Справа № 808/1889/16
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

12 жовтня 2016 року Справа № 808/1889/16 м. Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у місті Запоріжжі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1.Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_2, 2.Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві

про визнання дій незаконними, поновлення строку для внесення відомостей до реєстру акцептованих вимог кредиторів, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_2 (надалі Відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі Відповідач-2), в якому, з урахуванням уточнення (а.с.116), позивач просить суд: 1) поновити строк для внесення відомостей щодо ОСОБА_1, як кредитора до реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Банк «Фінанси та Кредит»; 2) зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести відомості щодо ОСОБА_1, як кредитора до реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Банк «Фінанси та Кредит».

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.07.2016 відкрито провадження в адміністративній справі.

Представник позивача на задоволенні позову наполягав.

Представники Відповідачів-1,2, третьої особи, у судове засідання не прибули. Про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представниками Відповідачів-1,2 подано до суду письмові заперечення проти позову.

Як зазначено у п.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», за змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (…) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Також, в абз.2,3 п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» зазначено, що суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відтак, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

У той же час, згідно з ч.3 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

З огляду на вказані норми законодавства та враховуючи положення ст.12 Господарського процесуального кодексу України (справи, підвідомчі господарським судам) колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 16.02.2016 по справі №21-4846а15 дійшла висновку про те, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Спір повинен розглядатися за правилами господарського судочинства. Аналогічна правова позиція також наведена у постанові Верховного суду України від 15.06.2016 у справі №826/20410/14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У постановах Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 08.02.2016, від 09.02.2016, від 10.02.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження, зокрема, зазначено, що відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку», розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (а.с.35-36, 38, 40, 42, 44, 46, 48, 50, 52, 54).

Також, у цих постановах Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві зазначено, що стягувачу (ОСОБА_1О.) необхідно звертатись до ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_2 за адресою: м.Київ, вул.Артема, 60.

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку (ч.4 ст.44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до ч.5 ст.44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.

Як передбачено ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ч.3 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно з ч.4 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Як зазначено у п.4.30 глави 4 розділу V «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку», затвердженого 05.07.2012 Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за №1581/21893 (надалі - «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку»), у разі необхідності Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили; […] клопотання Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) про виправлення помилки, допущеної Фондом в особі відповідного структурного підрозділу Фонду чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів; […]. Фонд за потреби має право вимагати від відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) додаткову інформацію щодо внесення змін до реєстру вимог.

Звідси, «Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку» врегульовані всі питання формування Реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до нього.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Звідси, питання, зазначені позивачем у позові не вирішуються в адміністративному судочинстві, оскільки згідно статті 1 Протоколу №1 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» повязані не з публічним, а з цивільним правом на володіння майном (вкладом, грошима, тощо).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Як зазначено у ч.2 ст.157 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На думку суду, вказаний спір повинен вирішуватись у порядку господарського судочинства у суді загальної юрисдикції відповідно до правил підсудності.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається (ч.3 ст.157 КАС України).

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, враховуючи, що спірні правовідносини не повинні вирішуватись у порядку адміністративного судочинства, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно з п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Клопотання про повернення судового збору позивач до суду не подавав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 157, 160, 165 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №808/1889/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій незаконними, поновлення строку для внесення відомостей до реєстру акцептованих вимог кредиторів, зобовязання вчинити певні дії.

Судом розяснюється право на звернення позивача до суду загальної юрисдикції у порядку господарського судочинства відповідно до правил підсудності.

Ухвала набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Суддя О.О. Прасов