Справа № 825/1508/16
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2016 року Чернігів Справа № 825/1508/16

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О., за участі секретаря Мхитаряна В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу
за позовом ОСОБА_1

до Військової частини польова пошта НОМЕР_1

про визнання дій неправомірними, скасування наказу та стягнення коштів,-

за участю
представників сторін:
від відповідача Ярошенка О.К.,

ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:
30.08.2016 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини польова пошта НОМЕР_1 (далі в/ч польова пошта НОМЕР_1 ), в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії командирів військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та скасувати наказ № 1451 від 23.06.2016 про результати проведення службового розслідування за фактом відсутності на службі капітана ОСОБА_1 в частині: п.1. за порушення встановленого чинним законодавством порядку проходження служби, нехтування вимогами ст. ст. 12, 14, 254 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту ЗСУ на капітана ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення сувору догану; п.2.у відповідності вимог наказу Міністерства Оборони України № 260 від 11.06.2008 капітана ОСОБА_5 .В позбавити премії за червень 2016 року в повному обсязі4

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 утриману з нього премію за червень 2016 року у розмірі 7064 грн.;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що спірний наказ є необґрунтованим та безпідставним, оскільки до позивача застосовано дисциплінарне стягнення за порушення, яке останній не вчиняв, оскільки 04.06.2016 позивач був відсутній на службі у зв`язку з тим, що був вихідний день - субота.

Наголошує, що не погоджується, зі спірним наказом та вважає його таким, що підлягає скасуванню, так як останній винесений всупереч вимогам ст. 84, 86, 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що 04.06.2016 на контролі розпорядку дня була група заступника командира частини з озброєння підполковника ОСОБА_6 , в склад цієї групи згідно розпорядку, входив і капітан ОСОБА_1 - який в цей день був відсутній на службі. При цьому, про причини відсутності останній своєму безпосередньому керівнику не повідомив, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу на посаді начальника служби ракетно-артилерійського озброєння та має звання капітана у в/ч польова пошта НОМЕР_1 .

Наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 від 07.06.2016 № 128 старшим викладачем циклової комісії загальновійськових дисциплін майором ОСОБА_7 було проведено службове розслідування за фактом відсутності на службі 04.06.2016 капітана ОСОБА_1 , про що складено акт службового розслідування від 22.06.2016.

Також, 22.06.2016 службовими особами відповідача було складено аркуш співбесіди з метою прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення щодо капітана ОСОБА_1 та складено акт про відмову ставити підпис про ознайомлення з аркушем бесіди.

На підставі акта службового розслідування відповідачем було винесено наказ від 23.06.2016 № 1451 згідно п. 1 якого, за порушення ст. ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ на капітана ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення сувору догану; згідно п. 2 якого, у відповідності до вимог наказу Міністерства Оборони України № 260 від 11.06.2008 капітана ОСОБА_1 позбавлено премії за червень 2016 року в повному обсязі.

23.06.2016 відповідачем складено акт про те, що капітан ОСОБА_1 23.06.2016 у нетаємному діловодстві військової частини ознайомився із наказом командира частини № НОМЕР_2 від 23.06.2016, але підпис ставити відмовився.

24.06.2016 відповідачем складено акт про доведення наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 від 23.06.2016 № 1451 капітану ОСОБА_1 та про відмову останнім ознайомлюватись з зазначеним наказом.

Згідно розрахункової відомості № 7 за липень 2016 року та реєстру зарахувань на картрахунки в/ч НОМЕР_3 з капітана ОСОБА_1 утримано премію за червень 2016 року у розмірі 7064 грн. та виплачено 3436,07 грн. грошового забезпечення.

Вважаючи вищезазначений наказ та дії відповідача щодо утримання премії за червень 2016 року протиправними, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Таким чином, дослідивши фактичні підстави виникнення спірних правовідносин, суд враховує, що відповідно до ст. ст. 1, 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-14, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 5 вказаного Закону за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності. притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Згідно п. 1.2 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженої Наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82, службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Пункт 1.3 цієї Інструкції, рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України», із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм права, судом встановлено, що наказом від 25.12.2015 № 2565 «Про організацію служби військ і бойового навчання у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в 2016 навчальному році» визначено розподіл офіцерів управління військової частини по групам контролю розпорядку дня.

Позивач зазначає що 04.06.2016 був відсутній на службі у зв`язку з тим, що був вихідний день - субота. Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що 04.06.2016 на контролі розпорядку дня була група заступника командира частини з озброєння підполковника ОСОБА_6 , в склад цієї групи згідно розпорядку, входить і капітан ОСОБА_1 - який в цей день був відсутній на службі (а.с. 59), що письмово підтверджують військовослужбовці майор ОСОБА_8 та старший лейтенант ОСОБА_9 (а.с. 57, 58).

Також, 04.06.2016 у своєму рапорті безпосередній керівник позивача, заступник командира військової частини з озброєння підполковник ОСОБА_10 зазначає, що капітан ОСОБА_1 був відсутній на службі без поважних причин (а.с. 55).

Капітан ОСОБА_1 по факту своєї відсутності на службі відмовився давати будь-які пояснення.

Відповідно до ст. 203 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Ці дні згідно з планами, а також вільний від занять час відводяться для відпочинку, проведення культурно-освітньої роботи, спортивних заходів та ігр.

Судом встановлено, що на порушення ст. 12, 14 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» капітан ОСОБА_1 про причини своєї відсутності заступника командира військової частини з озброєння підполковника ОСОБА_10 не попередив, що є обов`язком військовослужбовця, чим порушив встановлений чинним законодавством порядок проходження служби.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 97 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» про накладені дисциплінарні стягнення оголошується: офіцерському складу та військовослужбовцям військової служби за контрактом - особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, що вчинив правопорушення.

Спірний наказ позивачу було доведено командиром військової частини особисто та безпосереднім командиром позивача. Також, даний наказ було доведено (прочитано усно, позивач заслухав) про що зроблено запис в журналі доведення наказів, директив службових документів до о/с військової частини (а.с. 72, 73) в складі офіцерів військової частини з військовим званням не нижче «капітана» (офіцери управління військової частини) про що було складено відповідний акт від 24.06.2016, що спростовує твердження позивача про його необізнаність про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

З наведеного вбачається, що капітан ОСОБА_1 знав про факт проведення щодо нього службового розслідування та винесення спірного наказу. Суд вважає, що позивач безпідставно був відсутній на службі 04.06.2016, оскільки вихідні дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Факт виконання останнім своїх обов`язків підтверджується тим, що 04.06.2016 на контролі розпорядку дня була група заступника командира частини з озброєння підполковника ОСОБА_6 , в склад цієї групи згідно розпорядку, входить і капітан ОСОБА_1 (а.с. 59). При цьому, позивач порушив ст. 12, 14 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України», оскільки про причини своєї відсутності не повідомив свого безпосереднього керівника.

Суд спростовує твердження позивача про порушення відповідачем ст. 84, 86, 87 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», оскільки останнім були враховані характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку капітана ОСОБА_1 , що підтверджується його службовою характеристикою (а.с. 67), а також враховано тривалість військової служби та рівень його знань про порядок служби.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що спірний наказ від 23.06.2016 № 1451 винесений на підставі, у межах та у спосіб визначений чинним законодавством України, а тому позбавлення капітана ОСОБА_1 премії за червень 2016 року у розмірі 7064 грн. також є правомірними діями з боку відповідача, оскільки згідно п. 31.6 Наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 № 206, командир вiйськової частини позбавляє вiйськовослужбовцiв премiї повнiстю за невихiд на службу без поважних причин.

Суд зазначає, що позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на його користь моральної шкоди у розмірі 2000 грн. є необґрунтованою, оскільки судом встановлено відсутність підстав для задоволення адміністративного позову позивача в частині скасування спірного наказу та стягнення утриманої з нього премії за червень 2016 року.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, встановивши, на підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи ст. 19 Конституції України та ч. 1, 2 ст. 11, ст.ст. 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Ю.О.Скалозуб