Справа № 761/19609/16-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 жовтня 2016 року м. Київ К/800/26414/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, треті особи: ОСОБА_1, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Моторне (транспортне) страхова бюро України, ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій, скасування постанов,

в с т а н о в и л а :

Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» звернулося до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року, у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» відмовлено з тих підстав, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Як убачається із матеріалів касаційної скарги, спірні правовідносини виникли щодо дій та рішень державного виконавця у виконавчому провадженні, яке відкрито на підставі виданого Шевченківським районним судом міста Києва виконавчого листа по справі №761/4024/15-ц про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» сум страхового відшкодування. Тобто позивач у даній справі є стороною (боржником) виконавчого провадження в розумінні статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», а отже вказана справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства шляхом подання до Шевченківського районного суду міста Києва скарги відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 30 червня і 1 грудня 2015 року (№№21-278а15, 21-3404а15 відповідно), від 7 червня 2016 року (826/27/14).

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, треті особи: ОСОБА_1, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Моторне (транспортне) страхова бюро України, ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій, скасування постанов.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник