Справа № 809/661/16
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Справа № 876/5799/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі за її позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із адміністративним позовом, у якому просила:

визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_3 (далі Уповноважена особа) щодо невключення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобовязати Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» відповідно до договору банківського вкладу, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі додаткової інформації, наданої Уповноваженою особою.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі № 809/661/16 у задоволенні вказаного позову було відмовлено.

Позивач у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що Уповноваженою особою позивача безпідставно не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, внесених нею на депозит у публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Це призвело до невключення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2, як вкладника, до загального реєстру переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», яка має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 004-08503-110215 від 11.02.2015 року.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що скаргу слід задовольнити частково з таких міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок перерахування ОСОБА_4 грошових коштів, які обліковувалися на її власному рахунку, відкритому у ПАТ «Дельта Банк», на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_2 сторонами договору порушено умови пункту 1.8 договору банківського вкладу (депозиту) № 004-08503-110215 від 11.02.2015 року та свідчить про наявність підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання цього договору нікчемним.

Тому Уповноваженою особою правомірно невключено ОСОБА_2 до переліку вкладників за вкладами в ПАТ «Дельта Банк», яка має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і позовні вимоги є безпідставними.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із таких міркувань.

Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, приписами ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Приписами ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства апеляційний суд вважає, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до матеріалів справи публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» знаходиться в процедурі ліквідації у звязку із визнанням його неплатоспроможним (а.с. 99-107).

За таких обставин, на думку апеляційного суду, на спір, що виник між сторонами, не поширюється юрисдикція адміністративних судів і повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Відтак, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню із закриттям провадження у адміністрвативній справі відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 157 та ч. 1 ст. 203 КАС України.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі № 809/661/16 та закрити провадження у адміністративній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

ОСОБА_5

Ухвала у повному обсязі складена 13 жовтня 2016 року.