Справа № 207/1543/16-а(2-а/207/46/16)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2016 рокусправа № 207/1543/16-а(2-а/207/46/16)
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Кругового О.О.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 вересня 2016 року у справі № 207/1543/16-а (2-а/207/46/16) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області про зміну формулювання причини звільнення в наказі,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач), в якому просив зобовязати внести зміни до наказу № 314к від 16.09.2005 року «Про звільнення ОСОБА_1А.» на формулювання «Про припинення державної служби ОСОБА_1А.».

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.09.2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, посилався на те, що відносно спору про зміну формулювання наказу про звільнення вже наявні судові рішення, якими вирішувався тотожний спір. Апелянт вказував, що ні ним ні відповідачем не було надано жодної постанови чи ухвали суду, що набрали законної сили, де йшла мова про зміну формулювання наказу № 314-к від 16.09.2005 року. Суд першої інстанції посилався на цивільну справу у спорі щодо поновлення на роботі, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, вочевидь вважає, що «поновлення на роботі» та «зміна формулювання» є одним і тим самим поняттям та спором.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив з того, що предметом позову є спір щодо зміни формулювання наказу про звільнення позивача, однак існують судові рішення які вирішують питання про поновлення ОСОБА_1 на посаді, оскільки спори щодо поновлення позивача на посаді є вирішеними, тому суд першої інстанції вважав, що вже наявне вирішення спору і наявні судові рішення відносно зміни формулювання у наказі про звільнення. Розуміння слів «зміна формулювання» та «поновлення на роботі» є тотожними виразами. Суд першої інстанції вказував на рішення судів які вирішують спори ОСОБА_1 щодо його поновлення на посаді.

Встановлено, що ОСОБА_1 наказом Територіального управління Держнаглядохоронпраці України по Дніпропетровській області від 16.09.2005 року № 314-к був звільнений з посади головного державного інспектора з охорони праці Дніпропетровської державної інспекції з нагляду у хімічній промисловості, з 21.09.2005 року у звязку з досягненням граничного віку проходження державної служби.

В матеріалах справи наявний лист Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 11.11.2015 року № 1265-15/05, в якому ОСОБА_1 повідомлявся про те, що Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області не є правонаступником ліквідованого Територіального управління Держнаглядохоронпраці України по Дніпропетровській області, тому внесення змін до наказу є неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 у своєму позові просив суд першої інстанції зобовязати відповідача внести зміни до наказу № 314к від 16.09.2005 року «Про звільнення ОСОБА_1А.» на формулювання «Про припинення державної служби ОСОБА_1А.», тобто спором є внесення змін до наказу.

В матеріалах справи наявне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2006 року по справі № 2-1477/2006, яке набрало законної сили, та яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державного комітету України з нагляду за охороною парці України по Дніпропетровській області про поновлення на роботі, стягнення компенсації за вимушений прогул та моральної шкоди.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копію позовної заяви, яка подавалась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у листопаді 2005 року, за результатами розгляду якої прийнято рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2006 року по справі № 2-1477/2006, з якої вбачається, що позивач просив скасувати наказ від 16.09.2005 року № 314-к та зобовязати Територіальне управління Держнаглядохоронпраці України по Дніпропетровській області поновити на роботі на посаді головного державного інспектора.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Колегія суддів зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1, заявлені ним до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська та позовні вимоги, які були розглянуті Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська та за результатами розгляду яких винесено рішення суду, яке набрало законної сили, не є аналогічними.

Більше того, поняття «скасування наказу» та «внесення змін до наказу» є різною формою дій. Скасування наказу за формою вимоги є вимога про визнання його нечинним, натомість внесення змін до формування наказу є станом коли наказ залишається чинним, однак зазнає змін. Суд першої інстанції слід розуміти та розмежовувати прості юридичні поняття.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції здійснено розгляд справи з порушенням предметної підсудності.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17, ч. 2 ст. 18 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Таким чином, спір відносно поновлення на публічній службі, скасування, зміна наказу субєкта владних повноважень відносно проходження публічної служби вирішується окружними адміністративними судами.

Суд першої інстанції при відкритті провадження не звернув увагу на те, що відповідачем по справі є державний орган.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо: відкрито провадження у справі, яка предметно підсудна іншому суду.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду подання.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 199, ст.ст. 202, 204, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 вересня 2016 року у справі № 207/1543/16-а (2-а/207/46/16) скасувати.

Справу № 207/1543/16-а (2-а/207/46/16) направити до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська для продовження розгляду.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 211, ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий