Справа № 495/1294/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"28" вересня 2016 р. м. Київ К/800/6880/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання здійснити певні дії, за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року, -

встановив:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови йому в призначенні пенсії, передбаченої статтею 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII); скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23 січня 2013 року № 7; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення пенсії з моменту його звільнення з військової служби у порядку, визначеному пунктом «б» частини 1 статті 50 Закону № 2262-XII.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови позивачеві в призначенні пенсії, передбаченої статтею 18 Закону № 2262-XII. Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23 січня 2013 року № 7. Зобов'язано відповідача здійснити призначення та виплату ОСОБА_4 пенсії з моменту звільнення з військової служби.

У касаційній скарзі представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_4 проходив військову службу в лавах Державної прикордонної служби України, остання займана посада - помічник начальника Білгород-Дністровського прикордонного загону з правової роботи - начальник групи правового забезпечення.

За час проходження військової служби позивачеві було діагностовано гіпертонічну хворобу, яка прогресувала та розвивалася. У зв'язку з чим він за час проходження військової служби неодноразово проходив лікування в відомчих медичних закладах Державної прикордонної служби України.

З 1 серпня 2012 року ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу Білгород-Дністровського прикордонного загону та всіх видів забезпечення, який звільнений у запас Збройних Сил України за пунктом «г» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII - у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості використання на службі.

Враховуючи, що стан здоров'я позивача після звільнення продовжував погіршуватися, та те, що право на медичну допомогу в медичних закладах Державної прикордонної служби України він втратив через звільнення, то останній був змушений лікуватися в комунальних медичних закладах. За результатами лікування та обстеження його було направлено на медико-соціальну експертну комісію для встановлення групи інвалідності.

12 вересня 2012 року відбулося засідання медико-соціальної експертної комісії і за його результатами ОСОБА_4 встановлено ІІІ групу інвалідності.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що між датою звільнення позивача (1 серпня 2012 року) та датою встановлення йому ІІІ групи інвалідності (12 вересня 2012 року) не минуло тримісячного терміну, який є умовою призначення пенсії по інвалідності у порядку, визначеному статтею 18 Закону № 2262-XII. Суди зауважили, що між звільненням та встановленням ОСОБА_4 ІІІ групи інвалідності не виявлено інших обставин, які б вказували на настання інвалідності поза межами часу проходження військової служби в Державній прикордонній службі України, так як інвалідність настала в строк визначений законом, як такий, що пов'язує інвалідність та проходження військової служби. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивач з моменту звільнення з військової служби має право

на призначення пенсії по інвалідності згідно Закону № 2262-XII, а дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23 січня 2013 року № 7 щодо відмови в призначенні пенсії є протиправними.

Стаття 159 Кодексу адміністративного судочинства України закріплює, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги адміністративного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно тлумачив ці норми.

Обґрунтованим вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними та допустимими доказами.

Згідно частин 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Зазначаючи у своїх рішеннях про те, що позивачем було сформовано заяву про призначення пенсії по інвалідності і додано до неї всі необхідні документи та подано до Білгород-Дністровського прикордонного загону для відправлення до центрального органу виконавчої влади Адміністрації Державної прикордонної служби України, а остання розглянула заяву і затвердивши направила до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, суди попередніх інстанцій не встановили коли ОСОБА_4 звернувся із відповідною заявою та який саме перелік документів був доданий до заяви. В матеріалах цієї справи відсутня копія такої заяви і суд не витребовував її для ознайомлення, без огляду якої та без з'ясування переліку документів, які знаходилися на розгляді у відповідача, неможливо належним чином з'ясувати всі обставини справи та перевірити законність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови позивачеві в призначенні спірної пенсії.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23 січня 2013 року № 7 про відмову ОСОБА_4 в призначенні пенсії на підставі того, що йому встановлена інвалідність ІІІ групи внаслідок загального захворювання, з посиланням на норми статей 18, 20 Закону № 2262-XII, є протиправним та підлягає скасуванню, однак без з'ясування судами вказаних вище обставин та без належного аналізу положень зазначених статей Закону № 2262-XII, такий висновком судів попередніх інстанцій не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, вирішуючи даний спір суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою вимоги статей 11, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, які зобов'язують суд до активного вжиття заходів щодо з'ясування обставин справи, та щодо законності і обґрунтованості ухваленого судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини цієї справи та вирішити її згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання здійснити певні дії - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.