Справа № 813/3284/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Київ К/800/5667/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Калашнікової О.В.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Державної служби геології та надр України

на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року

у справі №813/3284/15

за позовом Державної служби геології та надр України

до Приватного акціонерного товариства «Олеський завод мінеральних вод»

про анулювання спеціального дозволу, -

ВСТАНОВИЛА:

Державна служба геології та надр України звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ПрАТ "Олеський завод мінеральних вод", в якому просила анулювати спеціальній дозвіл на користування надрами № 4303 від 19 липня 2007 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року, позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Державна служба геології та надр України звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скаржник у своїй касаційній скарзі посилається на те, що Державною службою геології та надр України було направлено на адресу відповідача лист від 22 травня 2015 року № 5640/13/14-15, який отримано уповноваженою особою відповідача 04 червня 2015 року, з проханням викласти власну позицію стосовно згоди/незгоди на припинення права користування надрами ділянки Олеського родовища згідно зі спеціальним дозволом на користування надрами від 19 липня 2007 року № 4303. На момент подання адміністративного позову до Держгеонадр України від відповідача листів щодо згоди на припинення права користування надрами не надходило, а тому Держгеонадра України даний факт розцінює як незгоду. Таким чином, строк позовної давності відраховувався з 20 червня 2015 року, тобто з моменту закінчення 15- денного строку для надання згоди/незгоди на припинення дії спеціального дозволу на користування надрами, а тому немає підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

З метою перевірки усунення відповідачем порушень, які стали причиною зупинення дії спецдозволу ПрАТ "Олеський завод мінеральних вод" на користування надрами, Західним міжрегіональним територіальним сектором Департаменту державного геологічного контролю з 07 липня 2014 року по 11 липня 2014 року проведено позапланову перевірку.

В акті № 02-01/06/2014-28/у-127 від 11 липня 2014 року зафіксовано, що посадових осіб Департаменту держгеоконтролю Держгеонадр України не допустили до проведення перевірки.

Приписом №601-14/02 від 11 липня 2014 року зобов'язано відповідача в строк до 17 липня 2014 року надати інформацію та матеріали, що підтверджують дотримання суб'єктом господарювання законодавства про надра під час здійснення видобування мінеральних лікувально-столових вод для внутрішнього застосування в лікувальних цілях та промислового розливу.

У зв'язку із ненадходженням від ПрАТ "Олеський завод мінеральних вод" жодних матеріалів по виконанню припису №601-14/02 від 11 липня 2014 року та ненаданням жодної інформації про усунення порушень, що призвели до зупинення дії спецдозволу, Західним міжрегіональним територіальним сектором Департаменту державного геологічного контролю винесено подання № 640-14/02 від 21 липня 2014 року про анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4303 від 19 липня 2007 року.

Робочою групою Державної служби геології та надр України для попереднього розгляду питань продовження строку дії, переоформлення, внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами, зупинення, поновлення дії, анулювання спеціального дозволу на користування надрами 14 серпня 2014 року прийнято рішення про анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4303 від 19 липня 2007 року, виданого ПрАТ "Олеський завод мінеральних вод".

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Державна служба геології та надр України, дізнавшись про порушення своїх прав та законних інтересів 14 серпня 2014 року, в суд звернулася з пропуском строку звернення до суду, встановленого статтею 99 КАС України, разом з тим, позивач не зазначив та не надав до суду обґрунтованих та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску звернення до адміністративного суду з зазначеними позовними вимогами, а тому підстави для визнання поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з вказаними позовними вимогами відсутні.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись з таким висновком судів попередніх інстанцій та вважає його передчасним з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 26 Кодексу України про надра право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Таким чином, право користування надрами у випадку, передбаченому пунктом 5 частини першої статті 26 Кодексу України про надра, припиняється у судовому порядку за обов'язкової умови, що користувач незгодний з таким припиненням.

Частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Оскаржувані судові акти названим вимогам процесуального закону відповідають не в повній мірі.

Відповідно до частини першої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За правилами частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Враховуючи вказані положення правових норм адміністративного судочинства стосовно принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі та належності доказів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що під час розгляду цієї справи та вирішення спору по суті суду першої інстанції потрібно встановити, коли ПрАТ "Олеський завод мінеральних вод" отримало лист Державної служби геології та надр України від 22 травня 2015 року № 5640/13/14-15 та якого змісту була відповідь користувача. Тобто, слід чітко встановити, чи заперечив відповідач проти припинення дії відповідного дозволу, що зобов'язувало б позивача звернутись до суду з відповідним позовом.

Частиною першою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України - задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року у справі №813/3284/15 - скасувати.

Справу №813/3284/15 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді