Справа № 2-а-4293/10/0270
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2010-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 р. Справа № 2-а-4293/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Поліщук Ірини Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Подолян Наталії Вікторівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача 1 : ОСОБА_2

відповідача 2 : ОСОБА_3 В`ячеслава Дмитровича

третьої особи 1 : ОСОБА_3

третьої особи 2 : не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_4

до: Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області, ОСОБА_5 Тростянецької районної державної адміністрації ОСОБА_6

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_3, Ладижинської міської ради

про: визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ :

27.10.2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 з позовом до Контрольно ревізійного управління у Вінницькій області та до ОСОБА_5 Тростянецької районної державної адміністрації ОСОБА_6 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Відповідач 1 своїми діями в частині звернення щодо погодження Позивача на посаду начальника КРВ у Тростянецькому районі і м. Ладижин до Відповідача 2 допустив порушення, передбачені п. 1 ч.3 ст 2 КАС України, оскільки не діяв на підставі, і у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією (ч.2, ст.19) та законами України, зокрема ЗУ «Про державну контрольно-ревізійну службу» (ч.3 ст.5), а Відповідач 2, в свою чергу, листом № 01-30-1888 від 15.07.2010р. неправомірно вніс Відповідачу 1 пропозицію для призначення на посаду начальника КРВ у Тростянецькому районі і м. Ладижин кандидатуру ОСОБА_3. Оскільки, жоден нормативно-правовий акт України не передбачає порядку погодження призначення начальників структурних підрозділів КРУ з органами місцевого самоврядування, Позивач вважає дії Відповідачів такими, що суперечать діючому законодавстві та прямо порушують його законні права та інтереси.

29 жовтня 2010 року судом прийнято ухвала про відкриття провадження у даній адміністративній справі.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2010 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Ладижинську міську раду та ОСОБА_3.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, та, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та надані в судові засіданні додаткові пояснення, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача 1 просила відмовити у задоволенні позову. У своїх письмових запереченнях від 19.11.2010р. (а.с. 58-63) вказувала на те, що позов необґрунтований та заявлений безпідставно, у звязку з чим в його задоволені слід відмовити з наступних підстав. Згідно з вимогами Указу Президента України № 1035/96 від 05 листопада 1996 року, призначення керівників територіальних органів міністерств, інших центральних органів виконавчих органів влади, урядових органів проводиться за обовязковим погодженням з головами відповідних місцевих державних адміністрацій. Відповідно до вимог Типового положення про Контрольно-ревізійний відділ у районі, місті, районі в місті та міжрайонний контрольно-ревізійний відділ без статусу юридичної особи, затвердженого наказом ОСОБА_5 України від 07.02.2001 № 11, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.02.2001 № 157/5348, на підставі якого Наказом КРУ у Вінницькій області від 18.06.2010 № 97, було затверджено положення про контрольно ревізійний відділ у Тростянецькому районі і м. Ладижин, відділ очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади начальником КРУ за погодженням з місцевим органом виконавчої влади та головою ОСОБА_5 КРУ України.

Представник Відповідача 2 заперечував щодо задоволення позову. У свої письмових запереченнях від 05.11.2010р. (а.с. 33-35). просила вимоги позовача визнати неправомірними та безпідставними. Заперечення обґрунтовано тим, що згідно п. 4.1. Типового положення вказано, що «Відділ очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади начальником КРУ за погодженням з місцевим органом виконавчої влади та ОСОБА_5 ОСОБА_5 України». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.39 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих держаних адміністрацій «погоджують у встановленому порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників не підпорядкованих підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління органів виконавчої влади вищого рівня», тобто даний Закон дає право голові адміністрації як погоджувати запропоновану кандидатуру на посаду так і самому пропонувати кандидатуру на призначення керівника територіального органу виконавчої влади. Абз. 3 п. 19 Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказано, що «При ліквідації підприємства правила п. 1 ст. 40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, заперечувала проти задоволення позову повністю.

Представник Ладижинської міської ради, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

Суд, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників процесу, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку із скороченням граничної чисельності працівників, відповідно до Наказу ОСОБА_5 України від 15.04.2010р. № 100 "Про нову граничну чисельністьпрацівників органів ДКРС", Наказом Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області від 21.05.2010р. № 73 реорганізовано Контрольно-ревізійний відділ у Тростянецькому районі в Контрольно-ревізійний відділ у Тростянецькому районі і м. Ладижин, внаслідок чого відбулося скорочення однієї посади начальника відділу.

Відповідно до Указу Президента "Про заходи щодо підвищення ефективності роботи і відповідальності територіальних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та забезпечення їх взаємодії з ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим та місцевими державними адміністраціями" від 05.11.1996р. № 1035/96, в зв`язку із зміною структури контрольно-ревізійних підрозділів у районах і містах, КРУ у Вінницькій області звернулось з листами № 02-09-05-15/4780 від 09.07.2010р. (а.с. 9,10) до голови Тростянецької районної адміністрації та Ладижинського міського голови про надання згоди на призначення начальником КРВ у Тростянецькому районі і м. Ладижин ОСОБА_4.

З листа голови Тростянецької РДА № 01-30-1887 від 15.07.2010р. (а.с. 11) вбачається, що він не погоджує кандидатуру ОСОБА_4 з огляду на проведений аналіз його роботи.

15.07.2010р. Тростянецькою РДА, листом № 01-30-1888 (а.с.12), внесено пропозицію КРУ у Вінницькій області для призначення на посаду начальника КРВ у Тростянецькому районі і м. Ладижин кандидару ОСОБА_3.

Листом виконавчого комітету Ладижинської міської ради № 2-20-2040 від 20.07.2010р. також не погоджено кандидатуру ОСОБА_4 для призначення на посаду начальника КРВ у Тростянецькому районі і м. Ладижин.

В зв`язку з даними обставинами, ОСОБА_4 було винесено попередження про наступне вивільнення із займаної посади згідно з п.1 ст. 40 КЗпП та додатково повідомлено, що йому буде запропоновано іншу вакантну посаду КРУ у Вінницькій області. З даним попередженням позивач ознайомлений 20.07.2010р., про що свідчить його підпис (а.с. 7).

З огляду листа бесіди (а.с. 8), з яким ознайомлений позивач 28.07.2010р., вбачається, що йому було запропонована робота на вакантних посадах таких, як: головного державного аудитора відділу державного фінансового аудиту діяльності суб`єктів господарювання державного сектору економіки; провідного контролера - ревізора відділу інспектування у сфері послуг, матеріального виробництва та фінансових послуг. Від запропонованих посад ОСОБА_4 відмовився.

Листом № 01-30-2061 від 04.08.2010р. (а.с. 13) Тростянецькою РДА надано згоду на звільнення ОСОБА_4 з посади начальника КРВ у Тростянецькому районі, в зв`язку із скороченням.

ОСОБА_5 контрольно-ревізійне управління України листом від 13.08.2010р. № 09-18/952 "Про погодження звільнення" (а.с. 84) повідомило начальника КРУ у Вінницькій області, що розглянуло подання КРУ у Вінницькій області та не заперечує щодо звільнення ОСОБА_4 з займаної посади.

Відповідно до наказу ОСОБА_5 України від 15.04.2010 № 100 "Про нову чисельність працівників органів ДКРС", наказів КРУ у Вінницькій області від 21.05.2010 року № 73 «Про внесення змін до структури та штатного розпису КРВ у районах і містах»та від 7 червня 2010 року № 83 «Про введення нової структури та штатного розпису апарату управління, КРВ у районах і містах», листів Тростянецької РДА № 01-30-1887 від 15.07.2010р. та № 01-30-2061 від 04.08.2010р., Ладижинської міської ради № 2-20-2040 та ОСОБА_5 України від 13.08.2010р. № 09-18/952 "Про погодження звільнення" ст. 40,44 КЗпП України та в зв`язку із зміною структури та скорочення штатної чисельності працівників КРВ у районах і містах, наказом КРУ у Вінницькій області № 397-0 від 05.10.2010р. (а.с. 18) звільнено ОСОБА_4 - начальника контрольно-ревізійного відділу у Тростянецькому районі, відповідно до п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю.

Наказом КРУ у Вінницькій області № 327-о від 30.08.2010р. (а.с. 17) переведено ОСОБА_3 на посаду начальника КРВ у Тростянецькому районі і м. Ладижин, звільнивши її з посади начальника відділу контролю у сфері органів влади і оборони.

Закон України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939, передбачає, що державна контрольно-ревізійна служба складається з Головного контрольно-ревізійного управління України, контрольно-ревізійних управлінь в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійних підрозділів і відділів, груп) в районах, містах і районах у містах (ст. 1), а згідно ст. 9 Закону контрольно-ревізійні підрозділи (відділи, групи) у районах, містах і дайонах у містах виконують функції, визначені статтею 8 цього Закону (за винятком пунктів 1 і 7). Крім того, ст. 15 Закону України передбачено правове становище службових осіб державної контрольно-ревізійної служби, зокрема службові особи державної контрольно-ревізійної служби є представниками органів державної виконавчої влади.

Відповідно до вимог (п. 4.1) Типового положення про Контрольно-ревізійний відділ у районі, місті, районі в місті та міжрайонний контрольно-ревізійний відділ без статусу юридичної особи, затвердженого наказом ОСОБА_5 України від 07.02.2001 №11, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.02.2001 №157/5348, на підставі якого Наказом КРУ у Вінницькій області від 18.06.2010 №97, було затверджено положення про контрольно ревізійний відділ у Тростянецькому районі і м. Ладижин, відділ очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади начальником КРУ за погодженням з місцевим органом виконавчої влади та ОСОБА_5 ОСОБА_5 України.

Таким чином, вищезазначені нормативно-правові акти передбачають обов'язок Відповідача 1, щодо обов'язкового погодження питання, щодо призначення та (або) звільнення керівників контрольно-ревізійних відділів, в тому числі начальника КРВ у Тростянецькому районі і м. Ладижин.

Враховуючи вищенаведене, Відповідач 1 діяв правомірно, та у відповідності до вимог ст. 19 Конституції (органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України) та вимог ст. З Закону України (Державна контрольно-ревізійна служба у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента та Кабінету Міністрів України).

Також слід звернути увагу на те що, положення нормативно-правових актів, що регулюють питання погодження призначення керівників територіальних органів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, урядових органів, з ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим та головами відповідних місцевих державних адміністрацій, жодним чином не суперечать вимогам Закону України, в частині призначення і звільнення начальниками контрольно-ревізійних управлінь в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, керівників контрольно-ревізійних підрозділів (відділів, груп) в районах, містах і районах у містах і не обмежують даний обов'язок, а лише деталізують (регламентують) порядок такого призначення.

Позивач просить визнати протиправними дії КРУ у Вінницькій області в частині звернення до ОСОБА_5 Тростянецької районної державної адміністрації листом № 02-09-05-15/4781 від 09.07.2010 року з питанням погодження кандидатури Позивача на посаду начальника КРВ у Тростянецькому районі і м. Ладижин та в частині звернення до Ладижинської міської ради Вінницької області листом № 2-09-05-15/4780 від 09 07.2010 року з питанням погодження кандидатури Позивача на посаду начальника КРВ у Тростянецькому районі і м. Ладижин, але, при цьому, ним не взято до уваги, що такі дії вчинені відповідно до п.1 Указу Президента України № 1035/96 від 05.11.1996 року «Про заходи щодо підвищення ефективності роботи і відповідальності територіальних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та забезпечення їх взаємодії з ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим та місцевими державними адміністраціями» та Типового положення про Контрольно-ревізійний відділ у районі, місті, районі в місті та міжрайонний контрольно-ревізійний відділ без статусу юридичної особи, затвердженого Наказом ОСОБА_5 України № 11 від 07.02.2001 року і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за № 157/5348.

Позивачем не взято до уваги і те, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", голови місцевих державних адміністрацій погоджують у встановленому порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників не підпорядкованих підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління органів виконавчої влади вищого рівня, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України", а відповідно до ч. 6 ст. 31 Закону, голова місцевої державної адміністрації має право порушувати перед міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади вмотивовані питання про відповідність займаній посаді керівників їх територіальних органів, на підставі чого міністерство, інший центральний орган виконавчої влади повинен у місячний термін прийняти рішення та дати обґрунтовану відповідь, тобто даний Закон дає право голові адміністрації як погоджувати запропоновану кандидатуру на посаду так і самому пропонувати кандидатуру на призначення керівника територіального органу виконавчої влади, яким і є в даному випадку новостворений контрольно-ревізійний відділ у Тростянецькому районі і м. Ладижин.

Що стосується внесення пропозиції головою Тростянецької РДА ОСОБА_7 про призначення ОСОБА_3 на посаду начальника КРВ у Тростянецькому районі та м. Ладижин, то вона не суперечить жодному діючому нормативно-правовому акту, є обгрутованою і правомірною та такою, що вчинена у відповідності до повноважень голови РДА, встановлених Законом України «Про місцеві державні адміністрації».

Вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування наказу КРУ у Вінницькій області від 05.10.2010р. № 397-0 «Про звільнення ОСОБА_4В.» та зобов'язати КРУ у Вінницькій області поновити Позивача на займаній посаді та перевести на посаду начальника КРВ у Тростянецькому районі і м. Ладижин та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу є безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається, із матеріалів справи, 20 липня 2010 року позивача було попереджено, що посада начальника КРВ у Тростянецькому районі скорочена, а перевести на посаду начальника КРВ у Тростянецькому районі та м. Ладижин не має підстав та було попереджено про наступне звільнення із займаної посади начальника КРВ у Тростянецькому районі згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. При цьому позивача було повідомлено про те, що йому буде запропоновано іншу вакантну посаду КРУ у вінницькій області.

28 липня 2010 року начальником відділу кадрів КРУ у Вінницькі області був складений лист бесіда, де позивачеві відповідно до п. 1 ст. 40 і ст. 49-2 КЗпП України були запропоновані інші рівноцінні посади, але той відмовився від запропонованих посад, про що зробив власноручний запис.

Поновити позивача на раніше займаній посаді, як він того вимагає в позові, неможливо, оскільки така посада ліквідована.

Відповідно до наказу ОСОБА_5 України від 15 квітня 2010 року № 100 «Про нову граничну чисельність працівників ДКРС», наказів КРУ у Вінницькій області від 21.05.2010 року № 73 «Про внесення змін до структури та штатного розпису КРВ у районах і містах» та від 7 червня 2010 року № 83 «Про введення нової структури та штатного розпису апарату управління, КРВ у районах і містах» фактично шляхом реорганізації були ліквідовані контрольно-ревізійний відділ в м. Ладижин та контрольно-ревізійний відділ у Тростянецькому районі і замість них одночасно був утворений контрольно-ревізійний відділ у Тростянецькому районі і м. Ладижин.

Згідно із п. 1 ст. 40 КЗпП, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Про звільненні працівника в таких випадках, в абз. 3 п. 19 Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказано, що при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п.1 ст.40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Враховуючи, що звільнення позивача було проведено з дотриманням вимог законодавства про працю, його вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу КРУ у Вінницькій області від 30.08.2010 року № 327-0 «Про переведення ОСОБА_3А.» є неправомірними та безпідставними, а тому в їх задоволенні також слід відмовити.

Відповідно й інші вимоги Позивача автоматично є незаконними (щодо повернення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, поновлення на роботі та інші).

Частина друга статті 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що всі дії відповідачів, повязані з предметом даного позову, відповідають критеріям щодо правомірності в контексті статті 2 КАС України, а тому підстав для задоволення позову в суду не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 29.11.10

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна