Справа № 229/1756/16-а
Суддя: Панова Т. Л.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 229/1756/16-а
Провадження № 2-а/229/39/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ясинуватського об"єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов"язання вчинити певні дії, ,

В С Т А НО В ИВ:

позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що 10.12.2015року він звернувся з заявою до Ясинуватського об"єднаного управління пенсійного фонду України щодо призначення йому пенсії на пільгових умовах.

18.12.2015року його заяву розглянуто та рішенням № 48 від 18.12.2015року йому відмовлено у зв"язку з відсутністю уточнюючих довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії.

15 січня 2016року він звернувся зі скаргою на зазначене рішення до Головного управління пенсійного фонду в Донецькій області.

23.02.2016року було винесено рішення про розгляд його скарги, де підставами для залишення скарги без задоволення, були зазначені аналогічні обставини, як в оскаржуваному рішенні.

Про рішення Головного управління пенсійного фонду в Донецькій області за результатами розгляду його скарги, він дізнався лише 10.05.2016року.

Вважає рішення № 48 від 18.12.2015року Ясинуватського управління пенсійного фонду України та рішення від 23.02.2016року № 77-3-01 Головного управління пенсійного фонду в Донецькій області незаконними та необгрунтованими.

З урахуванням вимог ст. 14, ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення , на час звернення до органів пенсійного фонду України щодо призначення пенсії на пільгових умовах, він мав належний підземний стаж на зазначених роботах і загальний трудовий стаж та досягнув відповідного пенсійного віку.

Стаж його роботи на підземних роботах з 27.01.1986 по 26.08.1990р на шахті імені ОСОБА_3, виробничого об"єднання "Донвугілля", з 04.09.1990року по 12.07.1993року, на шахті імені Горького виробничого об"єднання "Донвугілля", з 19.07..1993р по 13.09.1994р на шахті імені 60-річчя Радянської України, підтверджується відповідними записами в його трудовій книжці та дає йому право на пенсію на пільгових умовах.

В його трудовій книжці належним чином оформлені записи про спірні періоди його роботи.

Просить визнати протиправним та скасувати рішення № 48 від 18 грудня 2015року Ясинуватського обєднаного управління пенсійного фонду про відмову в призначенні йому пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та в незарахуванні до пільгового стажу роботи з 27.01.1986 по 26.08.1990р, з 04.09.1990р по 12.07.1993р, з 19.07.1993р по 13.09.1994р;

визнати протиправним та скасувати рішення від 23.02.2016року № 77-3-01 Головного управління пенсійного фонду; зобов"язати Ясинуватське об"єднане управління пенсійного фонду вдруге розглянути його заяву від 10.12.2015року про призначення пенсії за віком відповідно до пункта "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням пільгового стажу роботи за списком №1;

зобов"язати Ясинуватське управління пенсійного фонду зарахувати до стажу роботи , що дає право на призначення йому пенсії на пільгових умовах на підставі п."а" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" його стаж роботи з 27.01.1986 по 26.08.1990р, з 04.09.1990р по 12.07.1993р, з 19.07.1993р по 13.09.1994р. (а.с.3-9).

Під час розгляду справи позивач надав заяву про залишення його вимог до Головного управління пенсійного фонду в Донецькій області без розгляду (а.с.121). Ухвалою суду вимоги до Головного управління пенсійного фонду залишені без розгляду.

Також надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення № 48 від 18 грудня 2015року (з урахуванням переглянутого цього рішення від 20.09.2016року № 9319/02) Ясинуватського обєднаного управління пенсійного фонду України про відмову в призначенні йому пенсії на умовах відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та в не зарахуванні до стажу період роботи з 27.01.1986 по 26.08.1990р, який він отримав на шахті імені ОСОБА_3, стаж роботи з 04.09.1990р. по 12.07.1993р, який отримав на шахті ім. Горького, стаж роботи з 19.07.1993року по 13.09.1994року на шахті імені 60 річчя Радянської України;

зобов"язати Ясинуватське управління ПФУ розглянути його заяву від 10 грудня 2015року про призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

зобов"язати відповідача зарахувати до стажу роботи , що дає право на призначення йому пенсії на підставі ч.2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вищезазначені періоди роботи.

Обґрунтовує уточненні вимоги тим, що відповідач вдруге переглянув надані ним документи на призначення пенсії, та запропонував йому внести зміни до попередньої заяви про призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» .

Для призначення пенсії згідно ч.2 ст. 14 Закону, потрібні уточнюючі довідки, без урахування атестацій робочих місць.

Відповідач залишив поза увагою, що при зверненні з відповідною заявою до нього щодо призначення пенсії, він звертався за призначенням пенсії без надання будь-яких точних вимог відносно того на яких йому умовах та правових підставах визначених законом призначити йому пенсію. Відповідач повинен був самостійно визначити йому, як громадянину України , на яких умовах він має право на пенсію.

Але, для призначення пенсії на підставі ч.2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ті документи, які ним були надані до відповідача у вигляді уточнюючих довідок з підприємств, де він працював, відповідач не приймає до уваги, оскільки довідки отримані з підприємств, місцезнаходження яких на території тимчасово непідконтрольній українській владі.

На даний час взагалі неможливо витребувати та надати такі довідки, які вимагає відповідач.

Вважає, що відповідач необґрунтовано відмовляє йому в призначенні пенсії відповідно до ч.2 ст.14 Закону, через відсутність уточнюючих довідок про підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки, видані підприємствами, які зареєстровані на території, підконтрольній українській владі, та лишає його конституційного права , гарантованого державою на отримання пенсії.

В судовому засіданні позивач підтримав свої уточненні вимоги і просить їх задовольнити. Вважає, що він має право на пільгову пенсію відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 52 років, оскільки має належний підземний стаж роботи. Уточнюючі довідки, які він надав до пенсійного фонду, видані підприємством, яке залишилося на непідконтрольній території. Через що пенсійний фонд їх не приймає, що позбавляє його права на отримання пенсії. Просить його позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частоково. Пояснила, що 10 грудня 2015року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії за списком №1. Уточнюючих довідок, які б підтверджували пільговий стаж не надав. Пенсійний фонд позбавлений можливості витребувати такі довідки від підприємств, де працював позивач, оскільки підприємства не перереєструвалися на підконтрольну Україні територію. Тому рішенням від 18.12.2015року йому було відмовлено в призначені пенсії. 10 червня 2016року повторно було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 10.12.2015р про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. За результатами розгляду до пільгового стажу за списком 1 були зараховані такі періоди з

27.01.1986р по 31.10.1987р; 05.08.1988 по 26.08.1990р; 04.09.1990р по 21.08.1992р.

Періоди роботи не зараховані: з 01.11.1987по 04.04.1988р , оскільки в трудовій книжці відсутній запис про повний робочий день під землею; з 05.04.1988 по 04.08.1988р , оскільки в трудовій книжці відсутня інформація щодо тарифної ставки як підземного робочого.

20 вересня 2016року позивачу було запропоновано внести зміни до його заяви про призначення пенсії на пільгових умовах, а саме згідно ч.2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік знижується на 1 рік. Довідка про підтвердження наявного трудового стажу від 13.06.2016р, яка надана позивачем до пенсійного фонду під час розгляду справи, містить інформацію, що позивач у період 01.11.1987р по 04.04.1988р працював підземним горно робочим з повним робочим днем. В період з 05.04.1988 по 05.08.1988р працював підземним учнем, оплата проводилася 60% та 80 % тарифної ставки. Однак ця довідка видана підприємством з непідконтрольної території, тому пенсійний фонд не може врахувати інформацію, яка в ній викладена. А тому з урахуванням зарахованого стажу, позивач набуває право на пільгову пенсію в 53 роки. У разі надання уточнюючої довідки про підтвердження стажу підприємством, яке зареєстроване на території підконтрольній українській владі, право на призначення пенсії ОСОБА_1 набуває в 52 роки, і пільговий стаж обчислюється без урахування атестації робочих місць.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду справи.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 8 КАС України).

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 10.12.2015року позивач звернувся до Ясинуватського обєднаного управління пенсійного фонду України з заявою щодо призначення йому пенсії пільгових умовах згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Рішенням №48 від 18.12.2015р р. Управління Пенсійного Фонду України в м. Ясинувата відмовило позивачу в призначенні пенсії, оскільки у трудовій книжці відсутні відомості , що визначають право на пенсію. Цей період повинен буди підтверджений уточнюючою довідкою підприємства. Уточнюючі довідки відсутні. (а.с.20).

Під час розгляду справи Ясинуватське обєднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 10.12.2015р за №130 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Згідно рішення № 28 від 10.06.2016року до уваги були взяті індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.01.2001р по 31.07.2013р. Також зазначено, що ОСОБА_1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на пільгову пенсію зі зменшенням пенсійного віку у 55 років, а саме: в грудні 2018року. Пільговий стаж заявника буде зараховано до 21.08.1992р згідно постанови КМУ від 01.08.1992 №442 «Порядок проведення атестації робочих місць за умови праці» та складатиме 5 років 9 місяців 15 днів. Зазначена постанова означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992р, відповідне право продовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. Загальний стаж складає 27 років 4 місяці 25 днів. До пільгового стажу за списком -1 Шахтарі були зараховані такі періоди роботи з

- 27.01.1986 по 31.10.1987р;

- 05.08.1988 по 26.08.1990;

- 04.09.1990 по 21.08.1992.

Періоди роботи , які не зараховані: з 01.11.1987 по 04.04.1988р, так як запис в трудовій книжці не містить інформацію щодо роботи з повним робочим часом на посаді горно робочого 3розряду; з 04.04.1988 по 04.08.1988р на посаді підземного учня, так як запис в трудовій книжці не містить інформацію щодо тарифної ставки як підземного робочого. (а.с.67-68).

20 вересня 2016року відповідачем повторно переглянута заява позивача щодо призначення пенсії на пільгових умовах. Рекомендовано позивачу внести зміни до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах згідно ч.2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У випадку надання уточнюючих довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, видані підприємствами, які зареєстровані на території підконтрольній Україні, право на призначення пенсії ОСОБА_1 набуває в 52 роки. За таких обставин пільговий стаж обчислюється без урахування атестації робочих місць. (а.с. 123-124).

Як підтверджено в судовому засіданні представником відповідача, позивачу відмовлено в призначені пенсії відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки відповідач не приймає до уваги уточнюючі довідки, які надані позивачем, і не зараховує до пільгового стажу період 01.11.1987р 04.04.1988 через відсутність запису в трудовій книжці про повний робочий день, період 05.04.1988 04.08.1988 через відсутність запису в трудовій книжці відомостей про тарифну ставку. Інші періоди відповідач зарахував до пільгового стажу, і вважає, що право на пільгову пенсію згідно до ст. 14 вказаного Закону виникає у позивача в 53роки.

Таким чином на день розгляду справи спір між сторонами виникає щодо періодів роботи з 01.11.1987 до 05.04.1988, з 05.04.1988 до 04.08.1988р., які відповідач не зараховує до підземного стажу.

Періоди роботи з 27.01.1986-05.04.1988р, 05.08.1988-26.08.1990, 04.09.1990-12.07.1993, 19.07.1993- 13.09.1994р є безспірними та зараховані позивачу, як пільгові (а.с. 123). Тому вимоги позивача щодо зобовязання відповідача зарахувати вказані періоди до стажу роботи задоволенню не підлягають.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), відповідно преамбули якого, визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, види пенсійного забезпечення та пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону № 1058.

Згідно ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788) право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до ст.14 Закону № 1788 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік.

З аналізу ст. 14 Закону №1788 вбачається, що підставою для призначення пенсії є зайнятість повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202 відповідно до ст. 14 Закону № 1788 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов'язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі - Постанова № 202).

Відповідно до Постанови № 202, до Списку робіт і професій, працівники яких мають право на пенсію відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відноситься:

Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: Усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Відповідно до постанови Ради міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р. до списку №1 включені робочі, зайняті повний робочий день на підземних роботах по добичі вугілля.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (далі - Порядок № 637), за яким, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 20 зазначеного Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або їх правонаступників.

Судом встановлено, що загальний стаж позивача становить 27років 4 місяці 24дні , що визнається сторонами у справі.

Відповідно до записів трудової книжки, (а.с.13-16), позивач прийнятий на роботу на шахту імені ОСОБА_3 з 27 січня 1986року підземним горно робочим 2 розряду з повним робочим днем.

01.11.1987року переведений підземним горно робочим 3 розряду дільниці шахтного транспорту.

05.04.1988року переведений підземним учнем горно робочого очисного забою з повним робочим днем в шахті.

05.08.1988року переведений підземним горно робочим очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті. 26.08.1990р звільнений за ст. 38 КЗпП УРСР.

04.09.1990р прийнятий на шахту ім. Горького підземним горно робочим 3розряду з повним робочим днем у шахті.

20.12.1990 переведений підземним горно робочим 5розряду з повним робочим днем.

12.07.1993р звільнений за власним бажанням.

19.07.1993р. прийняти на шахту ім. 60ліття Радянської України горно робочим 3 розряду з повним підземним робочим днем у шахті.

13.09.1994року звільнений за власним бажанням.

Таким чином період роботи позивача на шахті ім. Калініна з 01.11.1987р до 05.04.1988р , не містить інформації в трудовій книжці про повний робочий день;

Період роботи з 05.04.1988р . до 05.08.1988року не містить інформації щодо розміру оплати праці в цей період, при цьому зазначено про роботу з повним робочим днем в шахті.

Позивачем надано відповідачу довідку № 569 від 13.06.2016року про підтвердження наявного трудового стажу про призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка підписана директором шахти імені ОСОБА_3, начальником відділу кадрів, головним бухгалтером цієї шахти, та зав. архівом. (а.с. 61)

Згідно цієї довідки позивач у період з 27.01.1986р по 05.04.1988р виконував підземні роботи за посадою підземного горно робочого на дільниці шахтного транспорту з повним робочим днем в шахті, що передбачена списком 1 розділ 1 постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р.

У період з 05.04.1988р по 05.08.1988 позивач виконував підземні роботи за професією підземний учень горно робочого очисного забою на ділянці по добичі вугілля з повним робочим днем в шахті. Оплата проводилася 2 місяці 60% і до отримання посвідчення 80% тарифної ставки. Професія передбачена списком 1 розділ 1 постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р.

У період з 05.08.1988р по 26.08.1990р позивач виконував підземні роботи за професією підземний горно робочий очисного забою на ділянці по добичі вугілля з повним робочим днем в шахті.

Суд вважає, що записами в трудовій книжці позивача та вказаною довідкою підтверджується факт роботи позивача на шахті імені ОСОБА_3 в періоди з 01.11.1987р до 05.04.1988р. 05.04.1988р . до 05.08.1988року з повним робочим днем в шахті.

Повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених списками №1 та №2, не менше 80% робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням трудових обов'язків (п. 2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005р. )

В довідці зазначено, що позивач виконував підземні роботи за професією підземний учень горно робочого очисного забою з повним робочим днем в шахті. Та обставина, що оплата праці проводилася в розмірі 60% та 80 % тарифної ставки, на думку суду не свідчить, що позивач виконував підземні роботи менше ніж 80% робочого часу.

Суд не погоджується з доводами відповідача, що зазначена довідка не може бути прийнята до уваги з підстав того, що видана підприємством з непідконтрольної Україні території.

В Україні визнається та діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на які надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», які говорять про те, що документи видані окупаційною владою, повинні визнаватись, якщо їх невизнання тягне за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що «держави члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки від імені або щодо Намібії, але, «у той час, як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці.

Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» Європейський суд обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23/02/2016 &142) Європейський суд приділив значну увагу аналізу цьому висновку.

Європейський суд констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобовязання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного.

Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватись третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше, означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Спираючись на сформульований у цій справі підхід, Європейський суд у справі «Мозер проти Республіка Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони(тобто, є окупованою)».

Суд вважає, що неврахування уточнюючої довідки № 569, яка видана підприємством з непідконтрольної території, буде порушувати конституційне право позивача на отримання пенсії.

Суд не має сумнівів в достовірності змісту цієї довідки. Як вбачається зі змісту довідки та записів в трудовій книжці - періоди роботи, номера наказів за якими позивач приймався на роботу, професія (посада), за якою позивач працював у спірні періоди, не мають розбіжностей. Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені в довідці.

Таким чином стаж роботи, який підлягає зарахуванню для призначення пенсії на підставі ст. 14 Закону України №1788 , складає 8р 3м 5дн, що дає право позивачу на отримання пенсії в 52роки.

А тому суд вважає, що є підстави для визнання дій відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії відповідно до ст. 14 ч.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» незаконними, скасування рішення №48 від 18 грудня 2015р. і зобовязання відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на підставі ч.2 ст. 14 Закону період роботи з 01.11.1987 до 05.08.1988р, на шахті імені ОСОБА_3, виробничого обєднання «Донвугілля» .

Відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, датою призначення пенсії позивачу повинна бути дата звернення останнього із заявою до відповідача, а саме, 10 грудня 2015 року.

Керуючись ст. ст. . 6-12, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Ясинуватського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області задовольнити частково.

Визнати дії Ясинуватського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» незаконними та скасувати рішення Ясинуватського об"єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області №48 від 18 грудня 2015року.

Зобов'язати Ясинуватське обєднане управління пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 грудня 2015 року про призначення пенсії; зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 01 листопада 1987р до 05 серпня 1988 року на шахті імені ОСОБА_3 виробничого обєднання «Донвугілля», та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 10 грудня 2015року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Т. Л. Панова