Справа № 2-а-5398/10/0270
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2011-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2011 р. Справа № 2-а-5398/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Поліщук Ірини Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Ткачук Вікторії Олексіївні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3

третьої особи (УПСЗН в Ленінському районі м. Вінниці): ОСОБА_4

третьої особи (УПСЗН в Староміському районі м. Вінниці): ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Контрольно - ревізійного управління у Вінницькій області

до: Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: управління праці та соціального захисту населення Ленінського району м. Вінниці, управління праці та соціального захисту населення Староміського району м. Вінниці

про: зобов'язання виконати вимоги

ВСТАНОВИВ :

31 січня 2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Контрольно-ревізійне управління у Вінницькій області з позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради про зобов`язання виконати вимоги.

Позовні вимоги мотивовано тим, що посадовими особами Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області було проведено ревізію використання коштів субвенцій з державного бюджету на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг, тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, вивезення побутового сміття та рідких нечистот, яка надавалась в 2008, 2009 роках та І півріччя 2010 року в Головному управлінні праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради, за результатами якої складено акт № 04-15/16 від 27.09.2010р. В ході проведення даної ревізії було виявлено порушення відповідачем вимог чинного законодавства, які відображені в акті перевірки. В подальшому, 26.10.2010 року позивачем направлено лист № 02-04-20-14/7964 з вимогою до 15.12.2010 року вжити заходи щодо повного усунення порушень, виявлених під час ревізії та відшкодувати зайво перераховані кошти на загальну суму 4755,82 грн. Однак, станом на 24.12.2010 року відповідач зазначених порушень не усунув, в зв`язку з чим контрольно-ревізійне управління у Вінницькій області звернулось до суду.

02.02.2011 року до суду надійшла заява представника позивача про зменшення позовних вимог (а.с. 72), а саме на 689,04 грн. в зв`язку з тим, що відповідачем частково відшкодовано суму боргу.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2010 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, управління праці та соціального захисту населення Ленінського району м. Вінниці та управління праці та соціального захисту населення Староміського району м. Вінниці, оскільки питання призначення субсидій, правомірність яких ставить під сумнів позивач, розглядалось саме зазначеними управліннями.

Представники позивача позовні вимоги підтримали та, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та надану у судовому засіданні заяву про зменшення позовних вимог, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала повністю. Як вбачається з її пояснень, субсидії відповідачем нараховано правомірно та на підставі законодавства, чинного на момент їх призначення.

Представники третіх осіб також заперечували щодо задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників процесу, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в серпні вересні 2010 року посадовими особами Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області було проведено ревізію використання коштів субвенцій з державного бюджету на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг, тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, вивезення побутового сміття та рідких нечистот, яка надавалась в 2008, 2009 роках та І півріччя 2010 року в Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради.

В ході проведеної ревізії виявлено порушення вимог чинного законодавства, а саме: ревізією правомірності призначення субсидій громадянам встановлено 7 випадків призначення субсидії з порушенням вимог абз. 3 п. 6 Порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848, в частині припинення надання субсидії у разі якщо протягом восьми місяців від дня відкриття спадщини не визначено в установленому порядку уповноваженого власника (співвласника) житла чи житлового приміщення, внаслідок чого зайво відшкодовано громадянам коштів з Державного бюджету в сумі 4755,82 гривень.

За результатами ревізії складено акт № 04-15/16 від 27.09.2010 року (а.с. 5-34), який підписано начальником та головним бухгалтером Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради із запереченнями, які Позивачем відхилені в порядку та строках передбачених чинним законодавством.

В подальшому, 26.10.2010 року позивачем, відповідно до статті 10 Закону України від 26.01.1993 року № 2939-ХІІ "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" (із змінами), начальнику Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької міської ради направлено лист №02-04-20-14/7964 (а.с. 35) з вимогою в термін до 15.11.2010 року надіслати на адресу КРУ у Вінницькій області інформацію про вжиті заходи щодо повного усунення порушень виявлених під час ревізії та відшкодування зайво перерахованих коштів на загальну суму 4755,82 грн.

Листом №05-07-2399 від 15.11.2010 року (а.с. 37) відповідач повідомив КРУ у Вінницькій області про часткове усунення порушень зазначених в акті ревізії від 27.09.2010 року № 04-15/16, а саме: в частині відшкодування 689,04 грн. зайво виплачених субсидій. Що стосується інших порушень, то відповідач повідомив, що на підставі рішення Міської комісії призначено субсидії громадянам, які не є власниками житла (з різних причин не встигли переоформити право власності) на загальну суму 4066,78 грн. Оскільки, Головне управління праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради не має повноважень та підстав відміняти рішення Міської комісії, яка керувалась чинним законодавством, то зазначена сума відшкодована не буде.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

Статус державної контрольно-ревізійної служби України, її функції та правові основи діяльності визначені у Законі України Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні.

Згідно статті 2 зазначеного Закону головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобовязань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у субєктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують кошти з бюджетів усіх рівнів або використовують державне чи комунальне майно.

У статті 10 Закону України Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні визначені права державної контрольно-ревізійної служби, до яких відноситься право предявляти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства, звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Порядок надання субсидій населенню визначено Постановою Кабінету Міністрів від 21.10.1995 року №848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" (далі - Порядок).

Відповідно до частини 3 Порядку призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи праці та соціального захисту населення).

Абзацом 3 пункту 4 Порядку визначено, що в окремих випадках за рахунок коштів, передбачених для надання субсидій, виходячи з конкретних обставин субсидії можуть призначатися органами праці та соціального захисту населення незалежно від розміру загальної площі житла за рішеннями районних, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій та виконавчих органів міських і районних рад або комісій, які ними утворюються. Рішення про призначення (не призначення) субсидій у таких випадках приймається на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Рішенням Виконкому Вінницької міської ради від 28.09.2006 року №2258 затверджено Положення про міську комісію з питань надання населенню житлових субсидій та інших видів соціальної допомоги (а.с. 77-79) (далі - Положення).

Відповідно до п.1.1 Положення міська комісія по розгляду питань з надання населенню житлових субсидій та інших видів соціальної допомоги (надалі - Комісія) утворюється виконкомом міської ради з метою вирішення питань, які не врегульовані діючим законодавством із надання субсидій для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергію, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), на придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового палива, а також з питань призначення громадянам міста державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

Частиною ІІ Положення визначені основні завдання та функції комісії, серед яких 2.1. приймати рішення щодо призначення (не призначення) державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та житлових субсидій громадянам міста відповідно до чинного законодавства та в межах своєї компетенції.

Відповідно до п.5.1.2 Положення Комісія розглядає питання призначення житлових субсидій у випадках призначення субсидії, як виняток, виходячи з конкретних обставин, що склалися, на підставі акта, обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, а п. 5.1.4 визначено, що також у випадках призначення житлових субсидій громадянам, які зареєстровані у житловому приміщенні, але не є його власниками.

Пунктом 3.7. Положення Визначено, що рішення Комісії для вирішення питань щодо призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та призначення (не призначення) житлових субсидій може бути оскаржено у судовому порядку.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідачами неправомірно, на думку позивача, виплачувалась субсидія 7 громадянам, зазначеним у Акті ревізії (а.с. 26) та Реєстрі (а.с. 39). Субсидія даним особам виплачувалась на підставі протокольних рішень Комісії від 19.11.2009 року, 08.12.2009 року, 23.03.2010 року (а.с. 88-98).

Суд не може погодитись з твердженням позивача про те, що зазначеним вище 7 особам субсидія надавалась з порушенням вимог абз.3 п.6 Положення виходячи із наступного.

Абзацом 1 частини 6 Порядку визначено, що субсидія призначається уповноваженому власнику (співвласнику) житла, наймачу державного та громадського житлового фонду, членові житлово-будівельного (житлового) кооперативу, власнику (співвласнику) житлового приміщення, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації. В окремих випадках на підставі рішень районних, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій та виконавчих органів міських і районних рад або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї субсидія може призначатися іншій особі, зареєстрованій у житловому приміщенні (будинку), а також індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, але вони сплачують вартість одержуваних житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог абз. 2, 3 п. 6 Порядку у разі смерті особи, зазначеної в абзаці першому цього пункту, на яку відкрито особовий рахунок, надання субсидії не припиняється за умови, що у житловому приміщенні (будинку) зареєстровані інші особи, яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги. До встановлення права власності на житло у разі смерті уповноваженого власника (співвласника) житла, власника (співвласника) житлового приміщення, на якого було відкрито особовий рахунок, субсидія призначається одній із дієздатних осіб, яка на момент смерті власника житлового приміщення (будинку) була в ньому зареєстрована, а у разі, коли зареєстровані тільки недієздатні особи - одному з їх опікунів. Проте якщо протягом восьми місяців від дня відкриття спадщини не визначено в установленому порядку уповноваженого власника (співвласника) житла, власника (співвласника) житлового приміщення, надання субсидії припиняється.

Із системного аналізу зазначених вище положень вбачається, що обов'язковою передумовою призначення субсидії, в тому числі, є:

- наявність права власності на житлове приміщення в особи, яка звернулась за отриманням субсидії та наявність відкритого на неї особового рахунку за місцем реєстрації;

- у виключних випадках, за рішенням Комісії, наявність реєстрації у житловому приміщенні інших осіб;

- реєстрація у жилому приміщенні дієздатних осіб на момент смерті власника приміщення, на якого відкрито особовий рахунок (протягом восьми місяців від дня відкриття спадщини).

При цьому, позивачем не з'ясовувалось, з яких саме наведених вище в пунктах 2, 3 підстав зазначеним 7 особам призначалась субсидія.

Як вбачається з пояснень представників відповідача та третіх осіб, субсидія зазначеним вище 7 особам виплачувалась на підставі рішення Комісії, яке станом на день розгляду даної справи ніким не скасовано. Крім того, дані особи були зареєстровані у житлових приміщеннях. Будь-яких доказів на спростування даної обставини позивачем надано не було.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висноку, що субсидія зазначеним 7 особам відповідачем надавалась правомірно, з урахуванням вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України передбачено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна