Справа № 813/1104/16
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року справа № 813/1104/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуюча суддя Братичак У.В., суддя Кравців О.Р., суддя Кузан Р.І.,

секретар судового засідання Бугара М.Р.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Малих Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини Лутковської Валерії Володимирівни про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини Лутковської Валерії Володимирівни в котрому з врахуванням уточнень позовних вимог просить про:

- зобов'язання Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини Лутковської Валерії Володимирівни внести подання до Верховної ради України за правилами ст. 15 та ч. 3 ст. 16 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" з приводу законодавчого врегулювання питань оскарження рішення ВККС України при дисциплінарному провадженні стосовно судді;

- зобов'язання Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини Лутковської Валерії Володимирівни внести до Верховної Ради України подання щодо розроблення, внесення на розгляд та затвердження Верховною Радою України Закону України "Про Третейський Суд".

Вимоги обґрунтовані наступним. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.12.2015 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ВККС України про визнання протиправним рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження стосовно судді Рахівського районного суду Львівської області ОСОБА_2. Ухвалою Верховного суду України від 25.01.2016 року відмовлено у допуску даної справи до провадження Верховного суду України для перегляду ухвали від 09.12.2015 року. З даних судових рішень позивач дійшов висновку, що спектр прав та обов'язків осіб котрі не є суб'єктами дисциплінарного провадження стосовно суддів є законодавчо обмежені, а відтак позивач звернувся з даним позовом з метою зобов'язання судом відповідача внести до Верховної ради України відповідних законодавчих ініціатив.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав наведених у ньому, просив такий задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, вважає такий безпідставним. Заперечення зводяться до того, що прав позивача відповідачем порушено не було, оскільки звернення позивача до Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини не було. Наголошує, що відповідач діє на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина котрі, зокрема отримує за зверненнями громадян, а таких як уже зазначалось від позивача не надходило, відтак прав позивача за результатами їх розгляду відповідач не міг порушити. Зважаючи на наведене просить про відому в позові.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Стаття 17 КАС України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ. Так, зокрема, згідно ч. 1 вказаної статті, юрисдикція адміністративного суду поширюється на спори осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 КАС України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

В частині 6 вищевказаної статті вказано, що адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто, з урахуванням всього вищенаведеного, випливає, що публічно правовий спір виникає із публічно-правових відносин між суб'єктом владних повноважень з приводу прийняття ним рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності і саме в тих правовідносинах, учасником яких є фізична або юридична особа.

Повноваження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини визначені Законом України від 23.12.1997 р. № 776/97-ВР «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини».

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону сферою застосування Закону є відносини, що виникають при реалізації прав і свобод людини і громадянина між громадянином України, незалежно від місця його перебування, іноземцем чи особою без громадянства, які перебувають на території України, та органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими і службовими особами.

Статтею 4 цього Закону визначено, що діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

Відповідно до статті 16 зазначеного Закону Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує: 1) за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників; 2) за зверненнями народних депутатів України; 3) за власною ініціативою.

В той же час з матеріалів справи стверджується, що публічно-правові відносини між позивачем та відповідачем взагалі не виникали, доказів протилежного матеріали справи не містять.

При цьому, суд зазначає, що позивач у своїх поясненнях визнав, що до відповідача з приводу обставин викладених в позові він не звертався.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надано достатні аргументи та доводи, які свідчать, що останній посягань на права, свободи та інтереси позивача не здійснив, а звернення позивача з означеним позовом суд вважає передчасним.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 11.10.2016 року.

Головуюча суддя Братичак У.В.

Суддя Кравців О.Р.

Суддя Кузан Р.І.