Справа № 815/369/16
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року 13год.42хв. м. Одеса Справа №815/369/16

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.,

за участю: секретаря Сакара М.М., представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Колективного комерційного підприємства Монтажспецбуд Одеського обласного фонду сприяння інвестиціям в будівництві та вирішенні соціальних проблем кадрових військовослужбовців та звільнених в запас до Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Колективне комерційне підприємство Монтажспецбуд Одеського обласного фонду сприяння інвестиціям в будівництві та вирішенні соціальних проблем кадрових військовослужбовців та звільнених в запас (далі ККП «Монтажспецбуд», позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління ДФС в Одеській області (далі ДПІ в Овідіопольському районі, відповідач) в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення форми «Р» № від 22.12.2015 року, форми «Р» № від 22.12.2015 року та форми «В4» № від 22.12.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ в Овідіопольському районі була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 26.10.2012 року по 31.12.2014 року та іншого законодавства за період з 26.10.2012 року по 31.12.2014 року за результатами якої складений акт від 24.11.2015 року №891/15-21-22-02/35272447. Вказаним актом вставленні нібито порушення позивачем п. 44.1 п. 44.2 ст. 44, п. 138.2 ст. 138, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 ПК України. Проте ККП «Монтажспецбуд» не погоджується з висновками відповідача викладеними в акті перевірки, податковими повідомленнями рішеннями прийнятими на підставі вказаного акту, вважає їх помилковими, такими, що не відповідають фактичним обставинам та такими, що виникли в результаті невірного тлумачення умов укладених договорів та/або чинного законодавства України, невірного дослідження первинної документації, яка була надана позивачем податковим органам та вважає, що зазначенні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в суде засідання не зявився, повідомлявся належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, проте надав до суду письмові заперечення проти позову, які мотивовані тим, що ДПІ в Овідіопольському районі була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 26.10.2012 року по 31.12.2014 року та іншого законодавства за період з 26.10.2012 року по 31.12.2014 року за результатами якої складений акт від 24.11.2015 року №891/15-21-22-02/35272447. Вказаним актом вставленні порушення позивачем п. 44.1 п. 44.2 ст. 44, п. 138.2 ст. 138, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 ПК України. За період з 26.10.2012 року по 31.12.2014 року позивачем задекларовано витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування у сумі 3166471 грн., проте перевіркою встановлено їх завищення всього в сумі 397260 грн., з яких 156735 грн. за 2013 рік та 240525 грн. за 2014 рік. Завищення витрат відбулось по взаємовідносинам з ТОВ «Секвоя - СК», ТОВ «Овідіпром» та ТОВ «Катерина». Також вказаним актом встановлено, що позивачем за перевіряємий період було завищено податковий кредит на загальну суму 79452 грн. при отриманні товарів та послуг від контрагентів позивача ТОВ «Секвоя - СК», ТОВ «Овідіпром» та ТОВ «Катерина». Та на підставі вказаного акту ДПІ у Овідіопольському районі були винесені податкові повідомлення-рішення форми «Р» № від 22.12.2015 року, форми «Р» № від 22.12.2015 року та форми «В4» № від 22.12.2015 року.

Вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ДПІ у Овідіопольському районі була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ККП «Монтажспецбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 26.10.2012 року по 31.12.2014 року та іншого законодавства за період з 26.10.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки ДПІ у Овідіопольському районі складений від 24.11.2015 року №891/15-21-22-02/35272447, яким встановлено порушення позивачем п. 44.1 п. 44.2 ст. 44, п. 138.2 ст. 138, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 ПК України. (т. 1, а.с. 27-37).

Не погодившись з висновками викладеними в акті перевірки позивачем до ДПІ в Овідіопольському районі були подані заперечення на акт перевірки (т.1, а.с. 38-42) за результатами розгляду яких ДПІ у Овідіопольському районі м. Одеси прийнятий висновок від 17.12.2015 року №15494/10/15-21-22-02 (т.1, а.с. 44-45), яким заперечення залишені без задоволення.

На підставі вказаного акту ДПІ у Овідіопольському районі були винесені податкові повідомлення-рішення: від 22.12.2015 року №002072202 яким позивачу збільшену суму грошового зобовязання по податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 91344 грн., з яких 73075 основного зобовязання та 18269 грн. за штрафними санкціями; № яким позивачу збільшену суму грошового зобовязання по податку на додану вартість на загальну суму 95156,25 грн.. з яких 76125 грн. основного зобовязання та 19031,25 грн. за штрафними санкціями; № яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 2771 грн. (т. 1, а.с. 51-53).

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1, ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Судом встановлено, що між ККП «Монтажспецбуд» (генпідрядник) та ТОВ «Секвойя-СК» (субпідрядник) 14.03.2013 року був укладений договір підряду №7 (а.с. 54-57).

Згідно п. 1.1 Генпідрядник доручає, а субпідрядник забезпечує виконання поточного ремонту, згідно з кошторисною документацією та умов договору по обєкту.

Відповідно до п. 1.2 обєкт «Реконструкція станції біологічної та глибокої очистки стічних вод, потужністю 400 м3/добу в м. Кодима Одеської області».

Згідно п. 2.1 строки виконання робіт з поточного ремонту обєкту згідно проектно-кошторисної документації: початок робіт березень 2013 року закінчення робіт травень 2013 року.

Відповідно до п. 3.1 договірна ціна визначається на підставі кошторисної документації та становить 97173,26 грн. в тому числі ПДВ у сумі 16195,54 грн.

Також між ККП «Монтажспецбуд» (продавець) та ТОВ «Секвойя-СК» (покупець) був укладений договір поставки матеріалів від 23.05.2013 року №1М (т. 1 .а.с 80).

Згідно п. 4.1 вказаного договору розрахунки за поставлені продавцем по цьому договору будматеріали та доставку виробляються шляхом взаємозаліку за виконанні роботи покупцем на обєкті «Реконструкція станції біологічної та глибокої очистки стічних вод, потужністю 400 м3/добу в м. Кодима Одеської області».

На підтвердження виконання умов вищевказаних договорів позивачем надані довідка про вартість виконаних робіт, підсумкові відомості ресурсів, розрахунок загально виробничих витрат, акти приймання виконаних робіт, податкова накладна від 27.05.2013 року №6 на загальну суму 97173,26 грн. в тому числі ПДВ у сумі 16195,54 грн., видаткова накладна №6 від 28.05.2013 року на загальну суму 97173,26 грн. в тому числі ПДВ у сумі 16195,54 грн. (т. 1 а.с. 58-79, 81-82).

Суми податку на додану вартість за зазначеною податковою накладною включені до податкового кредиту відповідного періоду.

Також судом встановлено, що між ТОВ «Овідіпром» (продавець) та ККП «Монтажспецбуд» (покупець) 02.09.2013 року був укладений договір купівлі продажу №15/09.

Згідно п. 1.1 вказаного договору продавець зобовязується поставити, а покупець прийняти та оплатити та поставити товар згідно накладних.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надані накладі №27 від 06.09.2013 року на загальну суму 7422,43 грн. в тому числі ПДВ у сумі 1237,07 грн., №41 від 09.09.2013 року на суму 16482,10 грн. в тому числі ПДВ у сумі 2747,02 грн., №57 від 12.09.2013 року на суму 8297,11 грн. в тому числі ПДВ у сумі 1382,85 грн., №102 від 08.11.2013 року на суму 14434,56 грн. в тому числі ПДВ у сумі 2405,76 грн., №112 від 12.11.2013 року на суму 44238,18 грн. в тому числі ПДВ у сумі 7373,03 грн. та податкові накладні №27 від 06.09.2013 року на суму 7422,43 грн. в тому числі ПДВ у сумі 1237,07 грн., №41 від 09.09.2013 року на суму 16482,10 грн. в тому числі ПДВ у сумі 2747,02 грн., №57 від 12.09.2013 року на суму 8297,11 грн. в тому числі ПДВ у сумі 1382,85 грн., №72 від 08.11.2013 року на суму 14434,56 грн. в тому числі ПДВ у сумі 2405,76 грн., №112 від 12.11.2013 року на суму 44238,18 грн. в тому числі ПДВ у сумі 7373,03 грн., та товарно-транспорті накладні №№28, 58, 121, 158. (т.1 , а.с. 84-99).

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені до податкового кредиту відповідного періоду.

Також судом встановлено, що між ККП «Монтажспецбуд» (генпідрядник) та ТОВ «Катерина» (субпідрядник) 12.11.2013 року укладений договір підряду №12 (т.1, а.с. 100-102).

Згідно п. 1.1 цього договору Генпідрядник доручає, а субпідрядник забезпечує виконання поточного ремонту, згідно з кошторисною документацією та умов договору по обєкту.

Відповідно до п. 1.2 обєкт «Капітальний ремонт КУ «Одеський обласний медичний центр», м. Одеса, вул. Суднобудівна, 1».

Згідно п. 2.1 строки виконання робіт з поточного ремонту обєкту згідно проектно-кошторисної документації: початок робіт листопад 2013 року закінчення робіт вересень 2014 року.

Відповідно до п. 3.1 договірна ціна визначається на підставі кошторисної документації та становить 30932,40 грн. в тому числі ПДВ у сумі 5155,40 грн..

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем надані договірна ціна, довідка про вартість виконаних будівельних робіт, акт приймання будівельних робіт, підсумкова відомість ресурсів, акт здачі прийняття, податкові накладні №2 від 11.08.2014 року на суму 606,52 грн. в тому числі ПДВ у сумі 101,09 грн., №62 від 11.08.2014 року на суму 30932,54 грн. в тому числі ПДВ у сумі 5155,42 грн..

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені до податкового кредиту відповідного періоду.

Також судом встановлено, що між ККП «Монтажспецбуд» (замовник) та ТОВ «Катерина» (проектувальник) 03.04.2014 року укладений договір №1Пр на виконання робіт з виготовлення проектної документації (т.1, а.с. 113-115).

Згідно п. 1.1 договору ген проектувальник за дорученням замовника бере на себе функції проектної організації і зобовязується у строк до 30.05.2014 року в межах кошторису на проектні роботи на свій ризик власними силами та засобами із залученням субпідрядних організацій, у строки обумовленні в цьому договорі, виготовити технологічної частини до робочого проекту з будівництва обєкту «Зерновий термінал потужністю 1000т/добу (30000т/місяць) філії УДЦТС «Ліски» на Одеській залізниці за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Залізничників, 14», надалі за текстом роботи, згідно завдання на проектування та містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а замовник зобовязується прийняти та оплатити вартість робіт на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 цього договору результатом виконання робіт є розроблена проектна документація на зерновий термінал.

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем надані акт прийому передачі проектної документації та податкова накладна №6 від 05.05.2014 року на суму 50700 грн. в тому числі ПДВ у сумі 8450 грн. (т. 1, а.с. 116-117).

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені до податкового кредиту відповідного періоду.

Також судом встановлено, що ККП «Монтажспецбуд» (замовник) та ТОВ «Катерина» (проектувальник) 20.05.2014 року укладений договір №2Пр на виконання робіт з виготовлення проектної документації (т.1, а.с. 118-120).

Згідно п. 1.1 договору ген проектувальник за дорученням замовника бере на себе функції проектної організації і зобовязується у строк до 30.05.2014 року в межах кошторису на проектні роботи на свій ризик власними силами та засобами із залученням субпідрядних організацій, у строки обумовленні в цьому договорі, виготовити технологічної частини до робочого проекту з будівництва обєкту «Зерновий термінал потужністю 1000т/добу (30000т/місяць) філії УДЦТС «Ліски» на Одеській залізниці за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Залізничників, 14», надалі за текстом роботи, згідно завдання на проектування та містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а замовник зобовязується прийняти та оплатити вартість робіт на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 цього договору результатом виконання робіт є розроблена проектна документація на зерновий термінал.

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем надані акти прийому передачі проектної документації (т.1, а.с. 121-124) та податкові накладні №20 від 03.09.2014 року на суму 50400 грн. в тому числі ПДВ у сумі 8400 грн., №95 від 11.09.2014 року на суму 50600 грн. в тому числі ПДВ у сумі 8433,33 грн., №121 від 15.09.2014 року на суму 49100 грн., в тому числі ПДВ у сумі 8183,33 грн. та №211 від 25.09.2014 року на суму 56900 грн., в тому числі ПДВ у сумі 9483,33 грн.. (т.1, а.с. 125-128).

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені до податкового кредиту відповідного періоду.

Відповідно до ч 1. ст.. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

У акті перевірки ДПІ у Овідіопольському районі зазначає про безпідставність включення позивачем до складу податкового кредиту суми ПДВ, зазначені у податкових накладних, виданих позивачу ТОВ «Секвоя - СК», ТОВ «Овідіпром» та ТОВ «Катерина» та завищення витрат по вказаним контрагентам, оскільки угоди останнього з позивачем мають ознаки нікчемності та не створюють правових наслідків для його сторін.

Статтею 3 Господарського кодексу України визначено поняття господарської діяльності, відповідно до якої під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Щодо договорів укладених між ККП «Монтажспецбуд» та ТОВ «Секвойя-СК», то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ККП «Монтажспецбуд» (підрядник) та ТОВ «Секвойя-СК» (субпідрядник) 14.03.2013 року був укладений договір підряду №7 (а.с. 54-57).

Згідно п. 1.1 Генпідрядник доручає, а субпідрядник забезпечує виконання поточного ремонту, згідно з кошторисною документацією та умов договору по обєкту.

Відповідно до п. 1.2 обєкт «Реконструкція станції біологічної та глибокої очистки стічних вод, потужністю 400 м3/добу в м. Кодима Одеської області».

Згідно п. 2.1 строки виконання робіт з поточного ремонту обєкту згідно проектно-кошторисної документації: початок робіт березень 2013 року закінчення робіт травень 2013 року.

Відповідно до п. 3.1 договірна ціна визначається на підставі кошторисної документації та становить 97173,26 грн. в тому числі ПДВ у сумі 16195,54 грн.

Також між ККП «Монтажспецбуд» (продавець) та ТОВ «Секвойя-СК» (покупець) був укладений договір поставки матеріалів від 23.05.2013 року №1М (т. 1 .а.с 80).

Згідно п. 4.1 вказаного договору розрахунки за поставлені продавцем по цьому договору будматеріали та доставку виробляються шляхом взаємозаліку за виконанні роботи покупцем на обєкті «Реконструкція станції біологічної та глибокої очистки стічних вод, потужністю 400 м3/добу в м. Кодима Одеської області».

На підтвердження виконання умов вищевказаних договорів позивачем надані довідка про вартість виконаних робіт, підсумкові відомості ресурсів, розрахунок загально виробничих витрат, акти приймання виконаних робіт, податкова накладна від 27.05.2013 року №6 на загальну суму 97173,26 грн. в тому числі ПДВ у сумі 16195,54 грн., видаткова накладна №6 від 28.05.2013 року на загальну суму 97173,26 грн. в тому числі ПДВ у сумі 16195,54 грн. (т. 1 а.с. 58-79, 81-82).

Суми ПДВ по вказаній податковій накладній були включені до складу податкового кредиту відповідного періоду.

Судом встановлено, що єдиним мотивом для висновків відповідача про відсутність реальності здійснення позивачем господарської операції з ТОВ «Секвойя-СК» був акт іншого податкового органу, а саме: ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 30.08.2013 року №88/2203/38000667 в якому зазначено, що звіркою не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами їх вид, обсяг, якість та розрахунки за період травень 2013 року, а саме встановлено відсутність обєктів оподаткування, та неможливість реального здійснення платником податків операцій ТОВ «Секвойя-СК» по ланцюгу постачання.

Також щодо договору укладеному між ККП «Монтажспецбуд» (підрядник) та ТОВ «Катерина» (субпідрядник) від 12.11.2013 року №12, то суд зазначає наступне (т.1, а.с. 100-102).

Згідно п. 1.1 цього договору Генпідрядник доручає, а субпідрядник забезпечує виконання поточного ремонту, згідно з кошторисною документацією та умов договору по обєкту.

Відповідно до п. 1.2 обєкт «Капітальний ремонт КУ «Одеський обласний медичний центр», м. Одеса, вул. Суднобудівна, 1».

Згідно п. 2.1 строки виконання робіт з поточного ремонту обєкту згідно проектно-кошторисної документації: початок робіт листопад 2013 року закінчення робіт вересень 2014 року.

Відповідно до п. 3.1 договірна ціна визначається на підставі кошторисної документації та становить 30932,40 грн. в тому числі ПДВ у сумі 5155,40 грн..

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем надані договірна ціна, довідка про вартість виконаних будівельних робіт, акт приймання будівельних робіт, підсумкова відомість ресурсів, акт здачі прийняття, податкові накладні №2 від 11.08.2014 року на суму 606,52 грн. в тому числі ПДВ у сумі 101,09 грн., №62 від 11.08.2014 року на суму 30932,54 грн. в тому числі ПДВ у сумі 5155,42 грн..

Судом встановлено, що єдиним мотивом для висновків відповідача про відсутність реальності здійснення позивачем господарської операції з ТОВ «Катерина» по договору від 12.11.2013 року №12 є податкова інформація іншого податкового органу, а саме: ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 08.04.2015 року №1151/7/15-54-22-02/24534447 «Про неможливість проведення зустрічної звірки за період з 01.01.2014 року по 31.10.2014 року».

Проте, суд не погоджується з таким твердженням відповідача з огляду на наступне.

Статтею 3 Господарського кодексу України визначено поняття господарської діяльності, відповідно до якої під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюванний правочин).

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочини, якщо його недійсність установлено законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання судом такого правочину недійсним не вимагається. Нікчемний правочин є недійсним на підставі закону, а тому також не створює інших наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно зі ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу обєктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших обєктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

В даному випадку, виходячи з вищевикладених фактів та доказів, що їх підтверджують, суд встановив, що договори з контрагентами позивача укладені у письмовій формі, виконання вказаних договорів підтверджується видатковими накладними, рахунками, про здійснення оплати придбаного товару за договором свідчать платіжні доручення, товарно-транспортними накладними, заявками, актами здачі-приймання поставлених послуг, а тому робить висновок, що сторони договору діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до ст.. 3 ГК України.

При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Тобто, факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Інший підхід потенційно надасть можливість посадовим особам державних органів на власний розсуд оголошувати будь-який правочин недійсним (нікчемним) без звернення до суду, що не є вірним, виходячи з загальних засад судочинства.

Проте, кримінальні справи відносно керівників та засновників контрагентів позивача за ознаками фіктивного підприємництва не порушувалися та вироки не приймалися, зокрема доказів цього суду не надано.

Висновок щодо нереальності поставок має бути підтверджений з боку ДПІ лише відсутністю саме первинних документів у позивача, які мають містити відомості про господарську операцію та підтверджувати її здійснення, а саме договору, накладних на отримання товару, податкових накладних, тощо.

Відповідно до ч 1. ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В матеріалах справи містяться всі первинні документи, що підтверджують факт придбання позивачем товарів та послуг у ТОВ «Секвойя-СК» та ТОВ «Катерина» по договору від 12.11.2013 року №12, та вони надавались під час перевірки.

Таким чином суд доходить висновку, що позивачем правомірно віднесені до складу витрат кошти у розмірі 97173 грн. по ТОВ «Секвойя-СК» та суми ПДВ до податкового кредиту у розмірі 16195 грн. та по контрагенту по договору від 12.11.2013 року №12 з ТОВ «Катерина» витрати у розмірі 31539 грн. та ПДВ у сумі 5256 грн..

Щодо договору купівлі продажу №15/09 від 02.09.2013року укладеному між ТОВ «Овідіпром» (продавець) та ККП «Монтажспецбуд», то суд зазначає наступне.

Згідно п. 1.1 вказаного договору продавець зобовязується відступити, а покупець прийняти та оплатити та поставити товар згідно накладних.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надані накладі №27 від 06.09.2013 року на загальну суму 7422,43 грн. в тому числі ПДВ у сумі 1237,07 грн., №41 від 09.09.2013 року на суму 16482,10 грн. в тому числі ПДВ у сумі 2747,02 грн., №57 від 12.09.2013 року на суму 8297,11 грн. в тому числі ПДВ у сумі 1382,85 грн., №102 від 08.11.2013 року на суму 14434,56 грн. в тому числі ПДВ у сумі 2405,76 грн., №112 від 12.11.2013 року на суму 44238,18 грн. в тому числі ПДВ у сумі 7373,03 грн. та податкові накладні №27 від 06.09.2013 року на суму 7422,43 грн. в тому числі ПДВ у сумі 1237,07 грн., №41 від 09.09.2013 року на суму 16482,10 грн. в тому числі ПДВ у сумі 2747,02 грн., №57 від 12.09.2013 року на суму 8297,11 грн. в тому числі ПДВ у сумі 1382,85 грн., №72 від 08.11.2013 року на суму 14434,56 грн. в тому числі ПДВ у сумі 2405,76 грн., №112 від 12.11.2013 року на суму 44238,18 грн. в тому числі ПДВ у сумі 7373,03 грн., та товарно-транспорті накладні №№28, 58, 121, 158. (т.1 , а.с. 84-99).

Судом встановлено, що мотивом для висновків відповідача про відсутність реальності здійснення позивачем господарської операції з ТОВ «Овідіпром» був висновок іншого податкового органу, а саме: акт ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 08.07.2014 року №185/22-208/37929330 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Овідіпром» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 17.02.2012 року по 31.12.2013 року та з 01.02.2014 року по 30.06.2014 року» згідно висновку якого перевіркою встановлено порушення ТОВ «Овідпром» вимог п. 187.1 ст. 187, п. 198.1 п. 198.2 п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198 ПК України.

При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Тобто, факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Відповідно до ст. 205 Кримінального кодексу України фіктивне підприємництво, тобто створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона, - карається штрафом від п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ті самі дії, якщо вони вчинені повторно або заподіяли велику матеріальну шкоду державі, банкові, кредитним установам, іншим юридичним особам або громадянам, - караються штрафом від трьох тисяч до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що 15.04.2015 року Приморським районним судом м. Одеси по справі №522/18467/14-к був винесений вирок згідно якого директора ТОВ «Овідіпром» ОСОБА_2 визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27 та ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 51000 грн. через створення фіктивного підприємництва - ТОВ «Овідіпром», при цьому фінансово-господарську не здійснювала, документів по взаємовідносинам з підприємствами контрагентами не підписувала, товарів не поставляла, розрахунковими рахунками не керувала, податкову звітність не складала.

Таким чином оскільки директора ТОВ «Овідіпром» було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України, то й господарській операції позивача з вказаним контрагентом також не можуть носити реального характеру.

Щодо договорів позивача з ТОВ «Катерина» від 03.04.2014 року №1Пр та від 20.05.2014 року №2Пр, то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ККП «Монтажспецбуд» (замовник) та ТОВ «Катерина» (проектувальник) 03.04.2014 року укладений договір №1Пр на виконання робіт з виготовлення проектної документації (т.1, а.с. 113-115).

Згідно п. 1.1 договору ген проектувальник за дорученням замовника бере на себе функції проектної організації і зобовязується у строк до 30.05.2014 року в межах кошторису на проектні роботи на свій ризик власними силами та засобами із залученням субпідрядних організацій, у строки обумовленні в цьому договорі, виготовити технологічної частини до робочого проекту з будівництва обєкту «Зерновий термінал потужністю 1000т/добу (30000т/місяць) філії УДЦТС «Ліски» на Одеській залізниці за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Залізничників, 14», надалі за текстом роботи, згідно завдання на проектування та містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а замовник зобовязується прийняти та оплатити вартість робіт на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 цього договору результатом виконання робіт є розроблена проектна документація на зерновий термінал.

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем надані акт прийому передачі проектної документації та податкова накладна №6 від 05.05.2014 року на суму 50700 грн. в тому числі ПДВ у сумі 8450 грн. (т. 1, а.с. 116-117).

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені до податкового кредиту відповідного періоду.

Також судом встановлено, що ККП «Монтажспецбуд» (замовник) та ТОВ «Катерина» (проектувальник) 20.05.2014 року укладений договір №2Пр на виконання робіт з виготовлення проектної документації (т.1, а.с. 118-120).

Згідно п. 1.1 договору ген проектувальник за дорученням замовника бере на себе функції проектної організації і зобовязується у строк до 30.05.2014 року в межах кошторису на проектні роботи на свій ризик власними силами та засобами із залученням субпідрядних організацій, у строки обумовленні в цьому договорі, виготовити технологічної частини до робочого проекту з будівництва обєкту «Зерновий термінал потужністю 1000т/добу (30000т/місяць) філії УДЦТС «Ліски» на Одеській залізниці за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Залізничників, 14», надалі за текстом роботи, згідно завдання на проектування та містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а замовник зобовязується прийняти та оплатити вартість робіт на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 цього договору результатом виконання робіт є розроблена проектна документація на зерновий термінал.

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем надані акти прийому передачі проектної документації (т.1, а.с. 121-124) та податкові накладні №20 від 03.09.2014 року на суму 50400 грн. в тому числі ПДВ у сумі 8400 грн., №95 від 11.09.2014 року на суму 50600 грн. в тому числі ПДВ у сумі 8433,33 грн., №121 від 15.09.2014 року на суму 49100 грн., в тому числі ПДВ у сумі 8183,33 грн. та №211 від 25.09.2014 року на суму 56900 грн., в тому числі ПДВ у сумі 9483,33 грн.. (т.1, а.с. 125-128).

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені до податкового кредиту відповідного періоду.

Та представник позивача в судовому засіданні зазначає, що вказані роботи по виготовленню проектної документації були виконанні саме ТОВ «Катерина».

Проте суд не погоджується з вказаними твердженнями представника позивача з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявний робочий проект з будівництва обєкту «Зерновий термінал потужністю 1000т/добу (30000т/місяць) філії УДЦТС «Ліски» на Одеській залізниці за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Залізничників, 14», та згідно якого вбачається, що всі роботи по його виготовленню були виконанні ККП «Монтажспецбуд» самостійно, без залучення ТОВ «Катерина» (т. 5 а.с. 77 т. 6 а.с. 140).

Директор ККП «Монтажспецбуд» ОСОБА_3 пояснив в судовому засіданні, що роботи по виготовленню проектної документації на обєкт «Зерновий термінал потужністю 1000т/добу (30000т/місяць) філії УДЦТС «Ліски» на Одеській залізниці за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Залізничників, 14» виконали працівники ККП «Монтажспецбуд», та оплату за їх роботу ТОВ «Катерина» даним працівникам не здійснювала.

Це свідчить про складання ТОВ «Катерина» документів для податкового та бухгалтерського обліку позивача без фактичного виконання ним робіт та надання останньому податкової вигоди.

Представником позивача в судовому засіданні було зазначено, що ним були надані до суду всі наявні документи які підтверджують виконання господарських операцій з контрагентами ТОВ «Катерина» по договорам від 03.04.2014 року №1Пр та від 20.05.2014 року №2Пр та інших документів в них немає.

Проте суд зазначає, що надані позивачем документи підтверджують лише документування операцій з придбання послуг у ТОВ «Катерина» по вказаним договорам, а сам по собі факт оформлення документів не є безумовним свідченням того, що такі роботи виконувались і надання послуг мали місце, тому наявні у позивача первинні документи, зокрема податкові накладні, не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Наслідки порушення податкового законодавства повинні застосовуватися незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків.

Таким чином, відповідно про відсутність реального характеру господарських операцій в залежності від їх предметності можуть свідчити доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не спростовані доводи податкового органу про неможливість виконання зазначених господарських операцій.

Відповідно до ст.1 Закону України від 16.07.99 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тому будь-які документи (в тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, якою відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є дія або подія, яка викликає зміни у структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та/або суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

Оскільки, як встановлено вище, укладені позивачем правочини з ТОВ «Овідіпром» та по договорам від 03.04.2014 року №1Пр та від 20.05.2014 року №2Пр з ТОВ «Катерина» не мають реального товарного характеру, та не підтверджено отримання позивачем послуг (товарів) від вищевказаних контрагентів, що є обєктом оподаткування податком на додану вартість, тому всі первинні документи, зокрема податкові накладні, отримані позивачем від вказаного контрагенту, навіть за наявності всіх формальних реквізитів, не мають доказовості здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, а підтверджують лише документування операції, тому суми ПДВ зазначені у таких податкових накладних не можуть бути віднесені позивачем до складу податкового кредиту, а суми оплати віднесенні до витрат.

Таким чином суд доходить висновку, що позивачем неправомірно віднесені до складу витрат по операціям з ТОВ «Овідіпром» кошти у розмірі 90874,34 грн. та суми ПДВ віднесені до податкового кредиту у розмірі 15152 грн. та по контрагенту ТОВ «Катерина» по договорам від 03.04.2014 року №1Пр та від 20.05.2014 року №2Пр витрати у розмірі 208986 грн. та суми ПДВ віднесені до податкового кредиту у сумі 42950 грн., що призвело до заниження податку на прибуток у загальному розмірі 48932 грн., з яких у 2013 році у сумі 11316 грн. та у 2014 році у сумі 37616 грн., та завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2014 році в сумі 2771 грн. та заниження податку на додану вартість в сумі в сумі 54674 грн..

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що правовідносини позивача з ТОВ «Секвойя-СК» та ТОВ «Катерина» по договору від 12.11.2013 року №12 підтвердженні первинними документами, а також те, що директора ТОВ «Овідіпром» ОСОБА_2 визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27 та ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, а також те, що всі роботи по виготовленню проектної документації по договорам з ТОВ «Катерина» від 03.04.2014 року №1Пр та від 20.05.2014 року №2Пр були виконанні ККП «Монтажспецбуд» самостійно, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задовленню.

Керуючись, ст. ст. 2, 71, 158, 160, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Колективного комерційного підприємства Монтажспецбуд Одеського обласного фонду сприяння інвестиціям в будівництві та вирішенні соціальних проблем кадрових військовослужбовців та звільнених в запас до Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління ДФС в Одеській області № від 22.12.2015р. в частині нарахування суми податку на додану вартість, що перевищує суму 54674грн., та в частині суми штрафної санкції, що перевищує суму 13668,5грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління ДФС в Одеській області № від 22.12.2015р., в частині нарахування суми податку на прибуток, що перевищує суму 48932грн., та суми, що перевищує суму штрафної санкції в розмірі 12233грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 17 жовтня 2016 року.

Суддя Е.А.Іванов