Справа № 2-а-2816/10/0270
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2011-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2011 р. Справа № 2-а-2816/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Чернюк Алли Юріївни,

при секретарі судового засідання: Олійник Вікторії Валентинівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2;

відповідача : ОСОБА_3;

свідки : ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_7

до: Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області

про: скасування наказу № 178 від 05.05.2010 року та поновлення на посаді

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_7 (далі Позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області (далі Відповідач) про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень та поновлення на посаді.

Позов з урахуванням уточненням позовних вимог мотивовано тим, що 5 травня 2010 року відповідачем видано наказ №178, яким за грубе порушення дисципліни, що виразилось у безпричинному нанесенні тілесних ушкоджень місцевим жителям, за порушення вимог Етичного кодексу, ОСОБА_2 працівника міліції, наказано звільнити з органів внутрішніх справ дільничного інспектора міліції Ленінського РВ ВМУ ГУМВС старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, та відповідно 03 червня 2010 року видано наказ № 91 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів міністерства внутрішніх справ у запас Збройних Сил по статті 64 пункт "е" (за порушення дисципліни). Дані накази позивач вважає безпідставними, надуманими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. В звязку з чим просить суд визнати зазначені накази протиправними та скасувати їх в частині його звільнення, поновити його на посаді, з якої його було звільнено та стягнути на його користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В ході судового розгляду ухвалою суду від 16 вересня 2010 року було за клопотанням представника відповідача зупинено провадження у справі до закінчення процедури реорганізації та встановлення правонаступника, у звязку з тим, що наказом Міністра внутрішніх справ України № 371 від 05.08.2010 року прийнято рішення про реорганізацію ГУМВС України у Вінницькій області в УМВС України у Вінницькій області.

Ухвалою суду від 22 грудня 2010 року враховуючи той факт, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про державну реєстрацію було внесено запис про юридичну особу управління Міністерства внутрішніх справ України ( а.с.68) за клопотанням позивача було поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду. Крім того, враховуючи подане представником відповідача клопотання про заміну ГУМВС України у Вінницькій області на правонаступника УМВС України у Вінницькій області, ухвалою суду від 24 грудня 2010 року здійснено заміну неналежного відповідача на належного.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні, щодо позову заперечувала, зазначивши, що обовязком особи рядового і начальницького складу є дотримання законодавства, виконання вимог ОСОБА_2, статутів і наказів начальників. Обовязком є захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоровя права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення було службове розслідування проведене ІОС УКЗ ГУМВС України у Вінницькій області. В результаті проведеного службового розслідування щодо неправомірних дій та грубого порушення дисципліни було зібрано достатньо доказів для підтвердження факту дисциплінарного проступку. Наслідком проведеного службового розслідування став відповідний наказ № 178 від 05.05.2010 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників міліції Ленінського РВ ГУМВС України у Вінницькій області згідно якого прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

В судовому засіданні 24 січня 2011 року в якості свідків допитано ОСОБА_4, (рідного брата позивача) ОСОБА_5, (двоюрідного брата позивача) та ОСОБА_6В.(таксиста). Зазначені вище особи пояснили, що бійка було ініційована жителями смт. Турбів, а вони лише захищалися, жодних дій з боку ОСОБА_1 не було. Зазначили також, що ОСОБА_1 не вживав спиртного, тому висновок лікаря Турбівської міської лікарні не відповідає дійсності, крім того не було зроблено жодних аналізів, лише на основі вигляду обстежуваного та його поведінки виявлено стан алкогольного спяніння.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 наказу ГУ МВС України у Вінницькій області №178 від 05.05.2010 року (а.с. 3) за грубе порушення дисципліни, що виразилось у безпричинному нанесенні тілесних ушкоджень місцевим жителям, за порушення вимог Етичного кодексу, ОСОБА_2 працівника міліції дільничного інспектора міліції Ленінського РВ ВМУ ГУМВС старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ.

Відповідно до витягу з наказу начальника ГУ МВС України у Вінницькій області від 03.06.2010 року №91о/с, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил по статті 64 пункт е(за порушення дисципліни) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського районного відділу Вінницького міського управління ГУМВС.

Як вбачається з матеріалів справи 11.04.2010 року близько 1.00 год. ночі, перебуваючи біля дискотеки "Армагедон", працівниками міліції, що охороняли громадський порядок, була помічена бійка між невідомими людьми. При зясуванні обставин стало відомо, що позивач та його родичі посидівши у барі, зайшли на дискотеку та запропонували місцевим дівчатам познайомитися і потанцювати, однак ті відмовили. Після закінчення дискотеки, позивач з рідним братом та двоюрідним братом викликали таксі та вирішили їхати додому, однак коли вони чекали таксі, до них підійшла група невідомих осіб, серед яких була дівчина, яку вони запрошували танцювати, дівчина показала пальцем на брата позивача і сказала, що саме він запрошував її танцювати. Після чого відразу розпочалася бійка. У бійку втрутилися працівники міліції, що охороняли в той час громадський порядок, та зупинили її. Усіх було запрошено пройти на прохідну цукрового заводу, що був поруч дискотеки для зясування обставин конфлікту. З пояснень працівників міліції ОСОБА_1 вів себе агресивно, виражався нецензурною лайкою.

Працівниками міліції у телефонному режимі було повідомлено в.о. начальника Турбівського СВМ ОСОБА_8 та оперативного чергового Липовецького РВ ГУМВС. Усіх постраждалих та підозрюваних було доставлено до приміщення Турбівського СВМ для подальшого з'ясування обставин події. Де пізніше жителі смт. Турбів ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 звернулися із заявами, у яких просять прийняти міри до невідомого чоловіка, яким виявився ОСОБА_1, який спочатку чіплявся до дівчат, спровокував сварку, а потім почав безпідставно наносити тілесні одження вищевказаним громадянам. ОСОБА_8, з'ясувавши місце роботи ОСОБА_1, зателефонував у чергову частину Ленінського РВ ВМУ ГУМВС та повідомив про вказану подію.

ОСОБА_1 та ОСОБА_12 було доставлено до місцевої лікарні для освідування на стан алкогольного сп'яніння. У приміщенні лікарні ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, але так як ознаки сп'яніння були чітко виражені місцевий лікар встанови, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння. Потім позивача відвезли до Турбівського СВМ, звідки згодом його забрали ОСОБА_13 та ОСОБА_14

11 квітня 2010 року ОСОБА_1В звернувся до Міської клінічної лікарні № 2 де вказав що вночі у смт. Турбів його побили невідомі. Лікарем було встановлено попередній діагноз: забій колінного суглобу, забій правого суглобу, садна лівого променево-запясткового суглобу, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої мяких тканин голови. Позивач знаходився у лікарні ВМЗ ГУМВС у Вінницькій області на стаціонарному лікуванні з 12.04.2010 року по 28.04.2010 року.

Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень надано постанову про порушення дисциплінарного провадження від 23.03.2010 року. Однак, як слідує з даної постанови (а.с 167) дисциплінарне провадження відносно позивача було порушено за наслідками розгляду матеріалів за заявою голови правління кредитної спілки "Вінницький кредит" ОСОБА_15 про неправомірні дії гр. ОСОБА_16 під час оформлення кредиту, оскільки позивачем було проігноровано вимоги прокурора, не було здійснено перевірку по зверненню та не прийнято законне рішення у передбачений законом строк. Дана постанова направлена 30 березня 2010 року начальнику ГУМВС України у Вінницькій області генералу-майору міліції ОСОБА_17 для розгляду та вжиття заходів реагування відповідно до ст.ст. 12,14 Закону України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України". Однак листом від 05.05.2010 року № 2/1094 заступника прокурора Вінницької області Сичука В.В. було повідомлено що фактично на виконання його постанови про порушення дисциплінарного провадження, наказом начальника ГУМВС України у Вінницькій області № 178 від 05.05.2010 року дільничного інспектора міліції Ленінського РВ ВМУ ГУМВС старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено за грубе порушення дисципліни.

Однак, як вбачається з наказу від 05.05.2010 року №178, саме безпричинне нанесення тілесних ушкоджень місцевим жителям, порушення етичного кодексу та порушення ОСОБА_2 працівника міліції стали підставою для звільнення позивача із займаної посади. Жодного іншого обґрунтування причин звільнення позивача, у наказі не наведено.

На думку Позивача та його представника, оскаржувані накази підлягають скасуванню, оскільки прийняті в порушення вимог чинного законодавства.

Як вбачається з п.1 наказу № 178 від 05.05.2010 року, ОСОБА_7 звільнений за грубе порушення дисципліни, що виразилось у безпричинному нанесенні тілесних ушкоджень місцевим жителям, за порушення Етичного кодексу а також за порушення ОСОБА_2 працівника міліції. Однак, як вбачається з наданого відповідачем витягу з особової справи ОСОБА_1 щодо застосованих до нього дисциплінарних стягнень (а.с.1, другий том), у період з 2006 по 2010 роки позивач притягувався до дисциплінарної відповідальності вісім раз, однак жодного разу до нього не було застосовано дисциплінарне стягнення за порушення Етичного кодексу та ОСОБА_2 працівника міліції.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 20.12.1990 року №565-XII Про міліцію(із змінами і доповненнями) (далі Закон №565-XII), міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури міністерства внутрішніх страв, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Права і обовязки, організація роботи та структура підрозділів визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до Закону.

У своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Частинами першою, третьою та четвертою ст. 18 Закону №565-XII передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною ОСОБА_4 України.

Підпунктом є пункту 64 Розділу сьомого Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114 (із змінами і доповненнями) (далі - Положення), зазначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV (далі Дисциплінарний статут), визначає сутність службової дисципліни, обовязки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_2 працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною першою ст. 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною другою ст. 7 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Види дисциплінарних стягнень передбачено ст. 12 Дисциплінарного статуту, а саме пунктом восьмим визначено звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до частин першої-восьмої, десятої, пятнадцятої ст. 14 Дисциплінарного статуту щодо порядку накладення дисциплінарних стягнень передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 11 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 06.12.1991 року №552 (далі - Інструкція), проведенню службового розслідування, як правило, повинна передувати підготовка, в ході якої працівник, якому воно доручено, розробляє план, визначає форми та методи розслідування, вивчає законодавство та інші нормативно-правові акти, аналізує матеріали попередніх перевірок, а також збирає іншу необхідну інформацію для забезпечення всесторонності, повноти та обєктивності розслідування.

Отже, з аналізу ст. ст. 4, 14 Дисциплінарного статуту та п. 11 Інструкції керівник має видати наказ про проведення службового розслідування з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, встановити терміни проведення, визначити відповідальну особу та здійснювати контроль проведення такого розслідування шляхом затвердження плану намічених заходів.

За наслідками судового розгляду, суд прийшов до висновку, що відповідачем порушено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Так, в мотивувальній частині оскаржуваного наказу №178 від 05.05.2010 року (а.с. 93) відсутні будь-які посилання на норми законодавчих актів, відповідно до яких приймалось дане рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, службове розслідування по факту причетності до бійки позивача проводилось Інспектором ІОС УКЗ ГУМВС України у Вінницькій області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_18. Підставою для проведення службового розслідування став рапорт С.В ОСОБА_18 датований 11.04.2010 року, на якому було поставлено ОСОБА_19 - заступником начальника УКЗ - начальником ІОС УКЗ УМВС України у Вінницькій області майором міліції резолюцію "Прошу провести службове розслідування".

Відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження інформування позивача про прийняте рішення щодо початку проведення службового розслідування, як це передбачено частиною 1 статті 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Відповідно до п. 15 Інструкції особа, у відношення якої проводиться службове розслідування, має право: давати усні та письмові пояснення, заявляти клопотання, надавати докази по суті досліджуваних обставин; заявляти відводи у відношенні працівника, який проводить службове розслідування, подавати скарги на його дії чи рішення керівнику, який приймає рішення по суті і інформує заявника.

Пункт 14 Інструкції зобовязує посадову особу при проведенні службового розслідуванням дотримуватися передбачених законом прав та інтересів заявника, особи, у відношенні якої проводиться службове розслідування.

Зі слів позивача, ніяких пояснень в ході проведення службового розслідування у нього не відбиралось та йому взагалі не було відомо, що воно проводиться. В спростування даної обставини відповідачем доказів не надано.

Неповідомлення належним чином позивача про початок проведення щодо нього службового розслідування, обмежило реалізацію останнім своїх прав, визначених п. 15 Інструкції.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Дана вимога Закону не була виконана, в матеріалах службового розслідування міститься лише пояснення позивача від 11.04.2010 року, що було надано ним Начальнику ГУМВС України у Вінницькій області генералу майору міліції ОСОБА_17, жодних пояснень в ході службового розслідування позивачем не надавались.

Висновок за результатами службового розслідування від 16.04.2010 року не відповідає вимогам пункту 17 Інструкції виходячи з наступного.

З положень статті 14 Закону та Інструкції вбачається, що службове розслідування призначається та проводиться щодо конкретних осіб, які скоїли дисциплінарний проступок. Підпунктом 17.2. Інструкції визначено, що висновок повинен містити посаду, звання, прізвище, імя та по батькові, рік народження, освіту, час служби в органах внутрішніх справ і в займаній посаді особи, у відношенні якої проводилось службове розслідування. Відповідно до висновку за результатами службового розслідування (а.с. 89-92), воно проводилось за інформацією, що надійшла 11.04.2010 року до ІОС УКЗ ГУМВС України у Вінницькій області по факту бійки, яку спровокував та розпочав працівник міліції. Жодних із наведених вище вимог в даному випадку дотримано не було.

Також висновок не містить наслідків встановленого порушення, обставин, якими підтверджується чи виключається вина, обставин, що помякшують і посилюють його відповідальність, причини та умови, що сприяли порушенню, прийняті або запропоновані заходи по їх усуненню.

Наведене вище свідчить про порушення у даному випадку порядку проведення службового розслідування в органах внутрішніх справ України, встановленого Законом України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" та Інструкцією, затвердженою наказом МВС України №552 від 06.12.1991 року, невідповідність висновків за результатами проведення даного розслідування вищенаведеним нормативним актам не може свідчити про обєктивне та повне дослідження обставин вчиненого, на думку відповідача, ОСОБА_1 порушення.

Відповідно до частини 6 статті 14 Дисциплінарного статуту про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особи рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Як вбачається з службової характеристики позивача (а.с. 63) він за час проходження служби на посаді зарекомендував себе загалом позитивно. Накази та вказівки безпосереднього керівництва виконував своєчасно, свої функціональні обовязки в основному знав, але не завжди виконував їх в повному обсязі. По характеру врівноважений, у спілкуванні з людьми тактовний.

Як зазначалось вище, частина 1 статті 12 Дисциплінарного статуту містить види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватись до осіб рядового та начальницького складу, а саме:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Частиною 12 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Як вбачається з витягу з особової справи позивача, останнім застосованим до нього дисциплінарним стягненням була сувора догана (наказ №197 від 04.11.2009 року), яка була знята ( наказ №41 від 01.03.2010) яка є третім видом дисциплінарного стягнення з наведеного вище переліку. Однак, не зважаючи на те, що звільненню з органів внутрішніх справ передує ще 3 види дисциплінарних стягнень, до позивача була застосовано саме останнє.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак, відповідач взагалі не виконано його обовязку, визначеного ч.2 статті 71 КАС України, не надано жодних заперечень та доказів, на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваних наказів.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що порушення вимог Дисциплінарного статуту, Інструкції щодо порядку проведення службового розслідування стосовно позивача призвели до передчасних висновків, а не дотримання вимог Положення - до незаконного звільнення позивача.

Відповідно до вимог ст. 256 КАС України постанова суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплат заробітної плати у відносинах публічної служби, у межах суми стягнення за один місяць, підлягає негайному виконанню.

З огляду на зазначене вище, суд прийшов до висновку, що постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та нарахування і виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Однак, відповідно до частини 1 п. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року N 7-93 Про державне мито, позивачі - робітники та службовці - за позовами про стягнення заробітної плати й за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин; члени колективних сільськогосподарських підприємств, працівники фермерських господарств - за позовами до колективних сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств про оплату праці та за іншими вимогами, пов'язаними з трудовою діяльністю від сплати державного мита звільнені.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати накази ГУ МВС України у Вінницькій області № 178 від 05.05.2010 року та №91о/с від 03.06.2010 року, в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_1 на роботі з 03.06.2010 року на посаді дільничого інспектора міліції сектору дільничих інспекторів міліції Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області.

Зобов`язати УМВС України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у період з 03.06.2010 року по день поновлення на роботі включно.

Постанова, в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та нарахування і виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Судові витрати віднести на рахунок Державного бюджету України.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 31.01.11

Суддя Чернюк Алла Юріївна