Справа № 806/5245/15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Кривенди О.В., Прокопенка О.Б., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 червня 2016 року у справі за його позовом до Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України про визнання протиправним, скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 29 червня 2016 року відмовив у відкриті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2016 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду касаційної інстанції, ОСОБА_4 подав до Верховного Суду України заяву про її перегляд з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень статті 214 КАС. На думку заявника, неоднаковість в правозастосуванні підтверджується ухвалами Вищого адміністративного суду України від 15 квітня, 22 червня, 5 липня, 14 липня 2016 року (справи №№ К/800/10383/16, К/800/16553/16, К/800/15858/16, К/800/18821/16).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За статтею 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 236 КАС сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень: 1) в адміністративних справах після їх перегляду в касаційному порядку; 2) Вищого адміністративного суду України з питань, передбачених статтею 1711 цього Кодексу.

У статті 237 КАС передбачено мотиви, з огляду на які може бути ініційований перегляд судових рішень Верховним Судом України. Зокрема, після касаційного перегляду адміністративна справа переглядається тільки з підстави неоднакового застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (пункт 1 частина перша); неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів (пункт 2 частина перша); невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права (пункт 5 частина перша).

За правилами пункту 2 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

Зі змісту оскарженого рішення видно, що причинами відмови у відкритті касаційного провадження стали необґрунтованість касаційної скарги і викладені в ній доводи не викликали необхідності перевірки матеріалів справи.

У рішеннях, наданих для порівняння, суд, зокрема, встановивши, що перешкоди для прийняття касаційних скарг відсутні, відкрив касаційні провадження в справах, в іншій - залишив касаційну скаргу без руху та надав строк для усунення її недоліків.

З наведеного висновується, що суди не тлумачили зміст зазначеної норми закону, а застосовували її залежно від фактичних обставин кожної із справ.

Потрібно також зазначити, що обґрунтування заяви, характер вимог, вид та правова природа оскарженого і порівнюваних рішень не вказують на наявність ознак (проявів) неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального чи процесуального права у подібних правовідносинах.

З наведеного можна підсумувати, що заява не містить законних підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

З огляду на викладене, керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України,

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України про визнання протиправним, скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 червня 2016 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.В. Кривенда

О.Б. Прокопенко