.
Нереальність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватись лише порушеннями контрагентами постачальника вимог законодавства при веденні фінансово-господарської діяльності.
З огляду на викладене суд приходить до висновку про необгрунтованість висновків відповідача щодо нереальності здійсненя наведених вище господарських операцій, та, відповідно - про безпідставнісь визначення податкових зобов'язань позивачу з огляду на ці доводи.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У зв'язку з викладеним вище, суд вважає за необхідне задовольнити частково адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.
Згідно частини 1,3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В1" Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС від 14 березня 2016 року № НОМЕР_1, яким Публічному акціонерного товариству "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 2282229,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 1141114,50 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС від 14 березня 2016 року № НОМЕР_2, яким Публічному акціонерного товариству "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 378528,00 грн., з яких: за основним платежем 252352,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 126176,00 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2016 року.

Суддя О.Б. Ляшко