Справа № 2-а-5126/10/0270
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 р. Справа № 2-а-5126/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого: Дончика В.В.,

Суддів: Альчука М.П.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання: Колодійчуку О.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Козятинської об`єднаної державної податкової інспекції Вінницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

в с т а н о в и в :

В грудні 2010 року ФОП ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Козятинської ОДПІ Вінницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Зазначав, що в період з 25.10.2010 року по 19.11.2010 року працівниками Козятинської ОДПІ була проведена документальна планова перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_5 за період з 16.11.2007 року по 30.06.2010 року.

За результатами перевірки складено акт № 283/17- від 24.11.2010 року, яким встановлені порушення статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян, внаслідок чого, ФОП ОСОБА_6 донараховано податку з доходів фізичних осіб в сумі 436596,71 грн. та п.9.4 ст.9, п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість, в результаті чого, визначено податкове зобовязання по податку на додану вартість в сумі 1128948 грн. з яких: 752632 грн. - основний платіж, 376316 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Позивач вважає вище зазначені рішення Козятинської ОДПІ протиправними та такими, що підлягають скасуванню, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що, у перевіряємому періоді ним здійснювалася господарська діяльність по закупівлі свіжого незбираного коров'ячого молока у населення, згідно договорів доручення № 10 від 01.01.2009 року, №10 від 30.12.2009 року та № 3 від 30.12.2009 року укладених між ФОП ОСОБА_5 (повірений) та ВАТ „Літинський молочний завод" (довіритель).

Предметом вказаних договорів є здійснення юридичних дій, пов'язаних з закупівлею у населення свіжого незбираного коровячого молока за ціною, не нижче узгодженої сторонами. При укладені відповідних угод з постачальниками (фізичними особами), Повірений зобов'язаний діяти в інтересах довірителя, діяв як комерційний представник довірителя.

У період з 01.01.2009 року по 22.09.2009р. на виконання умов договорів доручення з каси Довірителя - ВАТ Літинський молочний завод було перераховано та видано під звіт грошові кошти у сумі 509103,37 грн. комерційному представнику - ФОП ОСОБА_6 в рахунок виконання зобов'язань по закупівлі молока у фізичних осіб за укладеними договорами доручення, які в подальшому були використані за призначенням.

Позивач посилається на те, що у разі надходження на розрахунковий рахунок (або отримання під звіт готівки) платника єдиного податку коштів згідно договору доручення, до обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) включається лише сума коштів, яку суб'єкт одержав як винагороду (плату) за виконані ним зобов'язання. При цьому, готівкові кошти у сумі 506 129,68 грн., отримані за перевіряємий період ФОП ОСОБА_7 під звіт з каси довірителя ВАТ Літинський молочний завод під виконання зобов'язань по закупівлі молока у фізичних осіб за договорами доручення не є його доходом і відповідно до складу виручки від реалізації не повинні включатися та відповідно оподатковуватись єдиним податком, оскільки фактично є витратами Довірителя, понесеними у зв'язку з придбанням сировини (молока) у населення. До складу виручки слід враховувати лише винагороду за надані послуги, яка складає 152505грн. в 2009 році та 192623,35 грн. в І півріччі 2010 року.

Таким чином, на думку позивача, в перевіряємий період ним не було допущено перевищення гранично допустимого розміру виручки при наданні послуги по закупівлі молока, встановленого ст.1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування та не порушено вимоги п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України Про податок на додану вартість, при отриманні якої, необхідно зареєструватись платником податку на додану вартість, у звязку з чим, просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Козятинської ОДПІ № 005/8651701/0 від 30.11.2010 року та № /0 від 30.11.2010 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представники Козятинської ОДПІ в судовому засіданні заперечували проти заявленого позову, аргументуючи його тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті в межах наданих повноважень та відповідно до порушень виявлених в ході проведення перевірки, у звязку з чим, просили відмовити в задоволенні позову, заперечення долучені до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в обґрунтування та спростування позовних вимог в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач - ФОП ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 16.11.2007 року, зареєстрований як фізична особа-підприємець Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області, про що видано Свідоцтво про державну реєстрацію серії В03 № 381005 та взято на податковий облік платників податків в Козятинській ОДПІ (а.с.6).

Відповідно до Свідоцтва про сплату єдиного податку серії Ж № 322393 від 01 січня 2010 року ФОП ОСОБА_5 є платником єдиного податку та здійснює діяльність з посередництва в торгівлі сільськогосподарською сировиною за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності (а.с.7).

Також встановлено, що посадовими особами відповідача на підставі статті 11?Закону України Про державну податкову службу в Україні, відповідно до направлення № 121 від 25.10.2010 року, в період часу з 25.10.2010 року по 19.11.2010 року проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_5 за період з 16.11.2007 року по 30.06.2010 року.

За результатами перевірки складено Акт № 283/17- від 24.11.2010 року, яким встановлено, що ФОП ОСОБА_5, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, в період з 01.01.2009 року по 22.09.2009 року отримав виручку в загальній сумі 509103,37 грн. від надання послуг по закупівлі молока у населення від імені довірителя ВАТ Літинський молочний завод за договорами доручення № 10 від 01.01.2009 року, №10 від 30.12.2009 року та № 3 від 30.12.2009 року, однак, задекларував лише суми винагород за надання таких послуг, які складають 152505грн. в 2009 році та 192623,35 грн. в І півріччі 2010 року.

Тим самим, на думку податкового органу, ФОП ОСОБА_5 перевищив гранично допустиму суму виручки (500 000 грн.) яка надійшла на його розрахунковий рахунок від здійснення підприємницької діяльності в сумі 509103,37 грн., що позбавляє його права перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, порушивши вимоги ст.1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування та ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян в результаті чого, ФОП ОСОБА_5 занижено валові доходи в сумі 3880859,59 грн., в тому числі за 2009 рік на суму 428980,07 грн. та за 2010 рік на суму 3451879,52 грн.

Крім того, актом перевірки зафіксоване порушення ФОП ОСОБА_5 п.9.4 ст.9, п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість, зокрема встановлено що ФОП ОСОБА_5, отримавши виручку в сумі 509103,37 грн., в період з 01.10.2009 року по 30.06.2010 року занизив податкове зобовязання по податку на додану вартість на суму 752632 грн.

На підставі акту перевірки, Козятинською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення № /0 від 30.11.2010 року, яким ФОП ОСОБА_5 визначено податкове зобовязання по сплаті податку з доходів фізичних осіб в сумі 436596,71 грн. та податкове повідомлення-рішення № /0 від 30.11.2010 року, яким визначено податкове зобовязання по сплаті податку на додану вартість в сумі 1128948 грн., з яких: 752632 грн. основний платіж, 376316 грн. штрафні (фінансові) санкції (а.с.28,29).

Визначаючись щодо правомірності прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень, суд в першу чергу звертає увагу на те, що причиною виникнення спірних правовідносин є різна позиція сторін щодо підстав та порядку застосування спрощеної системи оподаткування при здійсненні підприємницької діяльності позивачем, а відтак, і розбіжностей в методах розрахунків податкових зобовязань.

Так, судом встановлено, що позивач займався підприємницькою діяльністю, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування відповідно до Указом Президента України від 3 липня 1998 року N 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (далі - Указ 727/98).

Як вбачається з матеріалів справи, фактично, у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_5 здійснював закупівлю коровячого молока у населення згідно з договорами доручення № 10 від 01.01.2009 року, №10 від 30.12.2009 року та № 3 від 30.12.2009 року укладеними з ВАТ Літинський молочний завод(, смт. Літин, Вінницька область).

За умовами цих договорів ФОП ОСОБА_5 (Повірений) за винагороду зобовязався від імені та за рахунок ВАТ Літинський молочний завод (Довірителя) здійснювати юридичні дії, повязані з закупівлею у населення свіжого незбираного коровячого молока за ціною, не нижче узгодженої Сторонами в додатку до цих Договорів. Довіритель зобов`язується сплатити Повіреному винагороду, розмір якої визначено в цих договорах. При укладенні відповідних угод з постачальниками, Повірений зобовязаний діяти від імені, за рахунок та в інтересах Довірителя як комерційний представник останнього.

На виконання взятих на себе договірних зобовязань ФОП ОСОБА_5 за рахунок коштів ВАТ Літинський молочний завод проводив розрахунки за заготовлене молоко із здавачами та отримував за це від Довірителя винагороду.

Судом зясовано та сторонами не заперечується той факт, що загалом в період з 01.01.2009 року по 22.09.2009 року по видаткових касових ордерах ФОП ОСОБА_5 отримав від ВАТ Літинський молочний завод грошові кошти в сумі 509103,37 грн., які включають в себе як кошти на розрахунки із здавачами молока, так і кошти, призначені як винагорода позивачу за виконання договорів доручення.

При цьому до складу виручки позивач врахував лише винагороду за надані послуги, яка не перевищує гранично допустимий розмір, встановлений ст. 1 Указу 727/98, що свідчить про відсутність підстав переходити на загальну систему оподаткування та реєструватись платником податку на додану вартість.

Суд погоджується з такою позицією позивача, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 22.10 статті 22 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю здійснюється відповідно до розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №13-92.

В силу статті 13 вказаного Декрету оподаткування доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо повязаними з одержанням доходу. Згідно ж з пунктом 1.2 статті 1 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб дохід сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № /0 від 30.11.2010 року, яким позивачу визначено податкове зобовязання сплаті податку з доходів фізичних осіб в сумі 436596,71 грн. прийняте з порушенням норм чинного законодавства України, визначене у ньому зобовязання нараховано неправомірно, а тому податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № /0 від 30.11.2010 року, яким позивачу визначено податкове зобовязання по сплаті податку на додану вартість в сумі 1128948 грн., з яких: 752632 грн. основний платіж, 376316 грн. штрафні (фінансові) санкції, суд доходить висновку про його неправомірність, з огляду на таке.

Позивач в період з 01.01.2009 року по 22.09.2009 року здійснював підприємницьку діяльність перебуваючи на спрощеній системі оподаткування.

Позивач за договорами доручення, № 10 від 01.01.2009 року, №10 від 30.12.2009 року та № 3 від 30.12.2009 року з ВАТ Літинський молочний завод, як платник єдиного податку здійснював діяльність по закупівлі молока та забезпечував його передачу довірителю за винагороду, не набуваючи при цьому права власності на придбане молоко.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 01.01.2009 року по 22.09.2009 року від надання послуг по закупівлі молока у населення від імені довірителя ВАТ Літинський молочний завод позивач задекларував суми винагород за надання таких послуг, які складають 152505грн. в 2009 році та 192623,35 грн. в І півріччі 2010 року.

В силу статті 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Частина 3 статті 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва від 03.07.1998 р. №727/98 під виручкою розуміє суму, фактично отриману суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Кошти, які надходили на рахунки позивача за реалізацію товару, здійснену на виконання договорів доручення за дорученням довірителя, не є виручкою позивача у розумінні частини 3 статті 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва від 03.07.1998 р. №727/98, оскільки в силу правової природи договору доручення (статті 1000, 1006, 1007 Цивільного кодексу України) такі кошти не є власністю повіреного, у в'язку з чим підлягають обов'язковій передачі довірителю, за дорученням і за рахунок якого повірений вчиняє певні правочини.

До виручки позивача (повіреного), яка, виходячи із змісту статті 3 цього Указу є об'єктом оподаткування, можуть бути віднесені лише суми, фактично отримані ним на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу послуг, тобто винагорода, яка сплачена позивачем за виконані послуги.

Пункт 1.4 статті1 Закону України "Про податок на додану вартість" дає визначення поставки товару - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу права власності на такі товари за компенсацію незалежно від стадії її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, у яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на майно не пізніше дати останнього платежу. Даний пункт Закону передбачає, що не належать до поставки операції з передачі товарів в межах договорів схову (відповідального зберігання), довірчого управління, оперативної оренди (лізингу), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності (користування або розпорядження) на такі товари іншій особі.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем та ВАТ "Літинський молокозавод" не було укладено жодних договорів поставок.

В силу підпункту 3.2.5 пункту 3.2 статті 3 Закону України "Про податок на додану вартість", не є об'єктом оподаткування операції в тому числі з залучення, розміщення та повернення коштів за договорами доручення.

Згідно підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (о об'єм), ціну поставки без врахування податку.

В даному випадку Позивач не міг надати такої податкової накладної навіть якщо був би зареєстрований як платник ПДВ, оскільки він не реалізовував молоко ВАТ Літинський молочний завод. Крім того, в перевіряємому періоді позивачем не здійснювалися операції з поставки товарів, а загальна сума від надання послуг, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно не перевищувала 500 тис. гривень.

Сукупність даних норм чинного законодавства, а також наявні письмові докази у справі, свідчать, що кошти, надані Позивачу ВАТ "Літинський молокозавод" під звіт для виконання договору доручення, не являються об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Законом України "Про податок на додану вартість" встановлено особливий порядок оподаткування операцій із закупівлі молока в населення. Згідно пункту 11.21 статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку на додану вартість, що повинна сплачуватися до бюджету переробними підприємствами всіх форм власності за реалізовані ними молоко та молочну продукцію, м'ясо та м'ясопродукти, у повному обсязі спрямовується виключно на виплату дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко і м'ясо в живій вазі. Порядок нарахування, виплати і використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів України. З урахуванням Постанов Кабінету Міністрів України від 12.05.1999 року №805, від 02.04.2009 року №291, від 11.02.2010 року №152, слідує, що 20% від загальної суми коштів, отриманих під звіт від переробного підприємства на закупку молока для виконання договору доручення, становила дотація сільськогосподарським товаровиробникам - здавачам молока.

Враховуючи вищевикладене та виходячи з того, що позивач не перевищив встановленого Указом обсягу виручки від реалізації товарів, суд доходить висновку, що у позивача не виникло обов'язку з переходу на загальну систему оподаткування.

Як наслідок, твердження відповідача про порушення позивачем вимог законодавства щодо заниження валових доходів в порушення вимог Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період що перевірявся, не відповідають дійсним обставинам справи.

Окрім того, нарахування відповідачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість та штрафної (фінансової) санкції на всю суму отриману позивачем, порушує вимоги пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про податок на додану вартість" в силу якого: сума податку на додану вартість не включається до об'єкту оподаткування.

За вказаних обставин, податкове повідомлення-рішення № /0 від 30.11.2010 року є протиправним та підлягає скасуванню, а заперечення відповідача є необґрунтованими.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого субєкти владних повноважень зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції № /0 від 30.11.2010 року та № /0 від 30.11.2010 року.

Стягнути з Державного бюджету на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий: Дончик Віталій Володимирович

Судді: Альчук Максим Петрович

ОСОБА_1