Справа № 816/1250/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

19 жовтня 2016 рокум. ПолтаваСправа № 816/1250/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" до Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю Національний колорит про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2016 року Приватне акціонерне товариство "Райз-Максимко" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення від 12 лютого 2016 року № 52 від 12.02.2016 "Про надання в оренду земельних ділянок (невитребуваних паїв) за межами населених пунктів".

Ухвалою суду від 31 серпня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Національний колорит».

11 жовтня 2016 року до суду надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі з підстав непідсудності останньої адміністративному суду.

В ході судового розгляду справи судом поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні при вирішенні даного клопотання покладався на розсуд суду.

Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішенні питання про закриття провадження у справі клопотання відповідача підтримав, просив суд його задовольнити.

Надаючи оцінку заявленому клопотанню про закриття провадження у справі, суд виходив з наступного.

За змістом статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас, суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. У деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області від 12 лютого 2016 року № 52 «Про надання в оренду земельних ділянок (не витребуваних паїв) за межами населених пунктів», на підставі якого ТОВ «Національний колорит» надано в оренду земельні ділянки (не витребувані паї згідно схеми розподілу №№ 143-1, 143-2, 153, 164, 172, 174, 175, 178, 193, 198, 223, 235, 241, 246, 258, 261, 262, 263, 265-1, 265-2, 268, 428, 473, 480, 483, 621, 630, 668) загальною площею 106,56 га на строк до моменту посвідчення власниками земельних часток (паїв) права власності на земельні ділянки, але не більше ніж на 7 років на території Снітинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Матеріалами справи підтверджено, що між Лубенською районною державною адміністрацією Полтавської області та ТОВ «Національний колорит» 01 березня 2016 року укладено договір оренди землі № 2, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться території Снітинської сільської ради /а.с. 129/.

Також, представником третьої особи разом із супровідним листом в судовому засіданні було надано до матеріалів справи належним чином засвідченні копії договорів оренди землі, укладені між ТОВ "Національний колорит" та Лубенською районною державною адміністрацією та інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, щодо реєстрації права оренди земельних ділянок по вказаним вище договорам оренди землі /а.с. 189-252/.

Позивач вважає, що порушуються його права та інтереси щодо користування земельними ділянками.

Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом, маючи намір набути право користування земельними ділянками, в той час, як вказаним правом на момент розгляду справи наділене ТОВ "Національний колорит".

Оскільки позивач просить визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області № 52 від 12 лютого 2016 року "Про надання в оренду земельних ділянок (невитребуваних паїв) за межами населених пунктів", то предметом спору в даній справі є перевірка правильності формування волі відповідача - Лубенської районної державної адміністрації стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї для третьої особи - ТОВ "Національний колорит".

Суд зазначає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про набуття фізичною чи юридичною особою права користування земельною ділянкою спір має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції (в залежності від складу сторін за позовом), оскільки виникає спір про право цивільне.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2015 року в справі № 21-34а15.

Відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу (неоднакове застосування норм матеріального чи процесуального права), є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що цей адміністративний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України, натомість може бути розглянутий господарським судом згідно з нормами Господарського процесуального кодексу України (з огляду на суб'єктний склад учасників спору).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Провадження за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" до Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю Національний колорит про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення до суду з цією самою позовною заявою не допускається.

Роз'яснити позивачу право на звернення до господарського суду в порядку господарського судочинства.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали виготовлено 19 жовтня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський