Справа № 336/4764/16-а
Суддя: Голубкова М. А.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/4764/16-а
пр. № 2-а/336/230/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Голубкової М.А., при секретарі Когут С.І., розглянувши у відкритому судовому засідання справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області, треті особи територіальний сервісний центр №2342 МВС в Запорізькій області, ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати зняти арешт та заборону на відчудження майна.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить автомобіль «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1. Під час укладання договору купівлі-продажу автомобіля позивачу стало відомо, що постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області від 16.08.2010 року накладено арешт на майно, як боржника, та оголошено заборону на його відчуження.

В 2008 році за рішенням суду з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 було стягнуто борг у розмірі 12 000 грн. Борг сплачено та постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС МУЮ ВП № 20918309 від 06.06.2011 року виконавчий лист повернуто стягувачеві, але в межах цього провадження державним виконавцем не було вирішено питання щодо скасування арешту та заборони відчуження.

05.12.2015 року ОСОБА_3 помер, від його дружини мається розписка про відсутність будь-яких претензій майнового характеру до позивача.

Враховуючи, що виконавче провадження закінчено та номенклатура архівних справ по 2011 рік включно знищені, у відповідача відсутні підстави для зняття арешту з майна, належного боржнику в рамках виконавчого провадження, просив визнати відмову відповідача у звільненні майна протиправною та зобовязати відповідача зняти арешт та заборону на відчуження майна, належного ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача позов визнав частково.

В судове засіданні треті особи не зявивлись, про день і час судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення, причину неявки суду не повідомили, будь-яких заяв не надали.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третіх осіб.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

В провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа №1-701, виданого 08.09.2008 року Харківським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 12 000 грн.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУЮ ВП № 20918309 від 06.06.2011 року на підставі ст.ст. 50, 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто стягувачеві.

Стягувач ОСОБА_3 помер 05.12.2015 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть І-ВЛ № 520089, яке було видано виконкомом Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, а від його дроужини ОСОБА_4 мається розписка від 11.03.2016 року про відсутність будь-яких претензій до позивача з приводу боргу.

Згідно із ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів ( посадових осіб )- це сукупність дій органів і посадових осіб,визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та іншихорганів ( посадових осіб ),які провадяться на підставах,в межах повноважень та успосіб,визначенихцимЗаконом,іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими частиною другоюцієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.Копії постанови,якоюнакладеноарештна майно боржника та оголошено заборонунайоговідчуження,державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам,щоведутьДержавнийреєстробтяженьрухомого майна.

Порядок зняття арешту з майна передбачено ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до норм якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, у разі наявності письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідачем не надано суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на його майно арешту. Виконавчого провадження, у якому винесено постанову про накладення арешту на майно позивача, суду також не надано. Таким чином, відповідачем не доведено належними доказами правомірність існування надалі накладеного на майно позивача арешту.

Згідно із ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу ( посадовій особі ), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Враховуючи, що згідно відповіді Шевченківського ВДВС ЗМУЮ від 26.04.2016 року № 578/11 виконавче провадження, в межах якого на майно позивача накладено арешт знищено та на виконанні не перебуває, у державного виконавця відсутня можливість винести в межах цього виконавчого провадження постанову про зняття арешту з майна боржника.

Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу ( установі ), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Оскільки суд приймає рішення про зняття арешту з майна, підстав для скасування спірної постанови про накладення арешту суд не вбачає.

За положеннями п.2 ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Оскільки існування арешту на майно позивача порушує його конституційне право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та у відсутності виконавчих проваджень щодо позивача не є виправданим, суд вважає за необхідне скасувати арешт на майно позивача, накладений державним виконавцем постановою від 16.08.2010 року, в іншій частині відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.7, 11, 71, 86, 161-163, 186, 254 КАС України, ст.ст. 1, 50, 57, 60 ЗУ «Про виконавче провадження»,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області, треті особи територіальний сервісний центр №2342 МВС в Запорізькій області, ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобовязати Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області зняти арешт та заборону на відчуження майна, що належить ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.10.2010 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області на виконання виконавчого листа № 1-701 від 08.09.2008 року, виданого Харківським районним судом Харіквської області.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо постанову було прийнято без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.А. Голубкова