Справа № 158/1874/16-а
Суддя: Пономарьова О. М.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/1874/16-а
Провадження № 2-а/0158/58/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

10 жовтня 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в с к л а д і: головуючого судді Пономарьової О.М.

при секретарі Грубі М.Є.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Камяно-Буського ВП ГУНП у Львівській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Камяно-Буського ВП ГУНП у Львівській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 653669 від 24.08.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 653669 від 24.08.2016 року його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень. Не погоджуючись з постановою та посилаючись на те, що 24.08.2016 року під час руху на 22 км а/д Львів-Радехів-Луцьк в районі с. Сапіжанка та с. Новий став, керуючи автомобілем марки «Шкода Октавія», д.н.з ВС 0333 ВМ він був зупинений працівниками поліції. На вимогу працівників предявив необхідні документи. Інспектор поліції повідомив, що він при русі автомобіля перетнув вузьку суцільну лінію і цим самим не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 та порушив вимоги п. 8.5.1 ПДР України. Посилаючись на те, що правил дорожнього руху не порушував, постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена на місці вчинення правопорушення, з грубим порушенням чинного законодавства, просить суд дану постанову скасувати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив його задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача по наявних у матеріалах справи доказах, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 128 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 653669 від 24.08.2016 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Шкода Октавія», д.н.з ВС 0333 ВМ, на автодорозі Львів-Радехів-Луцьк 22 км + 400 м не виконав вимоги дорожньої розмітки (вузька суцільна лінія) 1.1, а саме перетнув її, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України. За вказане порушення позивача визнано винним та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до п.п. 1.1 розділу 34.1 Правил дорожнього руху України вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей..

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, однак при винесенні даної постанови цього зроблено не було .

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що по адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обставини, що встановлені в судовому засіданні, не були спростовані відповідачем, оскільки суду не було подано жодних доказів в підтвердження обставин, викладених у постанові про адміністративне правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

У частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення від 24.08.2016 року серії ПС2 № 653669 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 14, 71, 86, 160-167, 185, 186 КАС України, на підставі ст.ст. 247, 280, 283, 284, 285 КпАП України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Камяно-Буського ВП ГУНП у Львівській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову інспектора Камянка-Буського ГУ ДКСУ лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ПС2 № 653669 від 24.08.2016 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її оголошення.

У разі застосування ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ківерцівського районного суду О.М. Пономарьова