Справа № 202/1133/16-а (2-а/202/49/2016)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2016 рокусправа № 202/1133/16-а (2-а/202/49/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимова Д.В.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 дов від 13.09.2016

відповідача: - Бойко О.П. дов від 03.01.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року

у справі № 202/1133/16-а(2-а/202/49/2016)

за позовом ОСОБА_3

до Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, в якому просила:

- визнати протиправною відмову голови Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради Алексейченко О.Ю. виплачувати з місцевого бюджету щомісячно середню заробітну плату на період працевлаштування ОСОБА_3;

- зобов'язати Індустріальну районну у місті Дніпропетровську раду виплачувати ОСОБА_3 з місцевого бюджету щомісячно середню заробітну плату починаючи з 28.12.2015 і до працевлаштування ОСОБА_3, але не довше ніж 6 місяців.

Позов мотивовано тим, що 26.11.2015 ОСОБА_3 звільнено з виборної посади - посади заступника голови районної у місті ради у зв'язку з закінченням строку повноважень ради VІ скликання. З огляду на приписи ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», ОСОБА_3 звернулась до голови Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради із заявою про виплату їй середню заробітну плату на період працевлаштування, але не більше ніж 6 місяців, проте отримала відмову з тих підстав, що попереднім місцем роботи позивача вважається посада головного спеціаліста відділу соціально-економічного розвитку, і так як позивач відмовилась від зайняття рівноцінної посади, яку їй було запропоновано в секторі з питань молоді та спорту Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, виконавчий комітет не має законних підстав для виплати позивачу середньої заробітної плати. Така відмова є протиправною, порушує права позивача.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що нормами діючого законодавства передбачені гарантії збереження заробітної плати колишньому депутату, яку він отримував на виборній посаді, лише за умови неможливості надання йому попередньої, або при відсутності рівноцінної роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. З огляду на те, що позивач від запропонованої рівноцінної посади, яку вона займала до обрання заступником голови Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради V скликання відмовилась, позивач втратила своє право на збереження середньої заробітної плати, але не більше шести місяців. Посилання позивача, що її попередньою роботою є посада заступника голови Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради V скликання, а не головний спеціаліст відділу соціально-економічного розвитку Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради, є безпідставним, оскільки зі змісту ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» попередньою роботою (посадою) позивача вважається робота (посада), яку вона займала до призначення її на виборну посаду.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі. Позивач зазначає, що висновки суду є помилковими, оскільки зі змісту ч.2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» попередньою роботою (посадою) позивача вважається робота (посада), яку вона займала до призначення її на виборну посаду. Проте у зазначеній нормі немає жодного посилання, якою повинна бути попередня посада, виборною чи за трудовим договором.

Суд першої інстанції та відповідач протиправно зробив висновок, що попередньою посадою позивача була посада головного спеціаліста відділу соціально-економічного розвитку. Зазначені висновки не відповідають дійсності, оскільки до обрання позивача на посаду заступника голови Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради VI скликання, позивач працювала на посаді заступника голови Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради V скликання. Дані обставини підтверджені записом у трудовій книжці позивача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, зазначає, що посади заступника голови Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради як V, так і VI скликання є виборними, дії відповідачем вчинені згідно діючому законодавству, підстави для виплати позивачу щомісячної заробітної плати в порядку ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 14.03.2002 розпорядженням голови Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради № 23-рп позивач - ОСОБА_3 призначена на посаду головного спеціаліста відділу соціально-економічного розвитку Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради (а. с.22).

28.04.2006 рішенням І сесії V скликання Індустріальної районної ради № 09 ОСОБА_3 як депутата, обраної від Партії регіонів, обрано заступником голови Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради V скликання (а. с.23).

15.11.2010 рішенням І сесії VІ скликання Індустріальної райради № 04 ОСОБА_3 - депутата, обраної від Партії регіонів, обрано заступником голови Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради VІ скликання (а. с.24).

26.11.2015 рішенням І сесії Індустріальної районної ради VІІ скликання № 02 «Про обрання заступника голови Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради» ОСОБА_3 звільнено із займаної посади у зв'язку закінченням строку повноважень, відповідно до п.2 ст.56 Закону України «Про місцеве самоврядування» з 27.11.2015 (а. с.5).

Листом № 18/3-798 від 27.11.2015, підписаним головою Індустріальної районної ради, запропоновано ОСОБА_3 посаду головного спеціаліста сектору з питань молоді та спорту у складі відділу організаційного забезпечення діяльності ради (тимчасово, на період відсутності основного працівника) (а. с.20).

Одночасно у даному листі зазначено, що надати посаду головного спеціаліста відділу соціально-економічного розвитку, яку обіймала ОСОБА_3 до обрання заступником голови районної у місті ради, не мають можливості запропонувати через її скорочення та відсутності вакансій у цьому відділі.

На запропоновану посаду головного спеціаліста сектору з питань молоді та спорту у складі відділу організаційного забезпечення діяльності ради ОСОБА_3 не погодилась, про що зроблений відповідний запис на вищевказаному листі № 18/3-798 від 27.11.2015.

14.12.2015 ОСОБА_3 звернулась до голови Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради із заявою про проведення виплат в розмірі середньої заробітної плати на підставі ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (а. с.8).

Листом № 18/3-874 від 30.12.2015 за підписом голови Індустріальної районної ради відмовлено ОСОБА_3 через відсутність законних підстав для здійснення таких виплат з огляду на відмову останньої на зайняття запропонованої посади - посади головного спеціаліста відділу соціально-економічного розвитку, рівноцінної тій посаді, яку обіймала ОСОБА_3 до обрання заступником голови районної у місті ради (а.с.9).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Спірним у межах даної справи є виконання відповідачем встановленого ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» обов'язку виплатити ОСОБА_3 на період працевлаштування (але не більше шести місяців) з відповідного місцевого бюджету середню заробітну плату, яку позивач одержувала на виборній посаді у раді.

Відповідно до абз.1 ч.1, ч.2 ст.56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.97 № 280/97-ВР районна, районна у місті рада обирає заступника голови ради.

Заступник голови районної, районної у місті (у разі її створення) ради, перший заступник, заступник голови обласної ради обираються відповідною радою в межах строку її повноважень з числа депутатів цієї ради шляхом таємного голосування і здійснюють свої повноваження до припинення ними повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків дострокового припинення їх повноважень у порядку, встановленому частинами третьою та четвертою цієї статті.

Згідно абз.1 ч.1 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 № 93-IV (в редакції на момент виникнення спірних відносин) у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

Також у ч.1 ст.36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є: переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

При цьому у статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III встановлено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

За визначенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст.

За приписами статті 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є:

виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою;

виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою;

посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Отже, посади в органах місцевого самоврядування поділяються на два види: виборні посади та посади, на які особи призначаються головою відповідної ради.

З вищенаведених обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 з 14.03.2002 працювала на посаді, на яку була призначена головою Індустріальної райради, - на посаді головного спеціаліста відділу соціально-економічного розвитку Індустріальної районної у м.Дніпропетровську ради, а з 28.04.2006 та з 15.11.2010 ОСОБА_3 працювала на виборних посадах, на які була обрана відповідною радою - на посадах заступника голови Індустріальної райради V скликання та VІ скликання.

У відповідності до ч.2 ст.33 Закону № 93-IV депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Також у відповідності до ст.118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Аналіз наведених норм свідчить, що після закінчення повноважень депутата ради відповідного скликання, який працював на постійній основі, у ради виникає обов'язок працевлаштувати такого депутата місцевої ради, шляхом надання попередньої посади, а за її відсутності - іншої рівноцінної посади на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Тобто законодавцем гарантується, що після закінчення повноважень за виборною посадою право, така особа має право на зайняття попередньої посади, якою у даному випадку є посада, що обіймалась особою до обрання на виборну посаду.

При цьому у колишнього депутата місцевої ради виникає право на отримання середньої заробітної плати за період працевлаштування (але не більше шести місяців), лише у разі неможливості надання радою вищевказаної посади.

Як вбачається з листа № 18/3-798 від 27.11.2015, позивачу, яка до виборних посад працювала на посаді головного спеціаліста відділу соціально-економічного розвитку Індустріальної райради, з огляду на скорочення цієї посади, запропонована посада головного спеціаліста сектору з питань молоді та спорту у складі відділу організаційного забезпечення діяльності ради, тобто рівноцінна посада.

Наведене свідчить, що відповідачем виконано обов'язок, передбачений абз.1 ч.2 ст.33 Закону № 93-IV, шляхом пропозиції позивачу у тій самій установі посади, рівноцінної посаді, яку ОСОБА_3 обіймала до обрання на виборну посаду, і тому, враховуючи, що позивач від запропонованої посади відмовилась, право на отримання середньої заробітної плати, передбачене в абз.2 ч.2 ст.33 Закону № 93-IV, у ОСОБА_3 відсутнє.

Доводи позивача, що «попередньою» її посадою є посада заступника голови Індустріальної райради V скликання, не відповідають приписам чинного законодавства, оскільки вказана посада є виборною і призначення на неї не відноситься до компетенції голови районної у місті ради.

Також колегією суддів не приймаються до уваги як такі, що не впливають на суть спірних відносин, доводи позивача, що всупереч розділу 3 Методичних рекомендацій щодо особливостей звільнення посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийнятого Головним управлінням державної служби України від 02.06.2006 № 42/621, в 2010 році після закінчення строку повноважень ОСОБА_3 на посаді заступника голови Індустріальної районної ради V скликання необхідно було зробити запис про звільнення її з цієї посади, а після цього зробити вже новий запис про прийняття на посаду заступника голови Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради VI скликання, чого зроблено не було.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, із з'ясуванням всіх обставин справи. Підстави, викладені позивачем в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції. Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року у справі № 202/1133/16-а(2-а/202/49/2016) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко