Справа № 640/12001/16-а
Суддя: Шмадченко С. І.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючої судді Шмадченко С.І. за участю секретаря Черниш О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ПП роти№2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Харкові ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, яким просить визнати неправомірними дії інспектора патрульної поліції ОСОБА_2, які полягали у винесені постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДР № 124939 від 27.07.2016 року, а також у складанні акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26.07.2016 року, що зумовило подальшу евакуацію автомобіля. Скасувати постанову серії ДР № 124939 від 26.07.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 26.07.2016 року запаркував свій автомобіль НОМЕР_1 на вул.. Артема,2 за пішохідним переходом по лівому краю дороги, напроти офісу де він працює. О 19-30 год. відповідач склав акт огляду та тимчасового затримання автомобіля і доставив його на зберігання до штраф-майданчику, розташованого по вул..Пушкінській,107 в м. Харкові. Одночасно відповідач виніс постанову, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП за порушення п.15.9-Г та п.15.10-Д ПДР України, оскільки здійснив зупинку свого автомобіля ближче ніж 10м. до пішохідного переходу, що суттєво перешкоджало руху пішоходів. Відповідач наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн. Позивач, посилаючись на вимоги ст..ст.9,122,222,280 КУпАП, вважає, що винесена відповідачем постанова є протиправною та незаконною, оскільки не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок відповідача про скоєння ним адміністративного правопорушення. Відтак, з метою забезпечення безпеки пішоходів, а також збільшення оглядності пішохідних переходів для водіїв, які рухаються проїзною частиною, вказаним пунктом Правил заборонена зупинка ближче 10 метрів від пішохідних переходів, позначених дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «пішохідний перехід», а також безпосередньо на самих переходах. Свій автомобіль він запаркував з дотриманням відстані меж забороненої зупинки. Ніяких замірів, які б могли обєктивно підтвердити відстань розташування транспортного засобу відносно пішохідного переходу відповідачем не здійснювалось, що в свою чергу ставить під сумнів відповідність висновків інспектора патрульної служби дійсним обставинам справи.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про що у справі маються поштові повідомлення, однак причину неявки суду не повідомив. Суд відповідно до ч.4 ст.128 КАС України розглядає справу за відсутністю відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд позовні вимоги позивача задовольняє, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, згідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди зобовязані перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Як убачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР №124939, 26.07.2016 року о 19 год.30 хв. на вул. Артема,2 в м.Харкові, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем, здійснив зупинку та стоянку ближче ніж 10 м. до пішохідного переходу, що суттєво перешкоджало руху пішоходів чим порушив п.15.9-Г та п.15.10-Д ПДР України.

Відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.3 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема ці дані встановлюються поясненнями свідків.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №14 «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами ст. 279 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа досліджує докази, заслуховує пояснення особи, що бере участь у справі.

Виходячи із вищезазначених норм КУпАП, інспектор патрульної служби повинен був з»ясувати і розглянути в сукупності всі докази у справі, відібрати пояснення. Якщо ж інспектор патрульної служби під час розгляду справи був би не згоден з поясненнями позивача, він повинен надати їм відповідну оцінку або спростувати, керуючись ст..ст. 245,252 КУпАП, оскільки закон, встановлюючи межі відповідальності, наділяє його функціями субєкта влади.

Позивач не визнає свою вину в інкримінованому правопорушенні.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте відповідач до суду не зявився, обєктивні докази правомірності свого рішення суду не надав.

Відповідно до ч.6 ст.71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, постанова не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відповідачем не представлено суду жодних доказів, які б спростували доводи позивача, обставини відображені у постанові не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення та скасувати постанову серії ДР № 124939 від 27.07.2016 року по справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.128 ч.4,160-163 КАС України, ст.ст.71,251,279,283 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії інспектора ПП роти№2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Харкові ОСОБА_2 щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 Скасувати постанову серії ДР № 124939 від 27.07.2016 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя