Справа № 199/9122/15-а (2а/199/8/16)
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року м. Київ К/800/9324/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Калашнікової О.В.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня

2016 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 березня

2016 року

у справі №199/9122/15-а

за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5

до Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської

ради, Управління праці та соціального захисту населення

Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради,

Міністерства соціальної політики України

про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, Міністерства соціальної політики України про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради у наданні державної соціальної допомоги, яка передбачена Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» у зв'язку з належними матеріально-побутовими умовами сім'ї та з причин непрацевлаштування і не перебування на обліку по безробіттю в центрі зайнятості населення ОСОБА_4 є протиправною та такою, що порушують їх права, свободи та інтереси.

Позивачі просили зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську провести виплати багатодітній родині ОСОБА_4 на неповнолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 з моменту звернення (08.09.2015 року) та нараховувати постійно до досягнення їм віку 18 років, якщо майновий стан, або середньомісячний дохід буде становити менше доходу встановленого державою Україна необхідного на утримання непрацездатних дітей, та буде відповідати статусу малозабезпеченої родини.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, суд першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що оскільки у комісії при Управлінні праці та соціального захисту населений Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради були всі підстави, які передбачені ст. 7 закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» для відмови у призначені соціальної допомоги, відсутні і законні підстави для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просять постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради направило на адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просило залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення судів попередніх апеляційної інстанцій - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що подружжя ОСОБА_5 має трьох малолітніх дітей, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 22.12.2015 року

ОСОБА_5 одержувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям через Управління праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, яка призначалася комісією за період з 01.09.2014 року по 28.02.2015 року у розмірі 1350,79 грн. на місяць; у період з 01.03.2015 року по 31.08.2015 року у розмірі 829,92 грн. на місяць.

У зв'язку з переїздом на нове місце мешкання, державна допомога виплачувалася позивачам ОСОБА_6 праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради за період з 01.07.20105 року по 31.08.2015 року у розмірі 1079,92 грн..

Для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у новому періоді ОСОБА_5 08.09.2015року звернулася з відповідною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, тобто за місцем своєї реєстрації.

В декларації про доходи ОСОБА_5 вказала чоловіка ОСОБА_4, який не працює з 01.06.2007 року, та трьох малолітніх дітей.

Згідно витягу із протоколу №13 від 20.09.2015 року, рішенням комісії з питань призначення житлових субсидій, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та надання пільг, позивачці було відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги з 01.09.2015 року з причин відсутності відомостей щодо працевлаштування або перебування на обліку в центрі зайнятості її чоловіка ОСОБА_4

При вирішення спору, суди попередніх інстанцій зазначили, що ОСОБА_4 є працездатним, не працює з 2007 року, та на момент звернення позивачки із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради щодо призначення допомоги не перебував на обліку у центрі зайнятості, а був зареєстрований як такий, що шукає роботу, лише 03.11.2015 року.

Переглядаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 19, 144 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї;

сім'я - це особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Права члена сім'ї має одинока особа;

малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї;

прожитковий мінімум для сім'ї - визначена для кожної сім'ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення;

середньомісячний сукупний доход сім'ї - обчислений у середньому за місяць доход усіх членів сім'ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги.

Згідно ст. 4 цього Закону для призначення державної соціальної допомоги уповноваженим представником сім'ї подається заява. У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

Згідно ст. 6 цього Закону державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Статтею 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» передбачено,що державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги.

Аналогічні підстави для відмови в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, містяться положення п.10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250.

Вирішуючи спір, судами попередніх інстанцій наголошено, що підставою для відмови в призначенні соціальної допомоги стало відсутність відомостей щодо працевлаштування або перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_4.

Матеріали справи містять копію трудової книжки ОСОБА_4, відповідно до якої позивач з 01.06.2007 року не працює.

Крім того, згідно листа Департаменту соціального захисту населення від 19.10.2015 року №г-940, Г-939 під час обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (16.06.2015 року) інспекторами управління складено акт, під час якого, ОСОБА_5 було ознайомлено (письмово), що при наступному зверненні для призначення допомоги її чоловік - ОСОБА_4 повинен бути працевлаштований або знаходитися на обліку в центрі зайнятості.

При цьому слід зазначити, що працездатність - це здатність до праці, що залежить від стану здоров'я, фізичного, духовного розвитку (розумових та емоційних можливостей), а також професійних знань, уміння і досвіду працівника, що дає йому змогу виконувати роботу визначеного обсягу, характеру та якості. Матеріали справи не містять будь-яких документів закладів охорони здоров'я, які б засвідчували непрацездатність ОСОБА_4, відсутні також докази, які б підтверджували те, що ОСОБА_4 намагався реалізувати своє право на працю шляхом укладення трудового договору на пiдприємствi, в установi, органiзацiї або з фiзичною особою.

Отже, при зверненні за подовженням виплати соціальної допомоги (08.09.2015 року) ОСОБА_4 не виконав умови, прописані в зазначеній постанові, і тим самим не сприяв поліпшенню матеріального становища родини, що стало підставою для прийняття районною комісією з питань призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям Амур-Нижньодніпровського району (протокол № 13 від 28.09.2015 року) рішення про відмову у призначенні державної соціальної допомоги як малозабезпеченій родині.

Підтверджуючи правомірність ухваленого ОСОБА_6 праці та соціального захисту населений Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги, суди першої та апеляційної інстанцій звернули увагу на акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 16.06.2015 року, згідно якого матеріально-побутові умови сім'ї хороші, в будинку зроблено ремонт, є сучасна побутова техніка, необхідні умови для життя та навчання дітей.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що відсутність даних щодо працевлаштування ОСОБА_4 та відомостей про знаходження його на обліку в центрі зайнятості станом на день звернення ОСОБА_5 за подовженням соціальної допомоги (08.09.2015 року), що є обставиною, яка впливає на призначення державної соціальної допомоги.

В касаційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції у зв'язку з суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на те, що справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду - Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська в складі одного суддів та суд не розглянув заявлені вимоги в уточненій апеляційній скарзі.

Колегія суддів при цьому зазначає, що за правилами ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Остаточною вимогою апеляції на судове рішення першої інстанції була вимога визнати дії відповідачів протиправними та зобов'язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Амур - Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська нарахувати та виплатити соціальні виплати багатодітній малозабезпеченій родині ОСОБА_4 за період з 01.09.2015 року по 01.01.2016 року в розмірі 9557,72 грн. та моральної шкоди 5000 грн. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що до суду першої інстанції надійшли позовні вимоги, які вказували на те, що позивачі просили виплатити 9557,72 грн. та моральну шкоду 5000 грн., тому, враховуючи положення ч. 4 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції правомірно не розглянув позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Щодо тверджень скаржників про неповноважність складу суду, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 24 КАС України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

Предметом оскарження в даній справі є відмова Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради в у призначенні державної соціальної допомоги, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для розгляду справи по суті у складі трьох суддів.

Доводами касаційної скарги наведених обставин не спростовано.

Судом апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку, викладеному в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5- залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року у справі №199/9122/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді