Справа № 22-а/0690/4410/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/4410/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.

з участю секретаря: Ковач Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду мЖитомира від 04 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

встановила:

Позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у виплаті щомісячної соціальної допомоги як дитині війни. Зобовязати його здійснити нарахування вказаної допомоги та стягнути 4471,20 грн. недоплачених коштів за 2006-2008 роки.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 04 листопада 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову відповідача щодо здійснення перерахунку щомісячної державної соціальної допомоги, що виплачувалася позивачу з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити позивачу перерахунок щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни, за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

В решті позовних вимог в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову. Зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України „Про соціальний захист дітей війни, здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Вказує, що суд безпідставно застосував положення ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни і відповідно до ст.6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Дію статті 6 вказаного Закону було обмежено Законом України „Про державний бюджет на 2008 рік, а тому виплати пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги в 2008 роках проводились в меншому, ніж передбачено Законом, розмірі.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік щодо обмеження виплат, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Зазначене рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України та має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, та їх не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення „Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 року саме на територіальні управління Пенсійного фонду України покладені такі функції, і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. А відтак, положення ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування вище вказаних норм є безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні доплати до пенсії в 2008 році згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Отже, постанова ухвалена із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому залишається без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 КАС України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.

Залишити без змін постанову Богунського районного суду м.Житомира від 04 листопада 2009 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: