Справа № 805/1011/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Волгіна Н.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року справа №805/1011/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

ОСОБА_2 апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання Челахової О.О., за участю позивача- Зеленяк Г.М., представника відповідача ОСОБА_3, діючого за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі № 805/1011/16-а за позовом ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2016 року, ОСОБА_4, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 22 січня 2016 року № 65/3 Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4М., від 29 лютого 2016 року № 215/3 Про позбавлення премії ОСОБА_4 у лютому 2016 року, від 12 березня 2016 року № 223/4 Про застосування до ОСОБА_4 заходу дисциплінарного впливу, скасування надбавки та позбавлення премії у березні 2016 року; зобовязання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 премію за січень-березень 2016 року за загальними стандартами для переміщених разом із установою працівників у розмірі 200 відсотків від посадового окладу (а.с. 4-14 т. 1).

Ухвалою суду першої інстанції від 02 червня 2016 року адміністративний позов в частині визнання протиправними та скасування наказів Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 22 січня 2016 року № 65/3 Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4М. та від 29 лютого 2016 року № 215/3 Про позбавлення премії ОСОБА_4 у лютому 2016 року залишено без розгляду (а.с. 29 т. 2).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року ухвалу суду першої інстанції від 02 червня 2016 року залишено без змін (а.с. 90-92 відокремленого матеріалу).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі № 805/1011/16-а адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 12 березня 2016 року № 223/4 Про застосування до ОСОБА_4 заходу дисциплінарного впливу, скасування надбавки та позбавлення премії у березні 2016 року. Зобовязано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області розглянути питання щодо преміювання ОСОБА_4 за березень 2016 року відповідно до чинного законодавства з урахуванням встановлених судом обставин. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с. 199-207 т.2).

Не погодившись із судовим рішенням, Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в обґрунтування якої посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом першої інстанції неправомірно встановлено, що відповідач був зобовязаний реалізувати право застосовувати до позивача заходи дисциплінарного впливу виключно після проведення службового розслідування, передбаченого Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950.

Норми ст. 14 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3733-ХІІ є імперативними і безпідставно розширені судом першої інстанції до похідної функції субєкта владних повноважень від здійснення чи не здійснення дій у порядку, визначеному іншими нормативними актами.

Апелянт зазначив, що керівник головного управління в процесі вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності дійшов висновку про те, що найбільш доцільно у випадку позивача застосовувати саме положення ст. 149 Кодексу законів про працю, а не норми вищевказаного порядку.

Апелянт вважає вказану судом підставу для проведення службового розслідування, як порушення етики поведінки відсутня у Порядку, при цьому у спірному наказі констатується порушення позивачем правил професійної етики, а не етики поведінки.

При цьому у Порядку визначено як підставу для проведення службового розслідування вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозр, якої від позивача не надходило.

Зазначив, що судом невірно та упереджено надано оцінку підставам застосування до позивача заходу дисциплінарного впливу в частині не надання правової оцінки Наказу відповідача від 22 січня 2016 року № 65/3 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4М», яким оголошено догану та який був підставою для прийняття спірного наказу.

Крім того, апелянтом зазначено, що позивач свідомо не надавала пояснення щодо порушення нею трудової дисципліну, що відображено у відповідному Акті.

Крім того, апелянтом зазначено, що суд першої інстанції не вірно дійшов висновку щодо відсутності у нього права на оцінювання діяльності позивача з посиланням на Порядок №1537, оскільки зазначений порядок жодним чином не стосується предмету розгляду справи, а регламентує проведення внутрішнього оцінювання головного бухгалтера бюджетної установи.

Апелянтом також зазначено, що обовязкова наявність посадової інструкції заступника начальника управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення не має жодного відношення до суті справи, оскільки позивач займала посаду виконуючого обовязки начальника управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення - головного бухгалтера, і саме займаючи цю посаду позивач повинна була дотримуватись Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи, затвердженого Постановою КМУ №59 від 26.01ю2011 року, за не виконання якого її притягнуто до дисциплінарної відповідальності у звязку з бездіяльністю щодо виконання контролюючих функцій стосовно виконання підпорядкованими особами посадових обовязків, що призвело до несвоєчасного подання податкової звітності, зокрема, звітності з ЄСВ.

При цьому, апелянт вважає, що складання податкової звітності не вимагає обовязкового використання технічної програми, а повідомлення керівника головного управління інформації про наявність проблем с технічними засобами мали би відображення в офіційних документах управління.

У звязку із вищевказаним апелянт просив суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с. 7-22 т.3).

В судовому засідання представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, наполягав на її задоволенні та скасуванні постанови суду першої інстанції.

Позивач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважає постанову суду першої інстанції такою, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача та позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне залишити постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4, працювала у Головному територіальному управлінні юстиції у Донецькій області на посаді заступника начальника управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, на яку була призначена (шляхом переведення) Наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 425/1 від 13 березня 2015 року (а.с. 155, 217-221 т. 1).

Наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 05 червня 2015 року № 693/4 з 08 червня 2015 року на позивача покладено виконання обовязків начальника управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області головного бухгалтера (а.с. 156 т. 1).

На підставі Наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 13 серпня 2015 року № 2513/к з 13 серпня 2015 року виконувала обовязки начальника Головного територіального управління юстиції у ОСОБА_2 (а.с. 157 т. 1).

Наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 02 листопада 2015 року № 1190/4 з 02 листопада 2015 року на позивача знов покладено виконання обовязків начальника управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області головного бухгалтера, які ОСОБА_4 виконувала до 12 березня 2016 року (а.с. 26, 28 т. 2).

Наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 22 січня 2016 року № 65/3 під час виконання позивачем обовязків начальника управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення - головного бухгалтера за порушення трудової дисципліни до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення - оголошено догану. Підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було: нарахування та виплата у період з січня по жовтень 2015 року премій працівникам державних нотаріальних контор Донецької області без наявності первинних документів; бездіяльність ОСОБА_4 щодо впровадження в головному управлінні системи та форм внутрішньогосподарського обліку та правил документообігу, що призвело до відсутності у відповідача наказу, яким було б затверджено графік документообігу; невиконання позивачем обовязку щодо забезпечення складання передбаченої чинним законодавством звітності та контролю за її поданням до відповідних державних органів за період з липня 2015 року до січня 2016 року; не здійснення контролю за дотриманням підлеглими працівниками вимог законодавчих та нормативно-правових актів у сфері забезпечення своєчасного розгляду звернень громадян (а.с. 15-17, 84-88 т. 1).

Наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4М. від 29 лютого 2016 року № 215/3 ОСОБА_4 було позбавлено премії за лютий 2016 року. Підставами для прийняття цього наказу було недотримання позивачем положень Інструкції з діловодства, затвердженої наказом Головного управління № 68/2 від 06 квітня 2015 року, зокрема, не виконано своєчасно доручення керівника головного управління щодо підготовки та спрямування органу ДФС витребуваних останнім документів (інформації про діяльність установи, копій звітів про виконання загального фонду кошторису установ, про надходження і використання коштів, отриманих як плата за послуги, що надаються бюджетним установам, про надходження і використання коштів, отриманих за іншими джерелами власних надходжень бюджетних установ, про заборгованість за бюджетними коштами, інформації щодо укладених договорів тощо) (а.с. 24-26, 89-92 т. 1).

Позовні вимоги позивача про скасування вищевикладених наказів залишені без розгляду ухвалою суду від 02 червня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду .

Відтак, станом на час розгляду даної справи в суді, накази Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 22 січня 2016 року № 65/3 та № 215/3 від 29 лютого 2016 року не були визнані неправомірними або незаконними та є чинними.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 12 березня 2016 року № 233/4 Про застосування до ОСОБА_4 заходу дисциплінарного впливу, скасування надбавки та позбавлення премії у березні 2016 року до позивача було застосовано захід дисциплінарного впливу попередження про неповну службову відповідність; позбавлено премії за березень 2016 року; скасовано надбавку у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислугу років, встановлену позивачу за виконання особливо важливої роботи (а.с. 26-28, 81-83 т. 1).

Даний наказ прийнято у звязку з тим, що позивачем після прийняття двох попередніх наказів заходів реагування не прийнято, висновків не зроблено, положення справ щодо недотримання управлінням фінансового та матеріально-технічного забезпечення головного управління вимог законодавчих та нормативно-правових актів, регламентуючих діяльність бухгалтерської служби бюджетної установи, не виправлено та не усунено, а тому констатується тривале у часі невиконання останньою службових обовязків, порушення нею правил професійної етики та дискредитація головного управління, як державного органу.

Зокрема, у наказі зазначено, що управлінням фінансового та матеріально-технічного забезпечення головного управління так і не застосовані у роботі норми розділу 5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, внаслідок чого в головному управлінні не ратифіковано порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності установи, основна діяльність якої фінансується за рахунок коштів бюджету.

В наказі зазначено,щомісячні звіти до ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування управлінням фінансового та матеріально-технічного забезпечення головного управління не подавались з серпня 2015 року по лютий 2016 року (включно), тобто, ОСОБА_4, як керівником бухгалтерської служби, не було забезпечено виконання вимог Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

ОСОБА_4 не дотримувались вимоги статей 3, 5, 10 Закону України Про державну службу - не усвідомлювалась персональна відповідальність за виконання службових обов'язків і дисципліни, у діяльності не демонструвались професіоналізм, компетентність, відданість справі, не додержувались акти законодавства, не забезпечувались ефективна робота та виконання завдань державного органу відповідно до визначеної компетенції, не забезпечувалось виконання покладених безпосередньо на неї службових обов'язків та своєчасне і точне виконання розпоряджень і вказівок свого керівника (а.с. 26-28 т. 1).

Правовою підставою прийняття даного наказу зазначено ст. 14 Закону України Про державну службу, Положення про порядок преміювання, надання матеріальної допомоги, встановлення надбавок працівникам органів юстиції - додаток № 3 до Колективного трудового договору Головного управління юстиції у Донецькій області між адміністраціями та трудовими колективами на 2014 - 2018 роки, затвердженого рішенням Ворошиловської районної в місті ОСОБА_2 № 13/5 від 15 січня 2014 року.

Також у якості підстав прийняття цього наказу зазначений наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 65/3 від 22 січня 2016 року Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4М.; службова записка начальника управління кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 22 січня 2016 року № 05.1-20/24; акт від 10 березня 2016 року про відмову ОСОБА_4 надати пояснення (а.с. 26-28 т. 1).

Зі спірним наказом позивач ознайомлена 12 березня 2016 року (а.с. 81-83 т. 1).

Не погодившись із зазначеним наказом позивач 14 березня 2016 року звернулась до в.о. начальника ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_5 із заявою про перегляд рішення про застосування до неї заходів дисциплінарного впливу , в якій нею надані пояснення на всі порушення зазначені в спірному наказі(а.с. 226-229 т. 1).

21 березня 2016 року позивачу була надана відповідь (вих. № 932-5), в якій зазначено про відсутність підстав для зміни наказу № 233/4 від 12 березня 2016 року (а.с. 230 т. 2).

Не погодившись із отриманою відповіддю позивач звернулась до суду із даним позовом.

Спірним питанням у справі, є правомірність прийняття відповідачем спірного наказу.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено вчинення позивачем порушення трудової дисципліни, що призвело до прийняття спірного наказу, тобто, не доведено і правомірність спірного наказу.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що позбавлення премії позивача за січень та лютий 2016 року відбулось у звязку із прийняттям відповідачем наказів від 22 січня 2016 року № 65/3 Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4М. та від 29 лютого 2016 року № 215/3 Про позбавлення премії ОСОБА_4 у лютому 2016 року, які станом на час прийняття рішення суду першої інстанції не скасовані та не змінені, у звязку із чим зазначені позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість визначити у судовому рішенні розмір премії, що підлягає виплаті позивачу за березень 2016 року та для захисту прав позивача суд вирішив зобовязати ГТУЮ у Донецькій області розглянути питання щодо преміювання ОСОБА_4 за березень 2016 року відповідно до чинного законодавства з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Загальним (основним) нормативно-правовим актом, що регулював спірні правовідносини, є Закон України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII Про державну службу (далі - Закон № 3723-ХІІ), КЗпП України.

Згідно частин 1 та 3 ст. 14 Закону України Про державну службу до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, застосовуються дисциплінарні стягнення. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися також заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність, затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Згідно ч. 1 ст. 140 трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

Статтею 147 Кодексу законів про працю передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 140 КЗпП у трудових колективах… щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Відповідно до п. 7.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку ГУЮ у Донецькій області, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції Донецької області, Донецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 25 листопада 2013 року (Додаток № 4 до Колективного договору Головного управління юстиції у Донецькій області та трудовими колективами на 2013 2018 роки (а.с. 51-59 т. 2), за порушення трудової дисципліни, цих Правил до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. До державних службовців за невиконання чи неналежне виконання службових обовязків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, повязаних із проходженням державної служби, а також за вчинок, який ганьбить його як державного службовця, або дискредитує органи юстиції, можуть застосовуватись заходи дисциплінарного впливу згідно чинного законодавства.

Як вбачається зі спірного наказу до позивача застосовано саме захід дисциплінарного впливу, передбачений ч. 3 ст. 14 Закону України Про державну службу

В якості підстав застосування до позивача заходів дисциплінарного впливу зазначені: наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 65/3 від 22 січня 2016 року Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4М.; службова записка начальника управління кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 22 січня 2016 року № 05.1-20/24; акт від 10 березня 2016 року про відмову ОСОБА_4 надати пояснення (а.с. 26-28 т. 1).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 65/3 від 22 січня 2016 року Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_4М. є владним рішенням керівника установи про застосування до позивача дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни, що мало місце до 22 січня 2016 року, а тому зазначений документ не може вважатись підставою для застосування до ОСОБА_4 дисциплінарного впливу.

Службова записка начальника управління кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 22 січня 2016 року № 05.1-20/24, по-перше, складена у січні 2016 року (тобто, більш ніж за місяць до прийняття спірного наказу), по-друге, зазначена записка містить в собі повідомлення начальника управління кадрової роботи та державної служби про те, що в Головному управлінні відсутня посадова інструкція на головного бухгалтера; особа, яка виконує обовязки головного бухгалтера (ОСОБА_4М.) не ознайомлена із Положенням про управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення головного управління, крім цього, у цій записці констатується факт невідповідності зазначеного Положення (про управління) Типовому положенню про бухгалтерську службу бюджетної установи (а.с. 30-31 т. 1). Тобто, зазначена записка також не може вважатись підставою для прийняття спірного наказу, оскільки в ньому не зазначені порушення службових обовязків саме ОСОБА_4, а ставиться питання про усунення виявлених недоліків .

Що стосується зазначеного в якості однієї з підстав для прийняття спірного наказу акту від 10 березня 2016 року про відмову ОСОБА_4 надати пояснення щодо допущених нею порушень виконавської дисципліни (а.с. 32, 234 т. 1), суд апеляційної інстанції зазначає, що цей акт також не може вважатись підставою для застосування заходів дисциплінарного впливу, оскільки відповідачем не доведено, що позивача особисто було повідомлено про необхідність надання пояснень щодо допущених нею порушень, а вказані відповідачем повідомлення про направлення проекту наказу скеровувались на електронну адресу відділу в якому працює позивач та не містять підтверджень часу отримання його позивачем. Суд апеляційної інстанції також критично оцінює, зазначений в акті, факт телефонної розмови з позивачем, під час якої їй пропонувалось надати письмові пояснення, оскільки позивач спростовує зазначений факт, а в акті не зазначено ким та за яким номером телефону здійснювалась така розмова. З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо недотримання відповідачем вимог ст.149 КЗпП України.

Однак,суд апеляційної інстанції погоджується з висновком апелянта щодо неправомірності зазначення судом першої інстанції про обовязковість проведення службового розслідування на підставі п. 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно державних службовців, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950, оскільки цих пунктом встановлено, що стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування, в тому числі - у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків та у разі недодержання ними законодавства про державну службу; порушення етики поведінки.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що проведення службового розслідування на підставі цього пункту носить рекомендований характер та не може нести обовязковий характер.

Однак, враховуючи дані правовідносини, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачу необхідно було провести службове розслідування, виходячи з наступного.

При застосуванні до державного службовця як дисциплінарних стягнень так і заходів дисциплінарного впливу обовязково має бути встановлена протиправність поведінки працівника, яка полягає в порушенні ним своїх трудових обов'язків, закріплених нормами КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутом, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів розпоряджень роботодавця. Крім цього, особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника.

Відповідно до тексту оскаржуваного наказу від 12 березня 2016 року, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності (застосовані заходи дисциплінарного впливу) за недотримання встановленого державою порядку діяльності державних органів, систематичне порушення державної дисципліни зокрема, невиконання законів, нормативних актів, планових завдань, доручень та вказівок керівництва, службових обовязків, неналежну організацію роботи та відсутність контролю в управлінні, тобто, за неналежне виконання службових обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Як вже встановлено судом апеляційної інстанції, такі пояснення позивачем не надавались у звязку із неповідомленням неї про необхідність їх надання.

Крім того, суд зазначає, що для перевірки порушення позивачем її службових обовязків, відповідачем не надано посадову інструкцію позивача, при цьому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи представника відповідача щодо не обовязкової її наявності, оскільки позивач займала посаду виконуючого обовязки начальника управління, з огляду на те, що без наявності посадової інструкції та підтверджень ознайомлення з ними позивача, а ні відповідач, а ні суд не може надати аналіз порушення нею службових обовязків.

Як вбачається з службової записки начальника Управління кадрової служби ОСОБА_6 (а.с. 29-31 т. 1) наказом Головного управління № 23/6 від 09 лютого 2015 року Про перенайменування та зміни в структурі та штатної чисельності Головного територіального управління юстиції у Донецькій області керівникам структурних підрозділів апарату в строк до 10 березня 2015 року необхідно було розробити та подати на затвердження Положення про відповідні структурні підрозділи та посадові інструкції працівників.

З матеріалів справи вбачається, що обовязки начальника Управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення головного бухгалтера у той час виконувала ОСОБА_7; на позивача виконання обовязків начальника зазначеного управління було покладено з 8 червня 2015 року (а.с. 77-78 т. 2), доказів покладення обовязків зі складання посадової інструкції на позивача суду не надані.

Крім цього, відповідно до п. 18 розділу 5 Положення про управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області оцінка виконання головним бухгалтером своїх повноважень проводиться відповідно до порядку, затвердженому Мінфіном. Порядок проведення оцінки виконання головним бухгалтером бюджетної установи своїх повноважень затверджено наказом Міністерства фінансів України від 1 грудня 2011 року № 1537. Таким чином, оцінка виконання головним бухгалтером бюджетної установи своїх повноважень може проводитись керівником бухгалтерської служби вищого рівня (наприклад, керівником профільного департаменту Міністерства юстиції України).

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача про те, що зазначений документ не підлягає застосуванню у даному випадку, так як позивач не є головним бухгалтером, а лише певний період часу виконувала його обовязки, - так як в провину позивачу ставиться саме невиконання функціональних обовязків головного бухгалтера, які вона виконувала, зокрема, у період з 02 листопада 2015 року по 12 березня 2016 року без ознайомлення кола своїх службових обовязків на час тимчасового виконання.

Крім того, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта, щодо обовязку позивача подавати керівнику головного управління пропозиції щодо системи та форм внутрігосподарського (управлінського) обліку та правил документообігу на підставі Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, оскільки, по-перше, відсутня її посадова інструкції із зазначенням того, що вона обовязково повинна робити , по-друге, відсутні докази щодо наявності наказу про зобовязання конкретно її надання таких пропозицій на конкретну дату та не виконання зазначених вимог.

Окрім того, в своїх письмових поясненнях до відповідача від 14.03.2016 року вона повідомляла про наявність Наказу ГУЮ у Донецькій області від 02 березня 2012 року № 136/1 , яким затверджено Положення про облікову політику Головного управління юстиції у Донецькій області, затверджено Графік документообігу первинних документів по Головному управлінні юстиції у Донецькій області та який пройшов погодження в Міністерстві юстиції України, є чинним та зберігається в Департаменті фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Мінюсту( а.с.226 т.1) .

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до пояснень представника апелянта про відсутність в ГТУЮ Наказу ГУЮ у Донецькій області від 02 березня 2012 року № 136/1 затверджено Положення про облікову політику Головного управління юстиції у Донецькій області, затверджено Графік документообігу первинних документів по Головному управлінні юстиції у Донецькій області (а.с. 33-40 т. 1), оскільки керівництво управління навіть при його відсутності мало можливість відновити цей документ (або зробити його дублікат), звернувшись із відповідним запитом до Міністерства юстиції.

Крім цього, чинність протягом спірного періоду Наказу ГУЮ в Донецькій області від 2 березня 2012 року № 136/1 підтверджується також і Наказом ГТУЮ в Донецькій області від 23 березня 2016 року № 87/2 (а.с. 95-97, 176-196 т. 2), яким Наказ ГУЮ № 136/1 визнаний втративши чинність (тобто, з 23 березня 2016 року). Отже , відповідачем не доведено факту порушення позивачем своїх службових обовязків та вона не мала бути притягнута за зазначене до дисциплінарної відповідальності.

Щодо доводів апелянта в частині невиконання позивачем службових обовязків щодо не направлення управлінням фінансового та матеріально-технічного забезпечення головного управління щомісячних звітів по ЄСВ до ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області з серпня 2015 року по лютий 2016 року (включно), тобто, незабезпечення ОСОБА_4, як керівником бухгалтерської служби, виконання вимог Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до розділу 5 Положення про Управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення, затвердженого Наказом ГТУЮ у Донецькій області № 39а/2 від 12 березня 2015 року (а.с. 43-52 т. 1) головний бухгалтер організовує роботу з ведення бухгалтерського обліку та забезпечує виконання завдань, покладених на бухгалтерську службу (п. 1); підписує звітність та документи, що є підставою для перерахування податків і зборів (обовязкових платежів) (п. 8); здійснює контроль за складанням звітності (п. 10).

Згідно Розділу 3 Положення про відділ бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення, затвердженого Наказом ГТУЮ у Донецькій області № 39а/2 від 12 березня 2015 року (а.с. 53-57 т. 1) відділ складає на підставі даних бухгалтерського обліку фінансову та бюджетну звітність, а також державну статистичну звітність… в порядку, встановленому законодавством; своєчасно подає звітність. Контроль за дотриманням працівниками відділу бухгалтерського обліку та звітності здійснює керівник відділу (Розділ 5).

Таким чином, обовязок щодо складання звітності з ЄСВ покладений на керівника відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення; контроль за складанням цієї звітності на керівника відділу та керівника управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення.

Як встановлено під час розгляду даної справи судом першої та апеляційної інстанції, протягом тривалого періоду (до березня 2016 року) у ГТУЮ існували проблеми технічного характеру зі створенням та направлення до контролюючих органів звітності з ЄСВ (компютерна програма М.Е.Doc IS, яка встановлена у ГТУЮ та за допомогою якої установа, в тому числі, складає та направляє звіти до контролюючих органів, та програма Комінтех, за допомогою якої забезпечується оформлення та опрацювання заробітної плати установи, мали певні невідповідності (неузгодженості) а.с. 36-39, 83-91, 98-111 т. 2), у звязку із чим зазначені звіти (в електронній формі) формувались та направлялись до ДПІ несвоєчасно: так, звіт за серпень 2015 року був направлений 29 лютого 2016 року (а.с. 45, 134-139 т. 2), звіт за вересень та жовтень 2015 року був направлений 18 березня 2016 року (а.с. 43-44, 140-151 т. 2), звіт за листопад 2015 року був направлений 19 березня 2016 року (а.с. 42, 152-157 т. 2), звіт за грудень 2015 року був направлений 20 березня 2016 року (а.с. 41, 158-163 т. 2), звіт за січень 2016 року був направлений 22 березня 2016 року (а.с. 40, 164-169 т. 2). Несвоєчасне направлення звітів зафіксовано також і у акті камеральної перевірки відповідача від 27 квітня 2016 року № 287/05-15-13-02-34898944 (а.с. 178-180 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач про існування зазначених технічних проблем вона неодноразово доповідала на апаратних нарадах, самостійно реагувала та приймала дії щодо усунення зазначених проблем (а.с. 158-165 т. 1, 47-50, 60 т. 2).

У спірному наказі не уточнено в чому саме полягає здійснення контролю з боку позивача за своєчасним направленням звітів - від яких об'єктивно необхідних організаційних заходів по відношенню до своїх підлеглих позивач необґрунтовано утрималась, які організаційні заходи чи дії, та в який спосіб, чи у якому порядку в межах своїх повноважень позивачу належало вчинити, а вона їх не вчинила та т.п.

Як вбачається з матеріалів справи в період з 13 серпня 2015 року до 02 листопада 2015 року вона не обіймала зазначену посаду головного бухгалтера , в листопаді та грудні знаходилась у відпустці, а звітність за лютий 2016 року подається до 20 березня 2016 року, тобто в зазначений період відповідачем також не доведено порушення позивачем службових обовязків з огляду на те, що відповідно до наказу її притягнуто до дисциплінарної відповідальності не за недотримання контролю за подачею звітності, а за не подання нею такої звітності.

Окрім того, наказом відповідача № 65/3 від 22.01.2016 року вона вже була притягнута до дисциплінарної відповідальності за не складання та не направлення звітів з ЄСВ за період з липня 2015 року-січень 2016 року ( т.1 а.с.15-17), що є неприпустимим притягнення до відповідальності за зазначений період.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції критично ставиться до тверджень представника відповідача, що порушення строків направлення зазначених звітів стали можливим внаслідок неналежної організації позивачем своїх обовязків та відсутністю контролю при їх виконанні, при цьому доказів на підтвердження застосування заходів дисциплінарного впливу за несвоєчасне направлення звітів з ЄСВ до контролюючих органів на посадових осіб відділу бухгалтерського обліку та звітності та керівника цього відділу, на яких покладається складання та направлення звітів з ЄСВ, відповідно до посадових інструкцій,- суду не надано.

Також суд апеляційної інстанції вважає недоцільними пояснення апелянта, що відсутність у спірному наказі назви виду цього документа наказ є технічною помилкою, оскільки відповідачем при оформленні організаційно-розпорядчого документу порушено п. 15 та п. 32 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1242 від 30 листопада 2011 року, та п. 2 розділу 9 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організація, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18 червня 2015 року, Національного стандарту України Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 7 квітня 2003 року № 55 та порушенням Методичних рекомендацій щодо застосування ДСТУ 4163-2003, схвалених протоколом засідання Методичної комісії Держкомархіву від 07 листопада 2003 року № 7.

Інші твердження апелянта суд апеляційної інстанції приймає критично з огляду на те, що відповідачем не доведено обставин порушення позивачем службових обовязків за які вона притягнута до дисциплінарної відповідальності.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобовязання управління розглянути питання щодо преміювання ОСОБА_4 за березень 2016 року відповідно до чинного законодавства з урахуванням встановлених судом обставин, з огляду не те, що суд не може визначити у судовому рішенні розмір премії, що підлягає виплаті позивачу за березень 2016 року, а порушені права позивача мають бути поновлені.

Крім того, представником відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції надано Наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 25 січня 2016 року № 53/4 «Про встановлення надбавки працівникам апарату Головного територіального управління юстиції у Донецькій області», яким встановлено позивачу з 01 січня по 31 березня 2016 року щомісячну надбавку за виконання особливо важкої роботи з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислугу років у розмірі 50% від посадового окладу, відтак, право на отримання цієї надбавки підтверджено та повинно бути також відновлено (а.с. 55-58 т. 3).

У судовому засіданні представником відповідача надано лист із поясненнями щодо допущення описки у спірному наказі в частині не вірного зазначення періоду Колективного договору Головного управління юстиції у Донецькій області, а саме замість періоди 2013-2018 року вказано період його дії 2014 2018 року, що судом апеляційної інстанції приймається до уваги.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного та з урахуванням положення ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 р. у справі № 805/1011/16-а за позовом ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, зобовязання вчинити певні дії - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 12 жовтня 2016 року.

Повний текст ухвали виготовлено 13 жовтня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_8

ОСОБА_9