Справа № 500/4013/16-а
Суддя: Адамов А. С.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/4013/16-а
Провадження № 2-а/500/120/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року 11год.43хв.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Адамова А.С.,

при секретарі - Хачатрян А.Т.

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Щербини О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду Одеської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати неправомірною відмову Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду Одеської області в призначенні дострокової пенсії їй як матері інваліда з дитинства; зобов'язати Ізмаїльське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити їй пільгову дострокову пенсію як матері інваліда з дитинства. Свої вимоги мотивує тим, що вона має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом з дитинства. Підставою інвалідності є загальне захворювання опорно-рухового апарату, згідно діагнозу «ревматоїдний артрит». Дитина захворіла влітку 1993 року. Перший запис в дитячій картці існує від 06.12.1993 року з діагнозом хірурга «Поліартрит». Інвалідність була призначена у 1994 році з діагнозом - «Ювенільно-ревматоїдний артрит». Після досягнення 50 років ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивач звернулася до відповідача з приводу призначення їй пенсії як матері інваліда з дитинства та надала із заявою усі необхідні документи. Рішенням Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду Одеської області за №67 від 21.07.2016 року їй було відмовлено в призначенні пільгової пенсії з посиленням на те, що інвалідність доньки наступила після 6-річного віку і вона не надала документи, які підтвердили би факт визнання дитини інвалідом з дитинства до 6-річного віку. Вважає відмову Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду Одеської області у призначенні їй пенсії як матері інваліда з дитинства неправомірною, оскільки дитину не треба признавати дитиною-інвалідом, вона вже є інвалідом з дитинства і інвалідність наступила не після 18 років. Постанова Пенсійного фонду є підзаконним нормативним актом, а застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» (стаття 17), що не містять обов'язкової умови про те, що інвалідність дитини повинна наступити до досягнення нею шестирічного віку. Всі умови дострокового виходу на пенсію позивача дотримані: їй є повних 50 років, її донька є інвалідом з дитинства, стаж її роботи складає 31 рік, дитина виховувалася в сім'ї з самого народження до теперішнього часу, оскільки потребує постійного стороннього догляду.

Згідно заперечень, наданих Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду Одеської області, відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, мотивуючи тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року звернулася до управління з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пунктом 3 Прикінцевих положень цього закону передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. До заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з абз. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» надаються документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитино-інвалідом. Визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною інвалідом засвідчується випискою з акту огляду МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною інвалідом до досягнення шестирічного віку, або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності). Обов'язок в наданні документів, які б підтверджували право на пільгову пенсію (визнання дитини інвалідом до досягнення шестирічного віку) лежить на особі, що звертається до органів Пенсійного фонду, а видавати такі документи та відповідно підтверджувати цим відповідні пільги (час настання інвалідності) мають право виключно заклади охорони здоров'я. Витягом з протоколу засідання лікарської консультативної комісії №546/29 від 07.07.2016 року встановлено, що ОСОБА_3 набула інвалідність у віці 7 років 04 місяці. Посилання позивача на довідку Загальноосвітньої школи № 8 та на показання ОСОБА_4, стосовно того, що інвалідність ОСОБА_3 настала раніше строку, який було встановлено висновком на засіданні лікарської консультативної комісії №546/29 від 07.07.2016 року не є належними допустимими доказами. Належним документом медичного органу, що підтверджує час набуття інвалідності є саме Витяг з протоколу засідання лікарської консультативної комісії КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» №546/29 від 07.07.2016 року. Постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. №22-1 право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію, тому Рішенням № 67 від 21.07.2016р. Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду Одеської області було відмовлено у призначенні пенсії позивачу у зв'язку з відсутністю підтвердження факту визнання ОСОБА_3 інвалідом з дитинства до шестирічного віку. У зв'язку з чим, вважають дії управління правомірними.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх, посилаючись на доведеність позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.10.1987р. позивач має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК Серії 2-18 ОВ №038961 ОСОБА_3 є інвалідом І-ої групи, та у причині інвалідності зазначено - «інвалід з дитинства». Інвалідність встановлена безстроково.

Згідно довідки Загальноосвітньої школи № 8 І-ІІІ ступенів м. Ізмаїл Одеської області за 2013 рік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, навчалася у школі з 1994-2005р.р. з навчанням на дому відповідно до документів (інвалід дитинства), тобто з 1 по 11 клас.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії корінця б/н від 23.02.1995р. Районної дитячої поліклініки м.Ізмаїл ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства до 16 років.

Як вбачається з оскарженого рішення, витягу з протоколу засідання лікарської консультативної комісії КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» №546/29 від 07.07.2016р., ОСОБА_3 визнана інвалідом у віці 7 років 4 місяці.

Відповідно до довідки КЗ «Ізмаїльська спеціалізована школа-інтернат-військово-морський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» №133 від 26.07.2016 року позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, працює прибиральницею у даному закладі з 24.11.1992 року та по теперішній час (підстава: наказ про призначення № 302 від 24.11.1992р.).

З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2016 року (після виповнення 50 років) позивач ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду Одеської області про призначення їй пенсії за віком як матері інваліда дитинства.

Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду Одеської області винесено рішення № 67 від 21 березня 2016 року про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах у зв'язку тим, що згідно витягу з протоколу засідання лікарської консультативної комісії КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» №546/29 від 07.07.2016р. та документів архівної пенсійної справи №142099 на ОСОБА_3, дитина визнана інвалідом у віці 7 років 4 місяці, тобто відсутнє підтвердження факту визнання ОСОБА_3 інвалідом з дитинства до шестирічного віку.

Будь-яких інших підстав відмови позивачу у призначенні пенсії в оскаржуваному рішенні не наведено.

Таким чином, як вбачається з оскарженого рішення, заперечень та пояснень представника відповідача, відповідачем визнається наявність усіх визначених законодавством складових для призначення позивачу пенсії як матері інваліда з дитинства, однак зазначає, що відсутні документи, що підтверджують інвалідність з дитинства, встановлену ОСОБА_3 до 6 років.

Не погодившись з обґрунтованістю такої відмови, позивач звернувся до суду.

Суд погоджується з правовою позицією позивача з огляду наступного.

Відповідно до вимог ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до п.п. 5 п. 2.1. Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абзацом четвертим пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону).

Відповідно до п. 2.18. Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Таким чином, в наведених нормах закону не передбачена вимога про те, що сама інвалідність дитини інваліда з дитинства повинна настати саме до 6 років та не передбачена така вимога для призначення пенсії, як обов'язковість визнання дитини інвалідом до 6-ти річного віку. В законі визначена лише вимога про виховання дитини до шести років.

Отже, вказана Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду Одеської області підстава для відмови у призначенні пенсії відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не ґрунтується на приписах чинного законодавства та така вимога відповідача щодо необхідності підтвердження факту визнання ОСОБА_3 інвалідом з дитинства до шестирічного віку є протиправною.

До того ж, у п.п. 5 п. 2.1. Постанови N 22-1, на який посилається відповідач у запереченнях, у якості документів, які необхідно додати до заяви про призначення пенсії визначено лише документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом. Всі вказані документи наявні у позивача та надавалися відповідачу, що не заперечується відповідачем. Докази наявності медичних показань для визнання дитини інвалідом з дитинства (а не дитиною-інвалідом) до досягнення шестирічного віку вказаним пунктом не вимагаються.

Пунктом 2.18. Постанови N 22-1, якою обґрунтовує свою позицію відповідач, визначено про необхідність надати висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності) у разі якщо дитина визнана інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку. В даному випадку ОСОБА_3 визнана інвалідом з дитинства у віці 7 років 4 місяці, що визнається відповідачем, про що є відповідний висновок. Вимога щодо підтвердження наявності медичних показань для визнання її інвалідом з дитинства до досягнення шестирічного віку не ставиться. Мова про підтвердження наявності медичних показань для визнання дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, стосується саме категорії дітей-інвалідів, а не інвалідів з дитинства, якою є ОСОБА_3. Тобто твердження відповідача спростовуються самим же Порядком, на який посилається відповідач у запереченнях. ОСОБА_3 визнана інвалідом з дитинства не після 18-ти років (зокрема, корінець Районної дитячої поліклініки м.Ізмаїл, в якому зазначено про віднесення ОСОБА_3 до категорії інвалідів з дитинства до 16 років датована 23.02.1995р.), та у матеріалах справи наявний відповідний висновок (витяг з протоколу засідання лікарської консультативної комісії КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» №546/29 від 07.07.2016 року) про визнання її інвалідом у віці 7 років 4 місяці, що визнається та не заперечено відповідачем.

У зв'язку із викладеним відмова відповідача в призначенні пенсії позивачу з причини відсутності підтвердження факту визнання дитини інвалідом з дитинства до 6-ти річного віку є безпідставною, такою що не ґрунтується на приписах чинного законодавства.

Враховуючи викладене, позивачем доведено безпідставність відмови йому у призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах як матері інваліда з дитинства відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Враховуючи те, що позивачка звернулася до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду Одеської області із заявою про призначення пенсії 27 травня 2016 року, то суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача призначити пенсію позивачу саме з 27.05.2016р.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 ст.72 КАС України визначено, що обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на те, що відмова у призначенні пенсії позивачу, яку він просить визнати протиправною, виражена саме у рішенні відповідача №67 від 21 липня 2016 року, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати неправомірним та скасувати рішення №67 від 21 липня 2016 року про відмову у призначенні пенсії.

Згідно із ч.2 ст.162 КАС України, суд може прийняти іншу ніж зазначена у п.п.1-8 ч.2 цієї статті постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, виходячи з чого резолютивна частина постанови має бути викладена в редакції, що гарантує виконання судової постанови.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду Одеської області підлягають задоволенню.

Керуючись ст.11, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду Одеської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення №67 від 21 липня 2016 року Ізмаїльського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Ізмаїльське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дострокову пенсію за віком як матері інваліда з дитинства відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення до Ізмаїльського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області, тобто з 27 травня 2016 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 13.10.2016р.

Суддя: А.С.Адамов