Справа № 233/2680/16-а
Суддя: Каліуш О. В.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/2680/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_3 до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_3 просить:

- визнати бездіяльність Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області щодо відмови у виплаті їй з 01.06.2015 року пенсії по інвалідності та невиплату пенсії по втраті годувальника з 06.04.2016 року незаконними;

- зобовязати Костянтинівське обєднане управління Пенсійного Фонду України виплачувати їй з 01.06.2015 року пенсію по інвалідності, та з 06.04.2016 року пенсію по втраті годувальника, призначених їй відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,-

посилаючись на те, що вона перебуває на обліку в Костянтинівському обєднаному управлінні Пенсійного Фонду України та до 01.04.2015 року отримувала пенсію по інвалідності Ш групи загального захворювання, а з 06.04.2016 року також як отримувач пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З 01 квітня 2015 року відповідачем виплата пенсії по інвалідності була їй припинена з посиланням на абз.2 частини 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка чинна з 01 квітня 2015 року. Пенсія по втраті годувальника, яка була їй призначена з 06.04.2016 року, не виплачувалась їй взагалі. Не виплата їй пенсії по інвалідності та пенсії у звязку із втратою годувальника мотивована тим, що вона працює на посаді заступника начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Проте, відповідно до п.5 розділу П «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УП (далі Закон № 213), у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсії, у томі числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовують норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України.

Зазначений в пункті 5 розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року не прийнятий, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

На теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій вона працює, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законом України «Про державну службу», у звязку з чим передбачені частиною 1 статті 47 та статтею 54 Закону № 105 підстави для невиплати їй пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати їй вказаної пенсії відсутні.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 за період з 01 червня 2015 року по 01 грудня 2015 року на підставі п.9 ч.1 ст. 155 КАС України залишені без розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі та при прийнятті рішення просив враховувати рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/16 у справі за конституційним поданням ВСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.3, абз.1,2,4,6 ч.5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та положень п.5 розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення».

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала в повному обсязі, пояснивши, що позивач працює на посаді державного податкового інспектора на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а тому в період дії Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УШ від 02.03.2015 року та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-УШ від 24.12.2015 року позивачу, яка працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року, пенсія призначена відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не виплачується.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства Ш групи (а.с.19) та з 03.03.2010 року перебуває на обліку у Костянтинівському обєднаному управлінні Пенсійного Фонду України як отримувач пенсії по інвалідності Ш групи відповідно до ст. 33 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-1У.

Розпорядженням відповідача № 182804 від 13 квітня 2016 року (а.с.52) з 06 квітня 2016 року позивача переведено з отримувача пенсії по інвалідності на отримувача пенсії по втраті годувальника.

Позивач є працюючим пенсіонером, яка працює на посаді заступника начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Донецькій області, що підтверджується копією трудової книжки на імя ОСОБА_3 серії АХ № 441089 (а.с.9-14).

З 01 квітня 2015 року позивачу, як особі, яка працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу», припинена виплата раніше призначеної за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсії, у звязку із внесенням змін до ст. 47 цього Закону згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УШ від 02.03.2015 року, що підтверджується копією розпорядження відповідача від 21.04.2015 року (а.с.53).

Відповідно до розпорядження відповідача № 182804 від 13 квітня 2016 року (а.с.52) позивачу, як особі, яка працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу», виплати пенсії по втраті годувальника з 06 квітня 2016 року не провадиться.

Позивач зверталась до відповідача із заявами про поновлення виплати пенсії по інвалідності та з 06 квітня 2016 року про поновлення виплати пенсії по втраті годувальника, на що Костянтинівське обєднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області листами від 19.04.2016 року № 8395/03/12-17, від 17.05.2016 року № 10125/02/12-17 відмовило ОСОБА_3 в поновленні виплати пенсії (а.с.15,16).

Даючи оцінку правовірності дій відповідача щодо невиплати позивачу пенсії по інвалідності з 02 грудня 2015 року та невиплати пенсії по втраті годувальника з 06 квітня 2016 року суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діями лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-1У), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договір страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ст.1 Закону № 1058-1У, пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сімї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсіонер особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сімї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону № 1058-1У, в редакції на час виникнення спірних правовідносин із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УШ від 02.03.2015 року, тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів 1 та П груп, інвалідів війни Ш групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УШ від 02.03.2015 року, порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Аналізуючи зазначені норми, суд зазначає, що з 01 квітня 2015 року не виплачується пенсія особі, якій призначено пенсію відповідно до Закону № 1058-1У, якщо вона станом на 01 квітня 2015 року працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених спеціальним законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-УШ (далі Закон № 911-УШ), абз.2 та 3 ч.1 ст.47 Закону № 1058-1У викладено в такій редакції:

«Тимчасово у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів 1 та П групи, інвалідів війни Ш групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Як зазначалось вище, позивач станом на 01 квітня 2015 року та по теперішній час працює на посаді, що дає право на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу», а отже, позивач відноситься до переліку осіб, які визначені ст. 47 Закону № 1058-1У в редакції закону від 02.03.2015 року та від 24.12.2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, припинивши позивачу з 01 квітня 2015 року виплату пенсії по інвалідності та не поновивши її виплату з 02 грудня 2016 року, а також не виплачуючи пенсію по втраті годувальника з 06 квітня 2016 року, діяв відповідно до вимог законодавства, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на положення п.5 Розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону № 213-УШ, про те, що починаючи з 01 червня 2015 року вона втратила право на призначення їй пенсії за правилами Закону України «Про державну службу» з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону № 1058-1У, Закон регулює відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, вирішуючи питання щодо наявності або відсутності у позивача права на одержання спірної пенсії, необхідно виходити з положень спеціального законодавства, яким у даному випадку є ст. 47 Закону № 1058-1У, а не п. 5 Розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону № 213-УШ.

Крім того, п.5 Розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону № 213-УШ не містить будь-яких вимог щодо поновлення виплати пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-1У, а єдиною підставою для поновлення виплати пенсій, згідно із ст. 47 Закону № 1058-1У, є звільнення особи з роботи на посадах на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу».

За таких обставин, висновки позивача, щодо наявності у неї права на виплату спірної пенсії, з огляду на втрату чинності з 01 червня 2015 року статей щодо пенсійного забезпечення у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» є помилковим.

Суд також не приймає до уваги посилання сторони позивача на рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/16 у справі за конституційним поданням ВСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) положено ч.3, абз.1,2,4,6 ч.5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та положень п.5 розділу Ш Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з огляду на те, що ані зазначеним рішенням або будь-яким іншим рішенням Конституційного Суду України положення ст. 47 Закону № 1058-1У в редакції закону від 02.03.2015 року та від 24.12.2015 року неконституційними не визнавались, а отже є чинними.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним обсягом постанови 13 жовтня 2016 року, відклавши до цього строку складання повної постанови.

На постанову до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області може бути подана апеляція протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.В. Каліуш