Справа № 815/4444/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4444/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., суддів Левчук О.А., Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 29.06.2016 р. в частині продовження строку дії контракту від 01.04.2011 р. стосовно ОСОБА_1 ; зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за закінченням дії строку контракту від 01.04.2011 р. за п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.04.2011 р. уклав з Міністерством оборони України контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України строком на п`ять років. 07 липня 2016 р. позивач звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби згідно п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Однак у відповідь отримав повідомлення про неможливість розірвання контракту у зв`язку із запровадженим в Україні особливим часом, який передбачає окремий перелік підстав звільнення зі служби відповідно до ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». В подальшому, 25 серпня 2016 р., позивачу стало відомо про існування оскаржуваного наказу, яким контракт було продовжено на період до оголошення демобілізації. Позивач вважає, що особливий період на момент видання спірного наказу завершився (діяв з 18.03.2014 р. по 02.05.2014 р.; з 07.05.2014 р. по 21.06.2014 р.; з 24.07.2014 р. по 07.09.2014 р.; з 20.01.2015 р. по 22.08.2015 р.), у зв`язку із чим правові підстави для видання спірного наказу були відсутні. В той же час позивачем не надавалася згода на продовження контракту, чим порушено п.9 контракту, а згідно ст.19 Закону на його прохання міг бути укладений новий контракт, а не продовжений попередній, який при цьому закінчився 25.06.2016 р.

До суду з`явилися позивач та його представник, які позовні вимоги із викладених вище підстав підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов.

До суду з`явився представник військової частини НОМЕР_1 , який позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях проти адміністративного позову. Згідно наданих до суду письмових заперечень, Указом в.о. Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 р., затвердженого Законом України № 1126-VII від 17.03.2014 р., оголошено та розпочато часткову мобілізацію. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» в Україні настав особливий період, який триває до цього часу. В редакції Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 18.03.2015 р. п.2 ч.9 ст.23 передбачає, що у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абз.2 ч.3 цієї статті та ч.8 ст.26 цього Закону. З огляду на зміни в законодавстві, що регулює спірні правовідносини, оскаржуваний наказ прийнятий у суворій відповідності до нього та за наявності законодавчо встановлених підстав для продовження контракту.

Представник Міністерства оборони України до суду не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку із чим на підставі ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що 01.04.2011 р. між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командувача Повітряних сил Збройних сил України генерал-лейтенантом Онищенко Сергієм Івановичем укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на п`ять років. Контракт набрав чинності з 25.06.2011 р.

07 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 із рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

03 серпня 2016 р. ОСОБА_1 отримав відповідь помічника командира військової частини НОМЕР_1 , згідно якого рапорт ОСОБА_1 не може бути задоволений, оскільки це суперечить ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», так як на момент його розгляду в Україні запроваджений особливий період.

Крім того, наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 29.06.2016 р. № 131 капітану ОСОБА_1 , інженеру відділу супроводження підсистем єдиної автоматизованої системи управління центру інформаційних систем інформаційно-телекомунікаційного вузла, продовжено дію контракту понад встановлений строк з 25.06.2016 р. на період до оголошення демобілізації. В якості підстави зазначено ст.23 п.9 пп.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначений наказ законним, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 13.01.2011 р.) військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну або повну загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Частина перша статті 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» із змінами, внесеними згідно із Законами України від 05.03.2009 р. N 1073-VI, від 12.08.2014 р. N 1634-VII викладена в іншій редакції: військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, у разі закінчення строку контракту можуть укласти новий контракт на проходження військової служби.

Відповідно до п.6 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008, початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно п.12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Указом в.о. Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено та розпочато часткову мобілізацію у зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки, втручанням Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в АРК.

За пунктом «б» частини 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення зі служби проводиться, серед іншого, військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Згідно із пунктом «а» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

При цьому у відповідності до пункту 2 частини 9 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 18.03.2015 р.) у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Також відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року, у разі оголошення мобілізації усі військовослужбовці, які перебувають на військовій службі в Збройних Силах України, звільненню в запас не підлягають.

Згідно з абз.11 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Відповідно до абз.2 ч.8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції від 20.05.2014 р.) на час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (абзац третій пункту 12 у редакції Указу Президента України від 14.07.2015 р. N 417/2015).

Частиною 9 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба продовжується понад встановлені строки: у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану (настання воєнного часу) - до термінів, визначених рішенням Президента України, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Згідно абз.3 п.33-1 Положення № 1153/2008 дія контракту з військовослужбовцями під час звільнення продовжується наказом командира військової частини по стройовій частині.

Відповідно до п.35 цього ж Положення контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):

1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами «а», «б», «в», «г», «е», «є», «ж», «и», «і», «ї», «й» та «л» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

2) за рішенням військовослужбовця за наявності підстав, передбачених пунктами «а», «б», «в», «д», «з» та «к» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно абз.4 п.195 Положення № 1153/2008 військовослужбовці строкової військової служби, які вислужили встановлені строки, у разі потреби за рішенням Президента України можуть бути затримані на військовій службі на строк до шести місяців або у разі настання особливого періоду продовжують проходити військову службу понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.

З огляду на правову позицію позивача, останній наполягає на його звільненні саме з підстави, передбаченої п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту), у зв`язку із чим судом не досліджується наявність визначених ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» підстав для звільнення військовослужбовця під час дії особливого періоду з військової служби.

Таким чином, з огляду на викладені вище приписи спеціального законодавства, підставою для розірвання контракту є закінчення строку його дії, у випадку якщо сторони не виявили бажання щодо укладення нового контракту. При цьому можливість продовження строку дії контракту на проходження військової служби понад встановлений строк в односторонньому порядку здійснюється виключно у разі настання особливого періоду.

Крім того, суд враховує, що продовження дії контракту у випадку, встановленому ч. 9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», не потребує внесення додаткових змін до контракту.

Отже позивач може бути звільнений з військової служби у зв`язку з закінченням контракту лише після оголошення демобілізації, у зв`язку з чим суд, оцінюючи наказ від 29.06.2016 р. № 131 про продовження дії контракту та керуючись критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, вважає останній прийнятим на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), є правомірним та скасуванню не підлягає.

Не підлягає до задоволення також і похідна вимога про зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за закінченням дії строку контракту від 01.04.2011 р. за п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Так, постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію.

Однак, як зазначено вище, законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, в імперативній формі передбачається продовження дії контракту військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, що виключає звільнення позивача з військової служби за закінченням дії строку контракту. Інших підстав звільнення з військової служби в межах даного спору позивач не заявляв, у зв`язку із чим судом, в силу положень ст.11 КАС України, не досліджувалась наявність визначених ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» підстав для звільнення військовослужбовця під час дії особливого періоду з військової служби.

Таким чином, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя І.В. Завальнюк

Суддя О.А. Левчук

Суддя С.М. Корой