Справа № 807/1219/15
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Справа № 876/2987/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Левицької Н.Г., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року у справі № 807/1219/15 за позовом Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності, -

В С Т А Н О В И В :

25 червня 2015 року Державна податкова інспекція у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області звернулася до суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності.

Позовні вимоги мотивує тим, що в порушення пп.16.1.3 п. 16.1 ст.16 ПК України ФОП ОСОБА_1 не подає до інспекції звіти, декларації про доходи, розрахунки та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів починаючи з першого кварталу 2010 року по теперішній час.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року позов задоволено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

В поданій апеляційній скарзі зазначає, що з поданих до суду заяв відповідача згідна нести відповідальність за неподання звітності після податкової перевірки, яку вона просила провести у лютому 2016 році, вказуючи про наявність у неї найманих працівників та можливе виявлення відповідно до ст. 17.1.8 ПК України відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків.

Проте судом першої інстанції належної уваги цим заявам не було надано, так як поясненням представника відповідача у судовому засідання, що у ФОП ОСОБА_1 були в наявності наймані працівники, заборгованість перед бюджетом щодо них, та через кримінальне переслідування в 2011-2013 роках без перевірки податковою інспекцією вона побоюється подавати звітність до контролюючого органу.

Також апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначила, що судом першої інстанції не встановлено та не ставилось питання перед позивачем про заходи, які вживались або з яких причин не вживались відповідно до компетенції позивача як контролюючого органу щодо відповідача з 2010 року, тобто з часу неподання відповідачем звітності.

Просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до якого ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: 88000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, ( а.с.6-7).

Також судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до Постанови від 22.07.2011 року було порушено кримінальну справу відносно приватного підприємця ОСОБА_1 щодо незаконного заволодіння коштами Фонду загальнообов'язкового державного страхування України на випадок безробіття у вигляді дотацій на суму 30032,81 грн. за попередньою змовою групою осіб зі службовими особами Ужгородського міського центру зайнятості шляхом зловживання службовим становищем та службового підроблення за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 191 та ч.1 ст.366 КК України, (а.с. 14-15).

17 листопада 2011 року, Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 17.11.2011 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні вищевказаних злочинів (а.с. 16-18).

26 листопада 2013 року, Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду відповідача було звільнено умовно-достроково від відбування додаткового покарання, ( а.с. 18).

Відповідно до Довідки від 23.06.2015 року, відповідач станом на 23.06.2015 року податкової заборгованості немає, (а.с. 8).

Згідно довідки від 10.03.2016 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах державної податкової служби та не подає звітність до податкового органу з 1 кварталу 2010 року по 10.03.2016 року, ( а.с. 9).

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з часу звернення до суду позивача, а саме з 25 червня 2015 року та до дня постановлення судового рішення у даній справі, відповідач мала можливість подати контролюючому органу звітність, як цього вимагає стаття 16 Податкового кодексу України, хоча остання жодного разу таким право не скористалися, поважності причин не подачі такої звітності судом не встановлено. Сама по собі не подача звітності у даному випадку є триваючим правопорушенням, та такі дії відповідача не можуть бути сатисфакцією правомірної поведінки суб'єкта підприємницької діяльності, та такі дії свідчать про пряме порушення приписів частини другої статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", отже як наслідок, правомірне звернення позивача до суду із даним позовом, що визначено підпунктом 20.1.12 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - Відповідач) відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 22.06.2015 значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців із місцезнаходженням: 88000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, одним із обов'язків платника податків є обов'язок подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно Довідки Інспекції від 19.06.2015 №1709/9/07-01-17-03 Відповідач перебуває на обліку в ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області та не подає до інспекції звіти, декларації про доходи, розрахунки та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів та ЄСВ починаючи з квітня 2010 по теперішній час.

Відповідно до Довідки Інспекції від 23.06.2015 №1746/9/07-01-23 Відповідач станом на 23.06.2015 заборгованості не має.

Пунктом 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, передбачено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Отже, твердження відповідача про те, що контролюючим органом не надано документальних доказів про проведення перевірки чи надіслання запитів позивачу є необгрунтованими, оскільки обов'язок подання звідності прямо передбачений у ст. 49 Податкового кодексу та не потребує додаткового доведення до платників з боку контролюючого органу, а його невиконання є достатньою підставою для припинення підприємницької діяльності позивача.

Пунктом 2 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" встановлено, що підставами для постановления судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є зокрема неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 20.1.37 пункту 20.1 статті 20 ПКУ органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Пунктом 67.2 статті 67 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що припинення юридичної особи не перешкоджає повторній реєстрації у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є підставним, обґрунтованим і підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року у справі № 807/1219/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Н.Г. Левицька

Я.С. Попко

Повний текст рішення виготовлено 11.10.2016 року.