Справа № 804/14529/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -
25 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 22.09.2015: № НОМЕР_1 ( форми «Р»), № НОМЕР_2 ( форми «П»).
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити його повністю.
Представник відповідача у судовому засідання заперечив проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, ПАТ «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» (ідентифікаційний код юридичної особи 05393056) зареєстроване як юридична особа 25.04.1997 Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та перебуває на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС.
Згідно з відомостями, які містяться на сайті Інформаційно - ресурсного центру (www.usr.minjust.gov.ua) видами діяльності позивача є: код КВЕД 19.10 Виробництво коксу та коксопродуктів; код КВЕД 24.10 Виробництво чавуну сталі та феросплавів (основний); код КВЕД 85.32 Професійно - технічна освіта; код КВЕД 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; код КВЕД 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; код КВЕД 49.20 Вантажний залізничний транспорт; код КВЕД 56.29 Постачання інших готових страв.
Висновки контролюючого органу ґрунтуються на тому, що за результатами аналізу взаємовідносин позивача із ТОВ «Завод «Енергокредо», ТОВ «Корпорація Арсіл», ТОВ «Коксохімремонт», ТОВ «Технологія», ТОВ «Компанія Укрпромснаб», ТОВ ВКФ «Найс», ТОВ «ЛТ- Імпєкс», ТОВ ВО «Укрспецзалізшляхбуд» встановлено, що для виконання договорів із позивачем у перелічених підприємств відсутні працівники в достатній кількості, до перевірки не надані журнали обліку працівників, які виконували роботи за договорами, дозволи на перебування спецтехніки на території позивача та перепустки. Окрім того, за аналізом електронних баз податкового органу не встановлено декларування по ланцюгу постачання з контрагентами субпідрядників.
По взаємовідносинами позивача із ТОВ «Укрспецконструкція», ТОВ «Вторцветметресурси», ТОВ «ІТС» за аналізом електронних баз, контролюючим органом вставлена відсутність основних фондів, у позивача відсутні товарно - транспорті накладні, на підтвердження транспортування на його адресу товару від вказаних постачальників, за аналізом ланцюгу постачання не встановлено кінцевого виробника товару, який реалізований позивачу у періоді, що перевірявся; встановлена відсутність у зазначених підприємств - постачальників достатньої кількості трудових ресурсів.
Висновки контролюючого органу про завищення відємного значення обєкта оподаткування податку на прибуток за 2014 рік ґрунтуються на тому, що позивачем неправомірно сформовано витрати по взаємовідносинах з ТОВ ВО «Укрспецзалізшляхбуд», діяльність якого не була спрямована на реальне настання наслідків.
На підставі акта перевірки від 10.09.2015 № 89/28-01-42-02-05393056 відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 22.09.2015:
- № НОМЕР_1 (форми «Р») про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 1 392 861,00 грн., з яких 928574,00грн. за основним платежем та 464287,00 грн. за штрафними ( фінансовими) санкціями.
- № НОМЕР_2 (форми «П») про зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1295962,00 грн.
Дослідивши надані сторонами докази та обставини справи, суд не погоджується із позицією податкового органу, яка відображена в акті перевірки від 10.09.2015 № 89/28-01-42-02-05393056 щодо нереальності господарських операцій позивача із зазначеними контрагентами, з огляду на таке.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011№ 742/11/13-11, у якому зазначено з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Також, у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому, взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи податкового органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Завод «Енергокредо», ТОВ «Корпорація Арсіл», ТОВ «Коксохімремонт», ТОВ «Технологія», ТОВ «Компанія Укрпромснаб», ТОВ ВКФ «Найс», ТОВ «ЛТ- Імпєкс», ТОВ ВО «Укрспецзалізшляхбуд», у зв'язку з тим, що їх контрагентами - постачальниками по ланцюгу постачання не декларувалося придбання товарів/робіт, які в подальшому реалізовані позивачеві, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачання платником податків та його безпосередніми контрагентами.
У ОСОБА_6 адміністративного суду України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «ВО «Укрспецзалізшляхбуд» за липень грудень 2014 року, ТОВ «Ітс», ТОВ «Експохім ОСОБА_5» за січень 2015 року, ТОВ «Такт», ТОВ «Завод «Енергокредо» за лютий 2015 року, ТОВ ВКФ «Найс», ТОВ «Укрспецконструкція», ТОВ «Вторцветметресурси», ТОВ «Завод «Енергокредо», ТОВ «ЛТ Імпєкс», ТОВ «Корпорація Арсіл», ТОВ «Компанія Укрпромснаб», ТОВ «Коксохімремонт», ТОВ «Технологія» за березень 2015 року, і реальність зміни майнового стану першого.
Досліджуючи господарські операції, по яким позивачем сформовані витрати та суму податкового кредиту, судом встановлено таке.
16.01.2014 між ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» (далі - покупець) та ТОВ «Компанія Укрпромснаб» (далі постачальник) укладений договір купівлі- товару № 60/2014. Постачальник здійснив поставку товару (пучки березові) відповідно до укладеного договору № 60/2014 від 16.01.2014 та Специфікації № 8 (Додаток № 9 від 17.02.2015), яка є невідємною частиною зазначеного договору. Специфікацією № 8 сторонами визначено найменування товару, кількість, ціну, умови оплати та умови поставки (СРТ склад ПАТ «Євраз ДМЗ ім. Петровського» в редакції «Інкотермс 2010»).
Видача товару у виробництво підтверджується накладними - вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип. ф. М-11 - № 174 від 23.03.2015, № 287 від 18.05.2015, № 335 від 15.06.2015, які містяться в матеріалах справи.
06 грудня 2013 року між ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» (далі - покупець) та ТОВ «ІТС» (далі постачальник) укладено договір № 1985/2013, відповідно до умов якого постачальник здійснив поставку товару (контактору) за умовами укладеного договору та Специфікації № 14 (Додаток № 15 від 26.11.2014), яка є невідємною частиною зазначеного договору. Специфікацією № 14 сторонами визначено найменування товару, кількість, ціну, умови оплати та умови поставки (СРТ склад ПАТ «Євраз ДМЗ ім. Петровського» в редакції «Інкотермс 2000»).
Також, ТОВ «ІТС» здійснило поставку товару (контактору) відповідно до укладеного із позивачем договору від 16.01.2015 № 34/2015 та Специфікації (Додаток № 2 від 16.01.2015), яка є невідємною частиною зазначеного договору. Специфікацією (Додаток № 2 від 16.01.2015) сторонами визначено найменування товару, кількість, ціну, умови оплати та умови поставки (СРТ склад ПАТ «Євраз ДМЗ ім. Петровського» в редакції «Інкотермс 2000»).
Оплату за поставлений товар було здійснено позивачем 30.01.2015, 05.02.2015, що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.
Видача товару у виробництво підтверджується накладними - вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 20.01.2015 № 26, від 20.01.2015 № 24, від 23.01.2015 № 53, від 23.01.2015 № 52, від 26.01.2015 № 60, від 12.02.2015 № 140, від 18.02.2015 № 161 (тип.ф.М-11), які містяться в матеріалах справи.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вторцветметресурси» здійснило поставку товару (сплав алюмінію вторинного АВ-87) відповідно до укладеного із позивачем договору купівлі продажу товару від 25.12.2014 № 1921/2014. Специфікацією (Додаток № 3 від 27.02.2015), яка є невідємною частиною зазначеного договору сторонами визначено найменування товару, технічні характеристики, кількість, ціну, умови оплати, строки поставки та умови поставки: СРТ склад Покупця в редакції «Інкотермс 2010».
Оплата за поставлений товар здійснена позивачем 03.04.2015 та 10.04.2015, що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.
Видача товару у виробництво підтверджується накладними - вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів № 59 від 31.03.2015, № 88 від 30.04.2015, № 120 від 29.05.2015 (тип. ф. М-11).
17 березня 2016 року між позивачем та ТОВ «Укрспецконструкція» укладений договір купівлі - продажу товару (алюмінію для розкислення марки АВ - 87) № 334/2015. Специфікацією (Додаток № 2 від 17.03.2015), яка є невідємною частиною зазначеного договору сторонами визначено найменування товару, технічні характеристики, кількість, ціну, умови оплати, строки поставки та умови поставки: СРТ склад Покупця, в редакції «Інкотермс 2010».
Оплату за поставлений товар здійснено позивачем 14.04.2015 та 17.04.2015, що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.
Видача товару у виробництво підтверджується накладними - вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів тип. ф. М-11.
Розділом 8 «Строки надання послуг» вищезазначеного договору сторони визначили, що 4-та щорічна надзорна інспекція (перевірка) виробництва повинна бути здійснена до 10.04.2013; 5-та щорічна надзорна інспекція (перевірка) виробництва повинна бути здійснена до 10.04.2014; 6-та щорічна надзорна інспекція (перевірка) виробництва повинна бути здійснена до 10.04.2015.
Оплата за надані послуги здійснена позивачем 13.03.2015, що підтверджується банківською випискою, яка міститься в матеріалах справи.
Між ТОВ ВКФ «НАЙС» (власником) та ПАТ «Євраз ДМЗ ім. Петровського» (абонентом) укладений договір на приймання та транспортування дренажних, зливових, стічних та зворотних вод від 01.03.2015 № 285/2015, за умовами якого власник зобовязався надавати абоненту послуги з прийому до гідротехнічної споруди № 1 та транспортуванню до р. Дніпро дренажних, зливових, стічних та зворотних вод відповідно до умов цього договору, а абонент зобовязався здійснювати своєчасну оплату наданих йому власником послуг на умовах цього договору та дотримуватися передачі дренажних, зливових стічних та зворотних вод, що встановлені цим договором.
Надані послуги з прийому до гідротехнічної споруди № 1 та транспортування до р. Дніпро всіх дренажних, зливових, стічних та зворотних вод, що скидаються по водоспусках № 1, №4, №5, №6 Західного колектору підтверджуються актом здачі прийняття робіт ( надання послуг) № ОУ-0000005 від 31.03.2015, податковою накладною № 5 від 31.03.2015 на суму 1575000,00грн., в т.ч. ПДВ - 262500,0, грн.
Оплату за надані послуги здійснено позивачем 14.04.2015, що підтверджується банківською випискою, яка міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 148 Господарського кодексу України, правовий режим використання окремих видів природних ресурсів (вод) встановлюється законами.
Згідно з ч. 1 ст. 149 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів.
Статтею 48 Водного кодексу України визначено, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.
Згідно зі ст. 151 Господарського кодексу України, суб'єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Із даними нормами узгоджується і ст. 49 Водного кодексу України, якою передбачено здійснення спеціального водокористування на підставі дозволу.
Статтею 49 Водного кодексу України встановлено, що дозвіл на спеціальне водокористування видається органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення.
Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 10.08.1992 № 459 «Про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів і встановлення лімітів використання ресурсів загальнодержавного значення», дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів - це офіційний документ, який засвідчує право підприємств, установ, організацій, громадян на використання конкретних природних ресурсів у межах затверджених лімітів.
Враховуючи те, що умови виданих субєктам господарювання дозволів на спеціальне водокористування є обовязковими до виконання, оскільки відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 10.08.1992 № 459 «Про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів і встановлення лімітів використання ресурсів загальнодержавного значення» та п.п. 6 ч. 1 ст. 55 Водного кодексу України, порушення умов спеціального водокористування є підставою для припинення права спеціального водокористування, 01.03.2015 ПАТ «Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» уклало з ТОВ ВКФ «НАЙС» вищеозначений договір на приймання та транспортування дренажних, зливових, стічних та зворотних вод № 285/2015.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, між позивачем (замовником) та ТОВ «Коксохімремонт» (виконавцем) укладений договір від 04.12.2013 № 1967/2013, за умовами якого виконавець здійснив виконання робіт, перелік яких визначений умовами договору, додатковими угодами до нього, а саме:
3) виконання робіт по КР будівлі бензольного відділення, інв. № 1261 у березні 2015 року підтверджується актом № 13 від 27.03.2015, договірною ціною № 72/14, локальним кошторисом № 72/14, відомістю ресурсів до договірної ціни № 72/14;
4) виконання робіт по ремонту будівлі дезентеграторного відділення, інв. № 1399, у березні 2015 року підтверджується актом № 14 від 27.03.2015, договірною ціною №84/14, локальним кошторисом №84/14, відомістю ресурсів до договірної ціни №84/14, розрахунком загальновиробничих витрат;
5) виконання робіт по КР освітлювача механізованого д/надсмольної води, заміна покрівлі, обслуговуючих майданчиків, ремонт ланцюга, приводів в цеху УХП у березні 2015 року підтверджується актом № 15 від 27.03.2015, договірною ціною №2/14-1, локальним кошторисом №2/14-1, відомістю ресурсів до договірної ціни № 2/14-1.
Факт виконання робіт за вищеозначеним договором підтверджується актами здачі приймання виконаних підрядних робіт від 27.03.2015 №№ 11, 12, 13, 14, 15, 16, підписаними повноважними представниками сторін з прикладенням круглих печаток останніх. Виконавцем робіт виписані позивачу податкові накладні від 27.03.2015 №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи. Оплата за виконані роботи здійснена позивачем 27.04.2015, що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.
Також, між позивачем (замовником) та ТОВ «Корпорація АРСІЛ» (виконавцем) укладений договір від 29.11.2013 № 1950/2013, за умовами якого виконавець здійснив виконання робіт, перелік яких визначений умовами договору, додатковими угодами до нього, а саме:
1) виконання робіт з поточного ремонту обладнання передньої сторони стану «800», підтверджується актом № 11 від 26.03.2015, договірною ціною до локального кошторису № 431, локальним кошторисом № 431, відомістю ресурсів до локального кошторису № 431, розрахунком загальновиробничих витрат;
2) виконання робіт з технічного обслуговування передньої сторони стану «800», підтверджується актом № 12 від 26.03.2015, договірною ціною до локального кошторису № 432, локальним кошторисом № 432, відомістю ресурсів до локального кошторису № 432, розрахунком загальновиробничих витрат;
3) виконання робіт з поточному ремонту м/к кранових естакад ЦПП (шлаковий двір, вогневий переділ, над вибуховою ямою та сортування бою) підтверджується актом №13 від 26.03.2015, договірною ціною до локального кошторису №646, локальним кошторисом №646, відомістю ресурсів до локального кошторису №646, розрахунком загальновиробничих витрат;
4) виконання робіт з поточного ремонту гідравлічного обладнання, клети 630, підтверджується актом № 14 від 26.03.2015, договірною ціною до локального кошторису № 405, локальним кошторисом № 405, відомістю ресурсів до локального кошторису №405, розрахунком загальновиробничих витрат;
5) виконання робіт з капітального ремонту обладнання гідравліки та мастила, підтверджується актом № 15 від 31.03.2015, договірною ціною до локального кошторису № 596, локальним кошторисом № 596, відомістю ресурсів до локального кошторису № 596, розрахунком загальновиробничих витрат.
Факт виконання робіт за вищеозначеним договором підтверджується актами здачі приймання виконаних підрядних робіт № 11 від 26.03.2015, № 12 від 26.03.2015, № 13 від 26.03.2015, № 14 від 26.03.2015, № 15 від 31.03.2015, підписаними повноважними представниками сторін з прикладенням круглих печаток останніх. Виконавцем робіт виписані позивачу податкові накладні від 26.03.2015 №№ 12, 13, 14, 15, від 31.03.2015 № 16, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи. Оплата за виконані роботи здійснена позивачем 27.04.2015, 14.05.2015, що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.
Судом встановлено, що між позивачем (замовником) та ТОВ «Технологія» (виконавцем) укладений договір від 05.12.2013 № 1978/2013, за умовами якого виконавець здійснив виконання робіт, перелік яких визначений умовами договору, додатковими угодами до нього, а саме:
1) виконання робіт з поточного ремонту вантажопідйомних кранів доменного цеху в березні 2015 року підтверджується актом № 9 від 30.03.2015, договірною ціною, локальним кошторисом № 415, відомістю ресурсів до локального кошторису № 415, розрахунком загальновиробничих витрат;
2) виконання робіт з технічного обслуговування вантажопідйомних кранів доменного цеху в березні 2015 року підтверджується актом № 10 від 30.03.2015, договірною ціною, локальним кошторисом № 416, відомістю ресурсів до локального кошторису № 416, розрахунком загальновиробничих витрат;
3) виконання робіт з поточного ремонту електромостових магнітних та загального призначення кранів ПЦ-1 в березні 2015 року підтверджується актом № 11 від 30.03.2015, договірною ціною, локальним кошторисом № 422, відомістю ресурсів локального кошторису № 422, розрахунком загальновиробничих витрат;
4) виконання робіт з технічного обслуговування електромостових магнітних і загального призначення кранів ПЦ-1 в березні 2015 року підтверджується актом № 12 від 30.03.2015, договірною ціною, локальним кошторисом № 430, відомістю ресурсів до локального кошторису № 430, розрахунком загальновиробничих витрат.
Факт виконання робіт за вищеозначеним договором підтверджується актами здачі приймання виконаних підрядних робіт від 30.03.2015 року №№ 9, 10, 11, 12, підписаними повноважними представниками сторін з прикладенням круглих печаток останніх. Виконавцем робіт виписані позивачу податкові накладні від 30.03.2015 року №№ 2, 3, 4, 5, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи. Оплата за виконані роботи здійснена позивачем 27.04.2015, 14.05.2015, що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.
Як встановлено судом, ТОВ ВО «Укрспецзалізшляхбуд» виконало роботи з капітального ремонту залізничних колій та стрілочних переводів у травні грудні 2014 року відповідно до умов укладеного договору № 802/2014 від 07.05.2014 з позивачем, а саме:
1) виконання робіт з капітального ремонту 2,0 км залізничної колії та 20 стрілочних переводів, інв. № 2304, № 2203, № 2335, у липні 2014 року, серпні 2014 року, вересні 2014 року, жовтні 2014 року, листопаді 2014 року, грудень 2014 року підтверджується актами № 3 від 29.07.2014, № 4 від 29.07.2014, № 5 від 29.07.2014, № 6 від 29.08.2014, № 7 від 29.08.2014, № 8 від 30.09.2014, № 9 від 30.09.2014, № 10 від 31.10.2014, № 11 від 31.10.2014, № 12 від 28.11.2014, № 13 від 28.11.2014, № 14 від 28.11.2014, № 16 від 29.12.2014, договірною ціною, локальним кошторисом № 504, відомістю ресурсів до локального кошторису № 504, розрахунком загальновиробничих витрат;
2) виконання робіт з ремонту додаткового обєму капітального ремонту 0,4 км залізничної колії та 2 стрілочних переводів в листопаді та грудні 2014 року підтверджується актами № 15 від 28.11.2014, № 17 від 29.12.2014, № 18 від 29.12.2014, договірною ціною, локальним кошторисом № 632, відомістю ресурсів до локального кошторису № 632, розрахунком загальновиробничих витрат;
3) виконання робіт з ремонту додаткового обєму капітального ремонту 0,25 км залізничної колії в грудні 2014 року підтверджується актом № 19 від 29.12.2014, договірною ціною, локальним кошторисом № 643, відомістю ресурсів до локального кошторису № 643, розрахунком загальновиробничих витрат.
Факт виконання робіт за вищеозначеним договором підтверджується актами здачі виконаних робіт від 29.07.2014 №№ 3, 4, 5, від 29.08.2014 №№ 7, 8, 6, від 30.09.2014 №№ 9 10, від 31.10.2014 року №№ 10, 11, 12, від 28.11.2014 №№ 12, 13, 14, 15, від 29.12.2014 року №№ 16, 17, 18, 19, підписаними повноважними представниками сторін з прикладенням круглих печаток останніх.
Виконавцем робіт виписані позивачу податкові накладні від 29.07.2014 №№ 43, 44, 45, від 29.08.2014 №№52, 51, від 30.09.2014 №№57, 60, від 31.10.2014 №№ 68, 69, від 28.11.2014 №№ 77, 78, 79, 80, від 29.12.2014 №№ 86, 87, 88, 89, які містяться в матеріалах справи. Оплата за виконані роботи здійснена позивачем 27.04.2015, 14.05.2015, що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.
Судом встановлено, що відповідно до умов договору від 23.01.2015 № 84/2015, укладеного між позивачем та ТОВ «Енергокредо», останнім виконувалися роботи з капітального, поточного ремонту обладнання цехів (детальний опис ремонтних робіт визначений в додаткових угодах до договору від 23.01.2015 № 84/2015), а саме:
1) виконання робіт по поточному ремонту допоміжного обладнання турбінного цеху в лютому 2015 року, березні 2015 року підтверджується актами № 7 від 27.02.2015, № 13 від 31.03.2015 року, договірною ціною, локальним кошторисом № 649, відомістю ресурсів до локального кошторису № 649, розрахунком загальновиробничих витрат;
2) виконання робіт по капітальному ремонту турбокомпресора КТК-7/14 № 1 в лютому 2015 року, березні 2015 року підтверджується актами № 8 від 27.02.2015, № 18 від 31.03.2015, договірною ціною, локальним кошторисом № 668, відомістю ресурсів до локального кошторису № 668, розрахунком загальновиробничих витрат;
3) виконання робіт по технічному обслуговуванню нагнітачів Н-3500-15-1 №1,2,3 газоочистки ККЦ і підшипників ковзання приводних електродвигунів ДСП-116/49-4 в лютому 2015 року , березні 2015 року підтверджується актами № 10 від 27.02.2015, № 16 від 31.03.2015, договірною ціною, локальним кошторисом № 451, відомістю ресурсів до локального кошторису № 451, розрахунком загальновиробничих витрат;
4) виконання робіт по технічному обслуговуванню енергетичного обладнання машзалів блюмінгу «1050», стан «800» та машзалу приводного двигуна 4000кВт в лютому 2015 року, березні 2015 року підтверджується актами № 9 від 27.02.2015, № 17 від 31.03.2015, договірною ціною, локальним кошторисом № 421, відомістю ресурсів до локального кошторису № 421, розрахунком загальновиробничих витрат;
5) виконання робіт по поточному ремонту обладнання на насосних станціях в лютому 2015 року, березні 2015 року підтверджується актами № 11 від 27.02.2015, № 14 від 31.03.2015, договірною ціною, локальним кошторисом № 475, відомістю ресурсів до локального кошторису № 475, розрахунком загальновиробничих витрат;
6) виконання робіт по ремонту радіальних відстійників, м/к та трубопроводів на насосних станціях дільниці очисних споруд в лютому 2015 року, березні 2015 року підтверджується актами № 12 від 27.02.2015, № 15 від 31.03.2015, договірною ціною, локальним кошторисом № 477, відомістю ресурсів до локального кошторису № 477, розрахунком загальновиробничих витрат;
7) виконання робіт по поточному ремонту кисневих турбокомпресорів КТК-7/14 та повітряних турбокомпресорів К-350, К-500, К-525, арматури ВРУ АК-6 и ВРУ АКАр-6 в березні 2015 року підтверджується актом № 19 від 31.03.2015, договірною ціною, локальним кошторисом № 691, відомістю ресурсів до локального кошторису № 691, розрахунком загальновиробничих витрат;
8) виконання робіт по капітальному ремонту повітряних скрубберів системи азотно -водяного охолодження (АВО) та насосів ЦНС 38-88 повітророзподільних установок ВРУ АК-6 и ВРУ АКАр-6 в березні 2015 року підтверджується актом № 20 від 31.03.2015, договірною ціною, локальним кошторисом № 669, відомістю ресурсів до локального кошторису № 669, розрахунком загальновиробничих витрат.
Факт виконання робіт за вищеозначеним договором підтверджується актами - здачі виконаних робіт від 27.02.2015 №№ 7, 8, 9, 10, 11, 12, від 31.03.2015 №№ 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, підписаними повноважними представниками сторін з прикладенням круглих печаток останніх. Виконавцем робіт виписані позивачу податкові накладні від 27.02.2015 року №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7, від 31.03.2015 №№ 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, які містяться в матеріалах справи. Оплата за виконані роботи здійснена позивачем 23.03.2015, 26.03.2015, 08.04.2015, 20.04.2015, 27.04.2015, 14.05.2015, що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.
Зі змісту акта перевірки судом встановлено, що по взаємовідносинам позивача із ТОВ «Експохім ОСОБА_5», ТОВ «Такт» контролюючим органом розбіжності не встановлені.
В матеріалах справи міститься індивідуальна податкова консультація № 8113/28-01-42-03-14 від 27.03.2014, яка була надана відповідачем та в якій зазначено, що товарно - транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право платника податків на формування податкового кредиту.
Відповідно до п. 53.1 ст. 53 Податкового кодексу України, не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.
Окрім того, наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 № 28 затверджений Перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні. Обов'язкова сертифікація металобрухту вказаним наказом не передбачена.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ( далі - Закону) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Судом під час розгляду справи встановлено, що вищеописані первинні документи, складені ТОВ «ВО «Укрспецзалізшляхбуд», ТОВ «Ітс», ТОВ «Завод «Енергокредо», ТОВ ВКФ «Найс», ТОВ «Укрспецконструкція», ТОВ «Вторцветметресурси», ТОВ «Завод «Енергокредо», ТОВ «ЛТ - Імпєкс», ТОВ «Корпорація Арсіл», ТОВ «Компанія Укрпромснаб», ТОВ «Коксохімремонт», ТОВ «Технологія» відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Судом також з'ясовано, що оплата на користь ТОВ «ВО «Укрспецзалізшляхбуд», ТОВ «Ітс», ТОВ «Завод «Енергокредо», ТОВ ВКФ «Найс», ТОВ «Укрспецконструкція», ТОВ «Вторцветметресурси», ТОВ «Завод «Енергокредо», ТОВ «ЛТ - Імпєкс», ТОВ «Корпорація Арсіл», ТОВ «Компанія Укрпромснаб», ТОВ «Коксохімремонт», ТОВ «Технологія» за вищевказаними господарськими операціями проведена ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» в повному обсязі.
Судом на підставі відомостей, які містяться на Інформаційному ресурсі (www.usr.minjust.gov.ua) встановлено, що на момент господарських взаємовідносин з позивачем підприємства: ТОВ «ВО «Укрспецзалізшляхбуд», ТОВ «Ітс», ТОВ «Завод «Енергокредо», ТОВ ВКФ «Найс», ТОВ «Укрспецконструкція», ТОВ «Вторцветметресурси», ТОВ «Завод «Енергокредо», ТОВ «ЛТ - Імпєкс», ТОВ «Корпорація Арсіл», ТОВ «Компанія Укрпромснаб», ТОВ «Коксохімремонт», ТОВ «Технологія» були зареєстровані як юридичні особи та відповідно до інформації, наявної на офіційному сайті Державної фіскальної служби України (www.sfs.gov.ua), були зареєстровані як платники ПДВ.
Стосовно відсутності у позивача сертифікатів якості на товари, що поставлені у періоді, що перевірявся, суд зазначає, що у відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено фактичне постачання товару позивачеві, з яких вбачається рух активів між позивачем та вказаним контрагентом.
Відповідно до п. 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Таким чином, сертифікат якості не може бути документом, на підставі якого ведеться облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, оскільки сертифікат якості не є документом, який підтверджує факт постачання товарів, не містить відомостей про господарську операцію та не відповідає вимогам до первинних документів, встановленим законодавством України, а є документом, який підтверджує саме якість товару.
Відсутність товарно - транспортних накладних не може бути єдиною беззаперечною підставою для висновку про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій, оскільки, відповідною транспортною документацією обов'язково має бути підтверджено здійснення послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару. Більш того, їх відсутність у ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» не може свідчити про відсутність господарських операцій, оскільки перевезення товарів здійснювалося у відповідності до умов договорів постачальниками товарів з доставленням їх на склад позивача.
Суд зазначає про безпідставність тверджень податкового органу про відсутність матеріальних можливостей для здійснення задекларованих господарських операцій з ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» переліченими вище контрагентами позивача, оскільки нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватися лише фактом порушення вимог законодавства при створенні підприємства - постачальника товарів (послуг) та веденні ним фінансово-господарської діяльності чи фактом порушення вимог податкового законодавства, зафіксованим податковим органом в акті перевірки. Відсутність у підприємства - контрагента основних засобів, складських та інших умов, на що також посилається відповідач, само собою не може свідчити про нереальне вчинення господарської операції з постачання товару, виконання робіт/надання послуг.
Стан виконання податкових обов'язків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства пов'язують формування податкового кредиту з фактом придбання товарів чи послуг з метою використання в господарській діяльності.
Платник податків (покупець товарів, послуг) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені порушення продавцем.
Допущені продавцем певні порушення законодавства тягнуть негативні наслідки для цього продавця та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість, адже законами іншого не передбачено.
Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови в праві на податковий кредит.
Суд зазначає, що за умови реального здійснення платником податків (покупцем) господарських операцій з придбання робіт (послуг), які призвели до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, за відсутністю з боку такого платника порушення вимог наведених норм закону при формуванні податкового кредиту, підстави для позбавлення його права на зазначений кредит відсутні.
Таким чином, факт здійснення господарських операцій між позивачем та вище переліченими його контрагентами підтверджується первинними документами, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2. статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Положеннями статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Так, пунктом 201.10 ст. 201 ПК України вказаної статті передбачено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Формування витрат встановлено пунктами 138.2, 138.4 статті 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподілених постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Перевіривши надані до матеріалів справи первинні документи, судом не виявлено розбіжностей у їх заповненні з відображеними у первинних документах даними.
Позивачем надані до суду як первинні бухгалтерські документи, так і всі інші документи, якими оформлені операції, які підтверджують факт здійснення господарських операцій щодо придбання товарно - матеріальних цінностей у вказаних контрагентів та виконання робіт. При цьому, суд звертає увагу на те, що податковий орган ані в акті перевірки, ані в ході судового розгляду не ставив під сумнів достовірність даних, які містять вказані первинні бухгалтерські документи, а також не зазначав про невідповідність первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, відсутності у них обов'язкових реквізитів.
Податковим органом не надано суду доказів щодо наявності дефектів у правовому статусі контрагентів позивача, зокрема, відсутності реєстрації їх як платників податку на додану вартість або припинення як юридичних осіб на час укладання та виконання угод.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову
Враховуючи все вищевикладене, з огляду на вищезазначені норми чинного податкового законодавства, дослідивши надані сторонами докази, з урахуванням встановленого факту реального здійснення господарських операцій за наведеними вище договорами, суд дійшов висновку, що формування витрат в 2014 році та формування податкового кредиту у липні - грудні 2014 року, січні - березні 2015 року, сформований позивачем правомірно та підтверджується первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи.
Таким чином, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і доведеність позивачем неправомірності винесених оскаржених податкових повідомлень - рішень від 22.09.2015 № НОМЕР_1 (форми «Р»), від 22.09.2015 № НОМЕР_2 (форми «П»), а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 86, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС від 22.09.2015 № НОМЕР_1 ( форми «Р»).
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС від 22.09.2015 № НОМЕР_2 (форми «П»).
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2016 року.

Суддя ОСОБА_1