Справа № 804/6147/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 вересня 2016 р. Справа № 804/6147/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація» в особі керівника ОСОБА_1 в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 до керівника апарату Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпро про визнання протиправними дій та визнання протиправною бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ

Громадська організація «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація» в особі керівника ОСОБА_1 в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 звернулися до суду із адміністративним позовом до керівника апарату Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпро в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень керівника апарату Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпро, в частині невиконання вимог пункту 3.6 Інструкції щодо не передачі судді, у провадженні якого перебуває справа, під підпис у порядку, визначеному в суді - клопотання ОСОБА_2 від 18.01.2016р. № 935/16-Вх, про залучення співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

- визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень керівника апарату Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпро, в частині невиконання вимог пунктів 7.1 та 7,4 Інструкції щодо відправлення вихідних процесуальних документів, а саме повісток про виклик до суду на 26 січня 2016 року у справі № 199/6877/15 і уточненої скарги на адреси ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без реєстрації в АСДС, а також відправлення вказаних вихідних процесуальних документів засобом зв'язку, що не забезпечив фіксацію повідомлення про відправлення;

- визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень керівника апарату Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпро, в частині невиконання вимог пункту 7,11 Інструкції щодо виготовлення вихідних процесуальних документів, а саме повісток про виклик до суду на 26 січня 2016 року у справі № 199/6877/15 учасників судового процесу що не відповідають вимогами державних стандартів.

Згідно п.п.4, 6 ч.1 ст.107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви зясовує чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Частино 1 ст.126 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. (Офіційне тлумачення положення частини першої статті 126 див. в Рішенні Конституційного Суду N 19-рп/2004 від 01.12.2004) вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Згідно ч.1 ст.129 Конституції України, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Як вбачається з матеріалів поданого позову та доданих документів, позивач звернувся до суду із позовом до керівника апарату Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпро, який, як зазначає позивач, несе персональну відповідальність за секретаря суду, фактично з діями та бездіяльністю якого й не погоджується позивач. При цьому, зазначає, що вказані, на думку позивача, протиправні дії та бездіяльність секретаря суду вчинені в межах направлення повісток і уточненої скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а також не передачі клопотання ОСОБА_2 від 18.01.2016р. по цивільній справі №199/6877/15 (4-с/199/8/16), яка перебуває у провадженні судді Якименко Л. Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська.

Також, позивач зазначає, що в матеріалах справи відсутні ухвала і документи, що підтверджують правомірність направлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повісток про виклик до суду і уточненої скарги, а також відсутні рекомендовані повідомлення про отримання останніми повісток про виклик в судове засідання 26.01.2016р.

Таким чином, позивач не погоджується з діями та бездіяльністю відповідача, що вчинені в межах цивільної справи №199/6877/15 (4-с/199/8/16) та безпосередньо відносяться до розгляду вказаної справи під головуванням судді Якименко Л., які регулюються ЦПК України, яким передбачено у т.ч. порядок оскарження процесуальних дій під час розгляду цивільних справ, в разі не згоди з такими.

Крім того, суд звертає увагу, що форми та порядок вручення судових повісток, залучення та розгляд уточнених процесуальних документів тощо, під час розгляду цивільних справ, регулюється ЦПК України.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у даній справі судом врахована позиція Верховного Суду України викладена у п. 10 Постанови Пленуму № 8 від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади» про те, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом. У розумінні положень частини 1 статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Аналогічна позиція викладена в п. 22 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів»

Конституційний суд України у своєму рішенні від 23.05.2001 у справі №6-рп/2001 в абзаці 11 пункту 4.2 зазначив, що виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ та прийняття по ним судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише відповідно до процесуального законодавства України.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 12 червня 2009 року "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів" у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

За ст. 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, з приводу розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Проте, з огляду на зміст позовних вимог, в даному випадку між позивачем та відповідачем правовідносини, які підпадають під юрисдикцію адміністративного судочинства, не виникають.

Таким чином, дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки предмет даного позову не містить вимог щодо вирішення публічно-правового спору, стосується дій (бездіяльності) вчинених під час розгляду справи №199/6877/15 (4-с/199/8/16), які не відносяться до управлінських та врегульовані нормами процесуального законодавства при здійсненні правосуддя.

З урахуванням зазначених обставин, вважаю, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, що відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація» в особі керівника ОСОБА_1 в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 до керівника апарату Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпро про визнання протиправними дій та визнання протиправною бездіяльності.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5