Справа № 821/1262/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1262/16
14 год. 55 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Шилова М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 (ОСОБА_3, позивач 1) та ОСОБА_4 (ОСОБА_4, позивач 2) звернулися до суду з адміністративним позовом, у якому просять визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, відповідач) у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 площею 1.6623 га, кадастровий номер НОМЕР_2, та ОСОБА_4 площею 1.9709 га, кадастровий номер НОМЕР_1 на території Музиківської с/ради Білозерського району Херсонської області, викладену в листі-відповіді за №КО-4049/0-950/6-16-СГ від 06.06.2016 року та зобов'язати повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення зазначених земельних ділянок у власність. Свої вимоги мотивують тим, що на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 27.08.2014 року №21-1196/18-14-СГ "Про надання громадянам дозволу на розробку проектів землеустрою" ними було розроблено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 площею 1.6623 га. та ОСОБА_4 площею 1.9709 га. Після чого вони звернулись до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області для затвердження розроблених проектів, однак останнім було відмовлено у цьому листом від 01.12.2015 року №С-179/0-160/29-15. Підставою для відмови слугувало те, що на земельних ділянках, які позивачі просили передати їм у власність, знаходиться нерухоме майно - "ІНФОРМАЦІЯ_1". Даний комплекс не передбачений для задоволення особистих потреб громадянина. Зазначають, що розміри земельних ділянок, на які мають право на безоплатну передачу, становить не більше 2,0 га, проекти землеустрою погоджені в порядку, встановленому ст. 186-1 Земельного кодексу України (далі - ЗКУ), розміщення на території земельних ділянок нерухомості та огорожі №10 законодавством не забороняється. Таким чином, позивачі вважають, що їх права при вирішенні питання щодо затвердження проекту землеустрою були порушені, просить їх захистити шляхом задоволення позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання прибув, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав заявлених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що ст. 91 ЗКУ визначено першочерговим обов'язком власника земельної ділянки її використання за цільовим призначенням. Згідно із поняттям особистого селянського господарства, визначеного ст. 1 Закону України "Про особисте селянське господарство", твердження позивача на можливість здійснення суто комерційної діяльності за рахунок надання комерційних послуг, без здійснення виробництва та переробки сільськогосподарської продукції - є порушенням вимог вказаної статті. Вважає, що оскільки ст. 6 Закону України "Про особисте селянське господарство" не зазначено серед майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, мостіння та огорожі, тому вони є об'єктом комерційного чи адміністративного призначення, а таким чином використовуватимуться не для задоволення власних потреб, оскільки їх функціональним призначенням є забезпечення середовища для здійснення виключно комерційної діяльності. Відповідно до Державного акта на право колективної власності на землю, Серії НОМЕР_3 від 12.12.1995, майно, що перебуває у власності позивачів, розташовано на земельній ділянці, що була надано колективному сільськогосподарському підприємству "МАЯК" та відповідно до матеріалів роздержавлення, відноситься до майнових паїв, категорія земельної ділянки для товарного сільгоспвиробництва. Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, а також наказу Держкомзему від 23.07.2010 № 548 "Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель", окремим видом цільового призначення земельних ділянок є призначення "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва". Тому вважає, що заборона, встановлена підпунктом "б" пункту 15 Перехідних положень ЗКУ, поширюється на земельні ділянки, що мають саме цей вид цільового призначення, а саме - "перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" незалежно від способу набуття власником прав на земельну ділянку. Найбільш поширеним способом формування земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в Україні було виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) за результатами приватизації земель колективних сільськогосподарських підприємств, а також внаслідок приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств. Окрім того, зазначає, що розмір земельної ділянки площею 3,6332 га не обґрунтований позивачем для обслуговування об'єктів нерухомого майна, вказує на відсутність у позивачів детального плану території на земельній ділянці сільськогосподарського призначення, на якому знаходиться об'єкт нерухомого майна. Таким чином, вважає надання земельних ділянок позивачам, під існуючим цілісним майновим комплексом, на земельних ділянках для товарного сільгоспвиробництва, відповідно до вимог п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, можливо лише на умовах оренди, в порядку статті 123 Земельного кодексу України. Просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Наказом від 27.08.2014 року №21-1196/18-14-СГ "Про надання громадянам дозволу на розробку проектів землеустрою" ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надало ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення (угіддя - під господарськими будівлями, дворами, графа 14 за формою 6-зем), розташованих за межами населених пунктів на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 площею 1.6623 га., кадастровий номер НОМЕР_2 та ОСОБА_4 площею 1.9709 га., кадастровий номер НОМЕР_1 на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області був розроблений ДП "Центр державного земельного кадастру" Херсонська регіональна філія. Згідно висновків Відділу містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та надзвичайних ситуацій Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області від 11.11.2014 року №01-15/549 "Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" та Відділу Держземагенства у Білозерському районі Херсонської області Головного управління Держземагенства у Херсонській області від 11.11.2014 року №556 "Про погодження документації із землеустрою" вищевказані проекти землеустрою погоджено. Після чого проекти було подано для затвердження до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, проте листом від 01.12.2015 року №С-179/0-160/29-15 відповідач відмовив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у затвердженні проекту у зв'язку із тим, що на земельних ділянках, які позивачі просили передати їм у власність, знаходиться нерухоме майно - "ІНФОРМАЦІЯ_1". Даний комплекс не передбачений для задоволення особистих потреб громадянина, а тому земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства не можуть бути надані. Крім того, в листі зазначено, що огорожа №10 та мостіння №1, які належать ОСОБА_3 розташовані на земельній ділянці ОСОБА_4 Після отримання листа із відмовою у затвердженні проекту землеустрою позивачі звернулись до державного реєстратора з метою виправлення помилки, оскільки згідно рішення суду мостіння №1 розділено на дві частки, які належать позивачам. 25 травня 2016 року позивачі повторно звернулись до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, однак їм знову було відмовлено листом від 06.06.2016 року № КО-4049/0-950/6-16-СГ з посиланням про те, що позивачі вже звертались з аналогічною заявою та їм було відмовлено у задоволенні.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідно до Положення основними завданнями Держгеокадастру України є, зокрема реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до п. 7 зазначеного Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Право власності на землю гарантується, набувається та реалізується громадянами виключно у відповідності до закону. Відповідно до статі 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно ст. 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відносини, що виникають зокрема з приводу підстав набуття громадянами права на землю із земель державної та комунальної власності та порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовані ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України. Так, ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно п. б) ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 Земельного кодексу України, відповідно до якої Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Підсумовуючи зазначені правові норми, процес одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки складається із таких послідовних етапів: звернення до уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу за отриманням дозволу на розробку проекту землеустрою; надання такого дозволу за рішенням відповідного органу; розробка проекту землеустрою; погодження проекту землеустрою уповноваженими на те органами; затвердження проекту землеустрою і передачу земельної ділянки у власність за рішенням уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу; державна реєстрація права власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене та згідно із матеріалами справи позивачами зазначена процедура, встановлена законом, дотримана.

Частиною восьмою ст. 118 ЗКУ передбачено обов'язкове погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідна норма статті передбачає обов'язкове погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій статті 186-1, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Крім того, органам, зазначеним у частинах першій - третій статті 186-1, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Заявлений позивачами розмір земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства відповідає нормам, наведеним у ст. 121 ЗК України. Наказом від 27.08.2014 року №21-1196/18-14-СГ "Про надання громадянам дозволу на розробку проектів землеустрою" ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надало ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу проект землеустрою був розроблений ДП "Центр державного земельного кадастру" Херсонська регіональна філія. Згідно висновків Відділу містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та надзвичайних ситуацій Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області та Відділу Держземагенства у Білозерському районі Херсонської області Головного управління Держземагенства у Херсонській області зазначені проекти землеустрою погоджено, що відповідачем не заперечується.

Листом від 01.12.2015 року №С-179/0-160/29-15 та від 06.06.2016 року № КО-4049/0-950/6-16-СГ (повторно) відповідач відмовив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у затвердженні проектів, у зв'язку із тим, що на земельних ділянках, які позивачі просили передати їм у власність, знаходиться нерухоме майно - "ІНФОРМАЦІЯ_1", який не передбачений для задоволення особистих потреб громадянина, а тому земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства не можуть бути надані. Крім того, огорожа №10 та мостіння №1, які належать ОСОБА_3, розташовані на земельній ділянці ОСОБА_4

Закон України «Про особисте селянське господарство» дає визначення особистого селянського господарства - це господарська діяльність, яка провадиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг із використанням майна особистого селянського господарства, у т.ч. й у сфері сільського зеленого туризму. До майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать житлові будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птахи, бджолосім'ї, багаторічні рослини, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку. Члени особистого селянського господарства також мають право: реалізовувати надлишки виробленої продукції на ринках, а також заготівельним, переробним підприємствам та організаціям, іншим юридичним і фізичним особам; надавати послуги з використанням майна особистого селянського господарства. Отже, члени ОСГ мають право утримувати склад для надлишків виготовленої продукції і надавати послуги з використанням майна особистого селянського господарства, в тому числі надання складських послуг на комерційній основі. Крім того, члени ОСГ можуть самостійно здійснювати матеріально-технічне забезпечення власного виробництва: створювати майстерні для ремонту сільськогосподарської техніки та інші приміщення для обслуговування.

Доводи відповідача про те, що мостіння та огорожа не визначені серед майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, а тому є об'єктом комерційного чи адміністративного призначення, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем безпідставно відокремлене дане майно, яке є допоміжним, призначеним для обслуговування будівель та споруд, від основного - комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Посилання відповідача на те, що в матеріалах справи відсутнє обґрунтування площі земельної ділянки для обслуговування об'єктів нерухомого майна, тому потреба в оформленні земельної ділянки площею 3.6332 га є необґрунтованою, також не приймається до уваги, тому що у висновку пояснювальної записки до графічних матеріалів детального плану території зазначено наступне: враховуючи розрахункову площу земельної ділянки 16 623 м. кв., яка відводиться ОСОБА_3, існуючу забудову у розмірі 6 451 м.кв. та територію для обслуговування будівель та споруд - 4 866 м.кв.., та враховуючи розрахункову площу земельної ділянки 19 709 м. кв., яка відводиться ОСОБА_4, існуючу забудову у розмірі 4 566 м.кв. та територію для обслуговування будівель та споруд - 9 663 м.кв. надається можливим використання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства поза межами с. Музиківка, на території земель Музиківської сільської ради, є доцільним та не заперечує умовам і обмеженням забудови. Тобто, в детальному плані територій дається обґрунтування щодо розмірів земельних ділянок, що плануються для безоплатної передачі.

Та обставина, що земельні ділянки, на які претендують позивачі, раніш знаходились на землях КСП «Маяк», а тому, на думку відповідача, за приписами п.п «б» п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України не можуть бути передані позивачам на безоплатній основі, спростовується наданими представником позивача витягами з ДЗК, з яких вбачається, що код призначення земельних ділянок 01.03 - «для ведення особистого селянського господарства». При наданні дозволу на розробку проектів землеустрою Головне управління Держземагентства у Херсонській області в наказі від 27.08.2014 року № 21-1196/18-14-СГ «Про надання громадянам дозволу на розробку проектів землеустрою», також зазначає, що надається дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення (угіддя - під господарськими будівлями, дворами , графа 14 за формою 6-зем), розташованих за межами населених пунктів на території Музиківської с/ради Білозерського району Херсонської області, для ведення особистого селянського господарства ...»

Пп. «б» п. 15 Перехідних Положень Земельного Кодексу встановлено, що до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2017 року, не допускається, зокрема, купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі власникам земельних паїв для ведення особистого селянського господарства, а також земельних паїв, крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Тому ці Перехідні положення забороняють продаж земельних ділянок, які вже перебувають у власності громадян та юридичних осіб, і не регулюють відносини щодо безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у власність в порядку статті 118 ЗКУ « Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами» та відповідно до статті 121 Земельного кодексу України.

Враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють земельні відносини, що виникають зокрема з приводу підстав набуття громадянами права на землю із земель державної та комунальної власності та порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, суд вважає, що позивачі дотримались порядку для набуття права власності на земельні ділянки. А тому дії відповідача щодо відмови у погодженні проектів землеустрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є протиправною.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та наявність підстав для їх задоволення, оскільки відповідачем не доведено правомірність своїх дій, які оскаржені позивачем.

Відповідно до ч. 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 площею 1.6623 га, кадастровий номер НОМЕР_2, та ОСОБА_4 площею 1.9709 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області, викладену в листі-відповіді за №КО-4049/0-950/6-16-СГ від 06.06.2016 року.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 площею 1.6623 га, кадастровий номер НОМЕР_2, та ОСОБА_4 площею 1.9709 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на території Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 551, 21 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять одна копійка).

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у сумі 551, 21 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять одна копійка).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 11 жовтня 2016 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 6.2.1