Справа № 2022/2-а-800/11
Суддя: Каліберда В. А.
Дата ухвалення: 2011-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2022/2-а-800/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2011 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

Головуючий суддя Каліберда В.А.,

При секретарі Пушкар І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними та стягнення разової допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 19 квітня 2011 року звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом третьої групи, і згідно законодавства має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення згідно ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але відповідачем виплачено вказану допомогу у значно нижчому розмірі. Оскільки відповідач відмовляється провести доплату вказаної грошової допомоги, то позивач просить суд визнати неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту населення Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області щодо виплати недоотриманої суми одноразової допомоги на оздоровлення та зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області нарахувати та виплатити щорічну грошову допомогу на оздоровлення ОСОБА_1 з дня прийняття вищевказаного закону в розмірах, передбачених ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити.

Відповідач представник Управління праці та соціального захисту населення Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області у судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечував та надав письмові заперечення проти позову, якими позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, оскільки щорічна допомога на оздоровлення позивачу виплачувалась в розмірах, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та №562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, заперечення, надані відповідачем, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії А №041420 від 15 січня 1996 року та є інвалідом третьої групи. 16 березня 2011 року позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області із заявою про виплату щорічної допомоги на оздоровлення як інваліду чорнобильцю 3-ої групи за 2002-2011 роки. У задоволенні вимог управлінням було відмовлено, про що повідомлено позивача листом. Відмову у виплаті зазначеної компенсації обґрунтовано тим, що кошторисними призначеннями на 2002-2011 рік такі виплати не передбачені.

Статтею 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28.02.1991 (в редакції Закону від 09.07.2007 року) учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: інвалідам IІI групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат (при цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається моментом її виплати).Частиною 7 ст.48 вищевказаного Закону встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги на оздоровлення.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території. У відповідності до ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, Верховна Рада України в 2006 році доповнила Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" статтею 71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Крім того, делегуючи повноваження Кабінету Міністрів України щодо визначення порядку проведення таких виплат, Верховна Рада України зазначеним законом не надавала йому право змінювати розмір в сторону зменшення, передбачених законом виплат. Так, зокрема, відповідно до ст.67 вказаного Закону конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Також необхідно зазначити, що зазначені Постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовим актами (прийнятими на виконання закону), тому у разі виникнення колізії між їх нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення останнього. Разом з тим, дія ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" була зупинена на 2007 рік Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік". Проте, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Пунктом 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", частину 4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в новій редакції, але Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 вказаний пункт Закону визнано неконституційним.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, в даному спорі застосуванню підлягає ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанов Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року та №562 від 12.07.2005 року.

Отже, позивач мав право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, встановлених Законами України про Державний бюджет на відповідний рік.

Тому ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діє в редакції, яка була до внесення відповідних змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам ІІІ групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Частиною 5 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту громадян. Крім того, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936 "Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що виплата таких компенсацій та допомоги провадиться управліннями праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян та центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Доводи відповідача про відсутність кошторисних призначень для реалізації ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону. Як вбачається із змісту Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та бюджетної програми "Компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, та допомоги на оздоровлення…" виплата щорічної допомоги на оздоровлення потерпілих від Чорнобильської катастрофи проводиться на відшкодування шкоди, завданої здоров'ю визначених законом осіб, внаслідок радіоактивного забруднення території.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував в своїх рішеннях, що держава не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання нею взятих на себе зобов'язань.

Отже, відповідачем порушено право позивача на отримання грошової допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в 2011 році, тому необхідно зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області здійснити перерахунок та нарахувати позивачу за вказаний період у встановлених ч. 4 ст. 48 вищезазначеного Закону розмірах.

Що стосується позовних вимог про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення, відповідно до норм ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиза 1991- 2010 роки, слід зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України ( із змінами та доповненнями ) з 30.07.2010 року встановлений шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тобто позивач вийшов за межі позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. З матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем не надано.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення, відповідно до норм ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиза 1991- 2010 роки, у звязку з пропуском строку для звернення до суду, підлягають залишенню без розгляду.

Із змісту позовної заяви та заперечення відповідача вбачається, що в даному спорі фактично оскаржується бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення щодо не нарахування позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Згідно ч.2 ст.11 КАС України з метою повного захисту прав та інтересів позивача необхідно, задовольняючи позов в частині стягнення допомоги на оздоровлення, визнати бездіяльність даного управління щодо неперерахування щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипротиправною.

На підставі ст.4 Декрету KM України "Про державне мито" позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22 Конституції України, ч.4,5 ст.48 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, ст.ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати відмову Управління праці та соціального захисту населення Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області по перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протиправною.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік, відповідно до ч.4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати, з урахуванням проведених виплат.

Постанова підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ Каліберда В. А.