Справа № 823/1003/16
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року справа № 823/1003/16

м. Черкаси

10 год. 27 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

за участю секретаря - Дудки Г.О.,

представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю,

представника відповідача Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Крилової О.М. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Носок Лесі Миколаївни, Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_4, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Носок Лесі Миколаївни від 11 липня 2016 року №30409432 про відмову у державній реєстрації припинення іпотеки на квартиру АДРЕСА_1;

- зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради зареєструвати припинення іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2016 року у справі №2-332/11.

Усною ухвалою суду від 21.09.2016, яка занесена до журналу судового засідання, залучено до участі у справі як другого відповідача Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10.03.2016, у справі №2-332/11, позов задоволено частково: визнано недійсним договір іпотеки від 11 жовтня 2006 року №25283, укладений між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Наталією Анатоліївною. Позивач є власником 1/2 частки квартири.

Оскаржуваним рішенням державного реєстратора було відмовлено у державній реєстрації іншого речового права - припинення права іпотеки, у зв'язку з тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2016 у справі №2-332/11 не припиняється запис про іпотеку, зареєстрований в базі даних за №3873523, а лише визнається недійсним договір іпотеки від 11 жовтня 2016 року, що не є правовою підставою для припинення іпотеки.

Представник позивача зазначає, що рішення суду, яке встановлює, змінює чи припиняє відповідне речове право (іпотеку) підлягає виконанню без окремої вказівки в рішенні на зобов'язання зареєструвати виникнення, зміну чи припинення речового права. Для реєстрації припинення іпотеки достатньо подати договір іпотеки та рішення суду про визнання договору іпотеки недійсним.

Представник відповідача Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, мотивуючи це тим, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Носок Л.М. від 11.07.2016 №30409432 відмовлено у державній реєстрації іншого речового права - припинення права іпотеки, у зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2016 у справі №2-332/11 не припиняється запис про іпотеку, зареєстрований в базі даних за №3873523, а лише визнається недійсним договір іпотеки від 11 жовтня 2016 року, що не є правовою підставою для припинення іпотеки.

Представник відповідача також зазначив, що Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, та Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV не встановлюють чітких норм та підстав для припинення іпотеки нерухомого майна за іпотечним договором, у зв'язку з чим сумнівною є можливість внесення запису про припинення іпотеки саме державним реєстратором, а не нотаріусами.

Відповідач державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Носок Леся Миколаївна належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала письмові заперечення. У письмових запереченнях, державний реєстратор вказує на додаткові підстави для відмови у державній реєстрації припинення іпотеки. Зокрема, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2016 визнається недійсним договір іпотеки від 11.10.2006 №25283, укладений між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк», а за результатами проведених пошуків встановлено, що в Державному реєстрі іпотек на вищезгадану квартиру зареєстровано іпотеку за іпотечним договором від 11.10.2006 №6842; номер іпотечного договору не відповідає тому, що вказаний в рішенні суду. Тому немає можливості встановити, який саме договір припиняється даним рішенням.

Третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з'явилася, під час судового розгляду справи представник третьої особи заперечувала проти задоволення адміністративного позову та зазначала про оскарження судового рішення у справі №2-332/11 про визнання недійсним договору іпотеки в касаційному порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2006 року між ОСОБА_7 (Іпотекодавець) та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) укладено договір іпотеки №25283, за яким Іпотекодавець з метою забезпечення зобов'язань передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, розміщену на 9-му поверсі 9-ти поверхового панельного будинку, в АДРЕСА_1 загальною площею - 51,4 кв.м., житлова площа - 29,0 кв.м. Вказаний договір зареєстровано в реєстрі за №6842.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що в матеріалах справи наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (квартира за адресою: АДРЕСА_2) станом на 31.05.2016 (надалі - Інформаційна довідка).

З вищезазначеної Інформаційної довідки вбачається:

- в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна наявний запис №3873474 про заборону на відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстрований 11.10.2006 приватним нотаріусом Веліковою Н.А.; підстава обтяження - іпотечний договір №6842 від 11.10.2006; заявник: АКІ «УкрСиббанк»;

- в Державному реєстрі іпотек є запис №3873523 про іпотеку, зареєстрований 11.10.2006 приватним нотаріусом Веліковою Н.А.; підстава обтяження - іпотечний договір №6842 від 11.10.2006; іпотекодержатель: АКІБ «УкрСиббанк», іпотекодавець: ОСОБА_7.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10.03.2016, у справі №2-332/11, позов задоволено частково: визнано недійсним договір іпотеки від 11 жовтня 2006 року №25283, укладений між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Наталією Анатоліївною; в задоволенні інших вимог відмовлено.

11 липня 2016 року ОСОБА_4 (син ОСОБА_7.) звернувся до Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради із заявою про проведення державної реєстрації іншого речового права - припинення іпотеки на квартиру, що розташована: АДРЕСА_3

До заяви позивачем додано, зокрема, договір іпотеки від 11.10.2006 та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2016 у справі №2-332/11 про визнання недійсним договору іпотеки.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Носок Л.М. від 11.07.2016 №30409432 відмовлено у державній реєстрації іншого речового права - припинення права іпотеки, у зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2016 у справі №2-332/11 не припиняється запис про іпотеку, зареєстрований в базі даних за №3873523, а лише визнається недійсним договір іпотеки від 11 жовтня 2006 року, що не є правовою підставою для припинення іпотеки.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон №1952) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону №1952 (в редакції Закону від 26.11.2015 № 834-VIII, що діє з 13.12.2015) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 3 Закону №1952 передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Стаття 4 Закону №1952 передбачає, що державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Аналіз вищевикладених положень статті 4 Закон №1952 свідчить, що закон відносить іпотеку до інших речових прав.

Згідно зі ст. 6 Закону №1952 організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус (ч. 1 ст. 10 Закону №1952).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону №1952 державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (ст. 11 Закону №1952).

Згідно зі ст. 18 Закону №1952 перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Порядок №1127).

Згідно з п.п. 9, 14 ч. 1 ст. 27 Закону №1952 державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Пункти 1, 7 ч. 2 ст. 27 Закону №1952 передбачають, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10.03.2016, у справі №2-332/11 визнано недійсним договір іпотеки від 11.10.2006 №25283, укладений між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у розумінні статті 27 Закону №1952, у позивача наявний документ, що підтверджує факт припинення прав на нерухоме майно/обтяжень.

Суд також враховує, що відповідно до ст. 1 Закону України від 05.06.2003 № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

За змістом статті 3 Закону № 898-IV, іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно зі ст. 4 Закону № 898-IV обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Стаття 17 Закону № 898-IV передбачає, що іпотека припиняється у разі, зокрема: визнання іпотечного договору недійсним.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, суд вважає, що державна реєстрація припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, забезпечене іпотекою та державна реєстрація іншого речового права (припинення іпотеки) відноситься, зокрема, і до повноважень державного реєстратора прав на нерухоме майно, та вчиняється відповідно до норм Закону №1952 та Порядку №1127.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1952 у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

Частина 5 статті 24 Закону № 1952 визначає, що відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Перевіряючи правомірність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Носок Л.М. від 11.07.2016 №30409432 про відмову у державній реєстрації припинення іпотеки на нерухоме майно, суд надає правову оцінку підставам відмови, які викладені в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи те, що судом встановлено подання позивачем документа, що підтверджує факт припинення прав на нерухоме майно/обтяжень згідно ст. 27 Закону №1952, суд дійшов висновку, що позивачу фактично було відмовлено у задоволенні його заяви не з підстав, визначених частиною 1 статті 24 Закону №1952, а з інших підстав, не передбачених законодавством, що є неприпустимим, оскільки у відповідності до статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що зі змісту норм Закону №1952 вбачається, що повноваження стосовно прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень Законом віднесено до виключної компетенції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідного органу державної реєстрації прав.

За вказаних обставин, суд вважає необгрунтованими позовні вимоги про зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради зареєструвати припинення іпотеки на квартиру згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2016 року у справі №2-332/11.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективного державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Отже, під дискреційним повноваженням суд повинен розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Чинним законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно, і суд не може підміняти цю процедуру та адміністративного суб'єкта, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що державна реєстрація є дискреційними повноваженнями державного реєстратора, яка проводиться відповідно до визначених законом етапів, вчиненню реєстраційних дій передує перевірка поданих документів на їх відповідність вимогам законодавства. Суд не може зобов'язати здійснити державну реєстрацію права за обставин, коли достеменно не встановлено, що усі подані документи є належним чином оформленими, а усі етапи їх перевірки - завершені.

Таким чином, суд приходить до висновку про зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 11 липня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відповідно до чинного законодавства та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Носок Лесі Миколаївни від 11 липня 2016 року №30409432 про відмову у державній реєстрації припинення іпотеки на квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 11 липня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відповідно до чинного законодавства та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради на користь ОСОБА_4 витрати із сплати судового збору в сумі 826 (вісімсот двадцять шість) грн. 80 коп., сплачених відповідно до квитанцій від 29.07.2016 № 0.0.592343262.1, від 18.08.2016 №0.0.602569555.1.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 05.10.2016.