Справа № 826/11972/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

06 жовтня 2016 року №826/11972/16
Окружний адміністративний суд м. Києва розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу №826/11972/16 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач/ ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач), в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії Вйськової частини НОМЕР_1 щодо надання відмови у наданні інформації у відповідь на запити на отримання публічної інформації ОСОБА_2 №2 від 11.07.2016 р. та №3 від 13.07.2016 р.

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати інформацію, яка запитувалася у запитах на отримання публічної інформації ОСОБА_2 №2 від 11.07.2016 р. та №3 від 13.07.2016 р.

3. Допустити постанову до негайного виконання.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати до суду звіт про виконання судового рішення протягом трьох робочих днів з дня отримання копії постанови.

5. Постановити окрему ухвалу щодо недотримання посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 чинного законодавства про доступ до публічної інформації та надати її до командира Військової частини НОМЕР_1 та Міністра оборони України.

6. Розглянути справу у скороченому провадженні відповідно до ст.183І Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

7. Розглянути справу без участі позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.08.2016 р. відкрито скорочене провадження в адміністративній справі, запропоновано відповідачу у строк до 30.09.2016 р. або в десятиденний строк з дня одержання копії ухвали надати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, без законних на те підстав, відмовив у наданні позивачу копії листів Міністерства охорони здоров`я України №16.06-16/625-16/1051-5 від 27.04.2016 р. та Військової частини НОМЕР_1 №222/4/576 від 08.04.2016 р.

Водночас, через відділ документального обігу та контролю суду до судді Окружного адміністративного суду м. Києва Качура І.А. від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких останній проти позову заперечує в повному обсязі, просить суд в його задоволенні відмовити, зокрема зазначає про те, що позивачу було відмовлено у наданні вищезазначених листів Міністерства охорони здоров`я України та Військової частини НОМЕР_1 , остільки запитувані листи містять службову інформацію, а саме, відомості про дійсне найменування військової частини.

Розглянувши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Відповідно до преамбули Закону України «Про доступ до публічної інформації» (надалі Закон №2939), цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Частиною 1 ст.1 Закону №2939 передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.1 Закону №2939).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2939 інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Частиною 2 ст.6 Закону №2939 визначено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Згідно ч.1 ст.9 Закону №2939 до службової може належати така інформація, зокрема: що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитами на отримання публічної інформації №2 від 11.07.2016 р. та №3 від 13.07.2016 р. стосовно надання копій листів Міністерства охорони здоров`я України №16.06-16/625-16/1051-5 від 27.04.2016 р. та Військової частини НОМЕР_1 №222/4/576 від 08.04.2016 р.

Розглянувши запити позивача, листом №222/4/1061 від 15.07.2016 р. було повідомлено позивача про неможливість надання йому запитуваних листів, оскільки зміст зазначених документів з урахуванням змісту запитів, а також порядку і способу їх надання становлять інформацію з обмеженим доступом та підпадає під дію ст.6 Закону №2939.

В той же час, нормативно-правовим актом, що визначає правові основи організації і діяльності

державних органів, які здійснюють розвідувальну діяльність з метою захисту національних інтересів України від зовнішніх загроз, порядок контролю і нагляду за їх діяльністю, а також встановлює

правовий статус співробітників цих органів, їх соціальні гарантії (надалі Закон №2331).

Відповідно до положень ч.1 Закону №2331 розвідувальні органи України спеціально уповноважені законом органи на здійснення розвідувальної діяльності. Розвідувальний орган України може функціонувати як самостійний державний орган, так і у складі центрального органу виконавчої влади.

Водночас, в абз.5 ст.6 Закону України «Про розвідувальні органи України» зафіксовано, що розвідувальні органи України є юридичними особами, вони мають дійсне та умовне найменування, відповідні емблеми, печатки і штампи, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, рахунки, у тому числі валютні, в банках та інших фінансових установах.

Так, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що відповідач є розвідувальним органом Міністерства оборони України, який має дійсне найменування «Головне управління розвідки Міністерства оборони України», утримується за штатом №6/040 Головне управління розвідки Міністерства оборони України, та має умовне найменування Військова частина НОМЕР_1 .

Відповідно до п.4.2 Переліку відомостей Міністерства оборони України які містять службову інформацію (ПСІ 2012), затвердженого наказом Міністерства оборони України від 26.06.2012 р. №48, відомості, що розкривають дійсні найменування військових частин та установ мирного часу за наявності умовного найменування окремої військової частини, установи, є службовою інформацією.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що запитувані позивачем листи Міністерства охорони здоров`я України №16.06-16/625-16/1051-5 від 27.04.2016 р. та Військової частини НОМЕР_1 №222/4/576 від 08.04.2016 р. місять відомості про дійсне найменування Військової частини НОМЕР_1 Головне управління розвідки Міністерства оборони України, що є службовою інформацією, суд приходить до висновку, що відповідачем було правомірно відмовлено позивачу у наданні таких документів.

Суд з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись положеннями ст. ст. 2, 6, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163, 167, 1832, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 відмовити у повному обсязі.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.
Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя І.А. Качур