Справа № 813/6491/15
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 р. Справа № 876/2865/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року у справі за позовом Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» до Державної податкової інспекції у Залізничному районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправною і скасування податкової вимоги, визнання розрахунку незаконним,

в с т а н о в и в:

Державне геофізичне підприємство «Укргеофізика» 21.12.2015 року звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 17.07.2015 року №2247-23 на суму 911903,50 грн. та визнати розрахунок згідно податкової вимоги від 17.07.2015 року №2247-23 на суму 911903,50 грн., таким, що не відповідає чинному законодавству.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області №2247-23 від 17.07.2015 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що контролюючим органом правомірно та в межах повноважень винесено податкову вимогу від 17.07.2015 року №2247-23у зв'язку із наявністю податкового боргу по податку на додану вартість на загальну суму 898110,09та податку на прибуток на загальну суму 13793,41 грн.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.03.2012 року задоволено клопотання позивача про розстрочення виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.09.2011 року по справі №2а-7199/11/2670 та розстрочено стягнення з позивача заборгованості в сумі 1455597,57 рівними платежами щомісячно по 24258,96 грн. до 30.04.2017 року.

17.07.2015 року відповідачем направлено позивачеві податкову вимогу №2247-23 відповідно до якої, у позивача сума податкового боргу по узгоджених грошових зобовязаннях становить 911903,50 грн.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог позивача в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 17.07.2015 року №2247-23.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є вірним, виходячи з наступного.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у виняткових випадках суд першої інстанції може розстрочити виконання рішення.

Таким чином, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.03.2012 року, було розстрочено виконання вищенаведеного судового рішення.

Частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Крім того, Податковий кодекс України передбачає окремі випадки, коли відлік строків сплати здійснюється в особливому порядку.

Так, статтею 100 Податкового кодексу України передбачено розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків.

Відповідно до пункту 100.1 даної статті, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 100.6 статті 100 Податкового кодексу України, розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення. Договори про розстрочення (відстрочення), відповідно до підпункту 100.12.2 пункту 100.12 статті 100 Податкового кодексу України, можуть бути достроково розірвані з ініціативи контролюючого органу, зокрема, якщо платник податків порушує умови погашення розстроченого або відстроченого грошового зобов'язання чи податкового боргу.

Також, наказом Міністерства доходів і зборів України № 574 від 10 жовтня 2013 року затверджено Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків (далі - Порядок № 574), який розроблений відповідно до статті 100 глави 9 розділу II ПК України.

Відповідно до п. 1.9 Порядку строк дії розстрочення (відстрочення) податкового боргу починається з дати прийняття органом доходів і зборів рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу) та закінчується датою, зазначеною у договорі про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу), за винятком випадків дострокового погашення такого податкового боргу.

Згідно п. 4.3 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобовязань, платник податків має право достроково погасити розстрочену (відстрочену) суму грошового зобовязання (податкового боргу) або її частину разом із сумою нарахованих на цю суму процентів.

Для документального оформлення дострокового погашення розстрочених (відстрочених) сум грошового зобовязання (податкового боргу) платник податків не пізніше третього робочого дня за днем дострокового погашення повинен звернутися до органу доходів і зборів, який укладав з ним договір про розстрочення (відстрочення), із заявою про скорочення строків дії розстрочення (відстрочення) внаслідок дострокового погашення розстрочених (відстрочених) сум грошових зобовязань (податкового боргу) з обовязковим визначенням сум та реквізитів документа про дострокове погашення.

Як встановлено судом, позивачем 11 грудня 2014 року достроково погашено розстрочену суму податкового боргу разом із сумою нарахованих на цю суму процентів за весь період користуванням розстроченням у розмірі 689389,74 грн. (а.с.18).

Листом №01/812 від 14.12.2014 року позивач повідомив відповідача про повну сплату достроково розстроченої заборгованості.

Колегія суддів враховує те, що Державне геофізичне підприємство «Укргеофізика» щомісячно здійснювало погашення розстрочених сум та нарахованих на них процентів до моменту дострокового погашення.

Таким чином, оскільки позивачем на виконання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва сплачено достроково відповідні суми та погашено розстрочену заборгованість, тому податковим органом незаконно направлено податкову вимогу від 17.07.2015 року №2247-23.

Податковий орган, також, не навів належних та допустимих доказів правомірності нарахованої суми в апеляційному суді, що оскаржена сума нарахована з грудня 2014 року по липень 2015 року, так як перевірка за цей період не проводилася, ніяких податкових повідомлень - рішень не виносилося і сума боргу позивачем не узгоджувалась.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені вище положення нормативно-правових актів, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні вимоги позивача про визнання недійсним розрахунку згідно податкової вимоги від 17.07.2015 року №2247-23, оскільки розрахунок не є рішенням субєкта владних повноважень та не породжує для позивача жодних обовязків і відповідно не має самостійного правового значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року у справі №813/6491/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М.Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_3

Ухвала у повному обсязі складена 11.10.2016 року.