Справа № 826/3434/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

19 жовтня 2016 року м. Київ№ 826/3434/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаОболонської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідач-1) управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідач-2) ОСОБА_2
провизнання протиправними та скасування розпоряджень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.09.2015 №490 про видачу ордера №010601 серії Б від 25.09.2015 на вселення в квартиру АДРЕСА_1;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження органу приватизації державного фонду - управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.11.2015 №1667 про приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржувані розпорядження прийняті відповідачами всупереч того, що ОСОБА_1 отримав від керівництва Оболонського РУ ГУ МВС України в місті Києві на праві користування квартиру АДРЕСА_1 починаючи з 1993 року.

У судовому засіданні 11.10.2016 суд перейшов до розгляду справи №826/3434/16 у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи неявку у дане судове засідання відповідача-1 та третьої особи.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, суд зазначає про таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У той же час, приписами пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють право на захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

Поняття «житлові відносини» у контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла в зв'язку з проходженням публічної служби, оскільки вказана правова норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, враховуючи те, що спірні правовідносини належать до категорії житлових відносин, а, відтак, вказаний спір підлягає розгляду місцевим загальним судом як судом цивільної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.12.2014 у справі №21-530а-14 (ЄДРСР №42202901) та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.06.2016 у справі №826/7200/12 (К/800/30379/15) (ЄДРСР №58246031).

З огляду на викладене вбачається, що заявлені у розглядуваній справі позовні вимоги не належать до розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На виконання приписів частини другої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз'яснює позивачу, що вирішення спірних відносин відноситься до юрисдикції місцевого загального суду, з урахуванням правил територіальної підсудності.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 157, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі №826/3434/16.

2. Роз'яснити позивачеві, що вирішення спірних правовідносин відноситься до юрисдикції місцевого загального суду, з урахуванням правил територіальної підсудності.

3. Ухвалу про закриття провадження в адміністративній справі видати особам, які беруть участь у справі.

Попередити позивача, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.