Справа № 214/4903/16-а
Суддя: Хомініч С. В.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4903/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

13 жовтня 2016 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом 01.09.2016, в якому просила суд визнати протиправними дії Криворізького центрального обєднаного УПФУ Дніпропетровської області, яке є правонаступником УПФУ в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, щодо відмови у відновленні їй виплати пенсії за віком з 01.06.2015; зобовязати відповідача відновити їй виплату пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.06.2015; допустити до негайного виконання стягнення на її користь пенсії за віком в межах суми щомісячних виплати за один місяць; стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на її користь 551,20 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування предявлених вимог вказала, що з 25.08.2014 вона перебуває на обліку в УПФУ в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яким їй було призначено пенсію за віком, натомість з 01.04.2015 виплату пенсії припинено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIIІ у звязку з продовженням нею трудової діяльності на посаді судді Апеляційного суду Дніпропетровської області. В березні 2016 року вона звернулась до відповідача з проханням поновити виплату їй пенсії за віком, починаючи з 01.06.2015, в чому їй відмовили з посиланням на те, що з урахуванням змін до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VII, тимчасово, в період з 01.01.2016 по 31.12.2016, особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, у тому числі, Законом України «Про судоустрій та статус суддів», призначені пенсії не виплачуються. Вважаючи відмову відповідача безпідставною, а дії протиправними, за захистом прав вона звернулась до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 183-2 КАС України та з урахуванням відповідної заяви позивача, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно позиції відповідача, викладеної в письмових запереченнях, предявлені позовні вимоги Криворізьке центральне обєднане УПФУ Дніпропетровської області не визнало, зазначивши, що дійсно з 25.08.2014 ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком, призначену їй на загальних умовах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Враховуючи те, що після призначення пенсії позивач продовжує працювати суддею Апеляційного суду Дніпропетровської області, з 01.04.2015 на підставі ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням змін відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIIІ виплату пенсії за віком їй було призупинено. Звернення позивача щодо поновлення виплати пенсії з 01.06.2015 відповідач вважав необґрунтованим, оскільки положеннями діючого законодавства не передбачено можливість відновлення виплати пенсії за наявності вказаних обставин. Також заперечували проти стягнення на користь позивача витрат по сплаті судового збору, оскільки відшкодування таких витрат не відповідатиме цільовому використанню коштів ПФУ.

Дослідивши матеріали справи та заперечення відповідача, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Наявними по справі доказами встановлено, що також не заперечувалось відповідачем, ОСОБА_2 з 25.08.2014 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Саксаганському районі м. Кривого Рогу у звязку з призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.03.2016 Управління ПФУ в Саксаганському районі м. Кривого Рогу реорганізовано шляхом злиття в Криворізьке центральне обєднане управління ПФУ Дніпропетровської області, яке є його універсальним правонаступником.

З копії трудової книжки на імя ОСОБА_2 слідує, що з 12.10.2012 відповідно до постанови Верховної Ради України її обрано безстроково на посаду судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, де працює дотепер (а.с.9-23).

З 01.04.2015 виплату позивачеві пенсії за віком призупинено на підставі ст.12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIIІ, який набув чинності 01.04.2015.

Листом УПФУ в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № К-30 від 04.03.2016 в поновленні виплати пенсії ОСОБА_2 на її відповідне звернення відмовлено з посиланням на те, що відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VII, тимчасово, в період з 01.01.2016 по 31.12.2016, особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, у тому числі, Законом України «Про судоустрій та статус суддів», призначені пенсії не виплачуються, у звязку з чим законні підстави для поновлення їй виплати пенсії з 01.06.2015 відсутні.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У правовій позиції Конституційного Суду України, викладеній в Рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці інших попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст.22 Конституції України установила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, в п.7 Рішення від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004 Конституційний Суд України акцентує увагу на тому, що норми про матеріальне і побутове забезпечення суддів, їх соціальний захист, встановлені Законом України "Про судоустрій та статус суддів", не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. Надання суддям передбачених законом пільг, компенсацій і гарантій не може ставитися у залежність від грошових доходів суддів та від бюджетного фінансування, у звязку з чим при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Складовою цих гарантій відповідно до ч.1 ст.130 Конституції України є обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови функціонування судів і діяльності суддів.

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

02.03.2015 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213 -VIII від 02.03.2015, який набрав чинності з 01.04.2015. Вказаним Законом (п.п.2 п.12 розділу 1) внесено зміни до ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", згідно яких тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Разом з тим, пунктом 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Оскільки вказаний у пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» зазначеного Закону №213-VІІІ закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цими Законами не призначаються.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що правові підстави для припинення позивачеві ОСОБА_2 виплат призначеної їй пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відпали, а тому з 01.06.2015 пенсія повинна призначатись їй лише відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, наведені відповідачем заперечення по суті даного позову суд вважає немотивованими, не обґрунтованими жодними доказами, а відмову у поновленні виплати пенсії розцінює як неправомірне припинення ним виплати позивачеві пенсії виключно на підставі субєктивного тлумачення норм законодавства України, що регулює виниклі між сторонами правовідносини, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

З огляду на викладене, суд вважає, що виплата пенсії, призначеної позивачеві відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати, тому позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі шляхом визнання неправомірними дій відповідача відносно відмови у виплаті позивачеві пенсії з 01.06.2015 із зобовязанням відновити виплату вказаної пенсії, призначеної ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.06.2015.

Вирішуючи питання стосовно виконання ухваленого судового рішення, керуючись вимогами п.1 ч.2 ст.256 КАС України, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання постанову суду в частині присудження сум не виплаченої ОСОБА_2 пенсії за віком з Державного бюджету України в межах суми виплат за 1 (один) місяць з огляду на не заявлення позивачем вимог щодо стягнення суми боргу присудженої пенсії та не встановлення конкретного розміру таких сум.

Крім того, керуючись вимогами ч.1 ст.267 КАС України, суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням рішення шляхом зобовязання Криворізького центрального обєднаного УПФУ Дніпропетровської області подати в місячний строк з моменту набрання судовим рішенням законної сили звіт про його виконання.

Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, в силу ст.94 КАС України з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9-11, 71, 86, 94, 159-163, 186, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії Криворізького центрального обєднаного УПФУ Дніпропетровської області, яке є правонаступником УПФУ в Саксаганському районі м. Кривого рогу Дніпропетровської області, щодо відмови у відновленні виплати ОСОБА_2 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.06.2015 протиправними.

Зобовязати Криворізьке центральне обєднане управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області відновити виплату ОСОБА_2 пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.06.2015.

Допустити до негайного виконання стягнення на користь ОСОБА_2 пенсії за віком в межах суми щомісячних виплат за 1 (один) місяць.

Зобовязати Криворізьке центральне обєднане управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області подати в місячний строк з моменту набрання судовим рішенням законної сили звіт про його виконання.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Криворізького центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту отримання її копії через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.186 КАС України.

Суддя Хомініч С.В.