Справа № 826/25669/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Льо Маж» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2016 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ПП «ЛЬО МАЖ» подало до Київської міської митниці електронну митну декларацію №100250001/2015/011035 з метою здійснення митного оформлення товару, а саме: «посуд столовий кухонний із зміцненого скла, салатник 404В000-1548 шт.; форма для запікання 234В000-1584 шт.; 346В000-1728 шт.; Торговельна марка - PYREX; виробник: International Cookware на заводі International Cookware; країна виробництва: FR.

Митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору (за основним методом).

Вказані товари ввезено позивачем на підставі контракту купівлі-продажу від 10 грудня 2014 року №НТ-12-10LM, укладеного між HIGHTON CONSTRUCTION LIMITED (Кіпр) (продавець) та ПП «ЛЬО МАЖ» (Україна) (покупець) (далі - Контракт).

На підтвердження заявленої митної вартості позивач надав копії: контракту; додаткових угод до контракту; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 12 травня 2015 року; міжнародної автомобільної накладної (CMR) від 28 серпня 2015 року; документа, що підтверджує вартість перевезення товару від 31 серпня 2015 року №2441; документа, що підтверджує вартість страхування від 09 вересня 2015 року №АТЛ-4/8-09/09-1; рахунків-фактури (інвойсів) від 28 серпня 2015 року №№191942, 191946 та 191948; пакувальних листів від 28 серпня 2015 року; страхового полісу від 28 серпня 2015 року №1508282; договору про надання послуг митного брокера від 01 листопада 2014 року №0111-14/2; інформації про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 28 серпня 2015 року №2730; інформації про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару від 28 серпня 2015 року №2730; інформації про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 28 серпня 2015 року №2730; декларацій про походження товару від 28 серпня 2015 року.

Київською міською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 16 вересня 2015 року №100250001/2015/000056/2, у зв'язку з тим, що документи, подані до митного оформлення не підтверджують усі складові митної вартості, а саме не підтверджують вартість транспортних витрат.

У зв'язку з коригуванням митної вартості товарів відповідач видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250001/2015/00142/2.

Позивач вважаючи зазначене рішення та картку відмови протиправними, звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в якості підтвердження митної вартості товарів надав необхідні та достатні документи при митному оформлені товару. Відповідачем не доведено, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (далі - МК) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому у митного органу можуть виникнути обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

З матеріалів справи вбачається, що спірне рішення обґрунтоване тим, що документи, надані позивачем до митного оформлення, містять розбіжності, декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Встановивши вказані обставини, які, на думку митного органу, викликають сумніви щодо правильності визначення митної вартості, відповідач на виконання вимог ч. 3 ст. 53 МК витребував у позивача додаткові документи.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За таких обставин, для правильного вирішення даної справи необхідно встановити чи достатньо поданих позивачем документів для визначення митної вартості товару за першим методом та чи відповідає зазначена у них інформація заявленій митній вартості товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 53 МК передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності.

Відповідач стверджує, що до митного оформлення позивачем не було надано додатку до Контракту № 3 від 17.07.2015.

Проте, відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 651, при внесенні до графи (44) відомостей про документ, який надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням МД, перед кодом такого документа проставляється символ "m".

Так, перед кодом додатку до Контракту № 3 від 17.07.2015 у митній декларації, позивачем було проставлено символ "m", що свідчить про те, що вказаний додаток вже подавався до митного оформлення раніше.

Окрім того, зазначеним додатком сторони виключно внесли зміни в банківські реквізити продавця, тобто дані, які могли б вплинути на правильність визначення митної вартості спірного товару змінено не було.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідач зазначає, що відправником спірного товару є International Cookware СС2 Logistique, однак ні в Контракті, ні в доповненнях до нього, немає жодних посилань на цього відправника.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 3.2 Контракту «место поставки и условия поставки, согласно ИНКОТЕРМС-2010 согласовываются, устанавливаются в спецификациях но каждую поставку и при необходимости в них указывается отправитель Товара».

Таким чином, умови поставки, у тому числі і відправник товару зазначається у відповідних специфікаціях. Так, у специфікаціях, які надавалися до митного органу зазначено відправника - International Cookware СС2 Logistique.

Як зазначалося вище, на підтвердження понесення транспортних витрат позивач надав довідку про транспортні витрати, заявку на перевезення.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний перелік документів не є вичерпним та обов'язковим, а транспортні витрати можуть підтверджуватись також і іншими документами.

Так, зокрема подана позивачем до митного оформлення довідка містить всі необхідні відомості, які дають змогу ідентифікувати товар, що перевозився (номер державного знаку автомобіля, маршрут), визначено вартість перевезення, зазначено відомості про вартість витрат на страхування, а також компанію, орендований транспорт якої було використано. У вказаній довідці міститься посилання на договір, згідно з яким здійснювалися перевезення та заявку на перевезення.

Таким чином, вказана довідка та відповідна заявка на перевезення є документами, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а отже цілком відповідають п. 6 ч. 2 ст. 53 МК.

Окрім того, Вищий адміністративний суд України у своєму рішенні від 16.02.2016 (справа № 804/1752/15) вказав на те, що довідки про транспортні витрати можуть бути первинними бухгалтерськими документами, які дають можливість ідентифікувати та виокремити витрати на транспортування товару.

Окрім того, в матеріалах справи також містяться договір транспортного експедирування № 15122014-8 від 15.08.2014, рахунок на оплату та акт надання послуг № 1299 від 09.03.2015, що додатково свідчать про належне та достовірне підтвердження позивачем транспортних витрат.

Відповідно до п. 7 ч. 10 ст. 58 МК при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на страхування цих товарів.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, відповідач стверджує, що вартість вантажу в страховому сертифікаті № 1508282 від 28.08.2015 зазначена в розмірі 36 777,17 Євро, однак згідно інвойсів вартість товару - 32 946,00 Євро.

Однак, у страховому сертифікаті вказано не вартість товару, а страхова сума у грн. -884 644,52 грн (36 777,17 Євро). Вказану суму було розраховано з урахуванням страхового покриття (11,63 % від вартості товару), що склало 3 831,17 Євро. Від страхової суми (36 777,17 Євро) розраховувалася страхова премія (0,2%) - 1769,29 грн. З врахуванням ПДВ 353,86 грн було визначено суму, яку повинен компенсувати ПП «ЛЬО МАЖ» - 2 123,15 грн. Зазначену суму було також зазначено у довідці про транспортні витрати, яка подавалася до митного оформлення.

Таким чином, відповідачу було подано достатньо документів, що містять відомості про вартість страхування та не мають розбіжностей та/або неточностей.

За таких обставин, відповідачем не доведено наявності передбачених частиною третьою чи четвертою статті 53 МК підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а саме: відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах, які підтверджують митну вартість товару згідно ч. 2 ст. 53 МК, розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Інші доводи відповідача стосуються виключно документів, які можуть бути витребувані додатково за наявності відповідних сумнівів у правильності визначення митної вартості товару декларантом. Зокрема, відповідач наголошує на недоліках митних декларацій країни відправлення (п. 7 ч. 3 ст. 53 МК) та прейскуранта (п. 6 ч. 3 ст. 53 МК).

Однак, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити на тому, що вказані документи не можуть вважатися документами, що підтверджують митну вартість, за відсутності права митного органу на їх витребування. А враховуючи, що, як зазначено вище, відповідач не мав підстав для їх витребування, то посилання на їх недоліки, розбіжності, у даному випадку, не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Поряд із цим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на те, що декларант в порушення ст. 254 МК не забезпечив переклад митних декларацій країни відправлення українською мовою.

Відповідно до ст. 254 МК документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Подані позивачем митні декларації країни відправлення складені французькою мовою, що є мовою міжнародного спілкування. При цьому, аналіз ст. 254 МК дає підстави для висновку, що декларант здійснює переклад відповідних документів на українську мову виключно на вимогу митного органу лише у тому разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Однак, як зазначалося вище, митні декларації країни відправлення, у даному випадку, не є документами, необхідними для здійснення митного оформлення спірного товару.

З цих же підстав відхиляються посилання на прайс-лист виробника спірного товару. Окрім того, з вказаних у цьому прайс-листі відомостей неможливо встановити за яких умов поставки (Інкотермс) сформовано зазначені ціни, а тому їх порівняння відповідачем до цін товару, які мають місце у даній справі, є необґрунтованим.

Підсумовуючи вище викладене, у митного органу не могло бути сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товару за першим методом (за ціною договору), а отже й були відсутніми підстави для витребування додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості у зв'язку із неподанням таких документів та картки відмови.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.