Справа № 308/5950/16а
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року Справа № 876/7504/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача Житкової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 червня 2016 року у адміністративній справі №308/5950/16а за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2 про примусове видворення з України,-

В С Т А Н О В И В :

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про примусове видворення з України.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 червня 2016 року позов задоволено. Примусово видворити громадянина Азербайджану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України. Дозволено затримання громадянина Азербайджану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення на строк необхідний для виконання рішення суду про видворення, але не більш як дванадцять місяців.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем, подана апеляційна скарга, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, судом першої інстанції не взято до уваги, що відносно відповідача не було прийнято рішення про примусове повернення із наданням строку для його добровільного виконання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тобто порушена процедура, яка передує видворенню. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у справі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 08.06.2016 року на підставі статті 3 Угоди між Україно та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб гр. Азербайджану ОСОБА_2 переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин державного кордону в складі групи осіб з України в Словацьку республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Княгиня», про що складено акт про приймання-передавання особи.

08.06.2016 р. о 16 год. 00 хв. ОСОБА_2, у зв'язку з вчиненням правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, затриманий з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 08.06.2016 року.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач перебуває на території України незаконно та без будь-яких документів, а тому повинен бути примусово витворений з України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції невірними та такими, що суперечать нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статусу іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно частини 5 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України.

Зокрема, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з п. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Частиною 4 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 цього Закону, положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Суд апеляційної інстанції враховує, що на даний час відповідач є особою, яка звернулась за захистом в Україні про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Тому, згідно вимог вказаної вище ч. 8 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач не може бути примусово витворений за межі території України до завершення процедури визначення його статусу.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відносно відповідача не було прийнято рішення про примусове повернення із наданням строку для його добровільного виконання, відповідно до вимог ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про примусове видворення громадянина Азербайджану ОСОБА_2 за межі України є безпідставними та необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення повинні бути законними і обґрунтованими.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 червня 2016 року у адміністративній справі №308/5950/16а - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст постанови складено 13.10.2016р.