Справа № 817/471/16
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шарапа В.М.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"03" жовтня 2016 р. Справа № 817/471/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача Грімової Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "08" червня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністравтивним позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування висновків атестаційної комісії №5 Головного управління Національної поліції в Рівненській області та апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 22.03.2016 року №46 о/с в частині звільнення ОСОБА_5, зобов'язання поновити ОСОБА_5 на посаді поліцейського роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області; зобов'язання нарахувати і виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.06.2016 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 22.03.2016 року №46 о/с "По особовому складу" в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_5, поліцейського роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області, зі служби в поліції, з 22.03.2016 року.

Поновлено ОСОБА_5 на службі в поліції на посаді поліцейського роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області, з 22.03.2016 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.03.2016 року по 08.06.2016 року у сумі 9301 (дев'ять тисяч триста одна) грн. 50 (п'ятдесят) коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_5 на службі в поліції на посаді поліцейського роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області, з 22.03.2016 року.

Допущено негайне виконання постанови суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_5 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3510 (три тисячі п'ятсот десять) грн. 00 (нуль) коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Національної поліції в Рівненській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала у повному обсязі.

Представник позивача в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 07.11.2015 №4о/с відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_5, як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціального звання поліції в порядку переатестування та установленням посадового окладу згідно штатного розпису, із 07 листопада 2015 року, призначено поліцейським роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області, присвоєно йому спеціальне звання старшого сержанта поліції. Підставою для прийняття наказу зазначено заяву ОСОБА_5 (а. с. 56-57).

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 26.01.2016 №16 на підставі статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" та Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 року №1465 (зареєстрована в МЮ України 18.11.2015 року за №1445/27890) запроваджено атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Рівненській області. Створено атестаційні комісії №№1, 2, 3, 4, 5, 6 та розпочато їх роботу з 15.02.2016 року (а. с. 71). Після цього було затверджено персональні склади комісій, внесені зміни до їх складу (а. с. 94-105).

25.02.2016 року атестаційною комісією №5 Головного управління Національної поліції в Рівненській області за результатами атестування ОСОБА_5 прийнято висновок про те, що він займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. У доданому списку осіб, щодо яких атестаційна комісія прийняла рішення, що вони не відповідають займаній посаді зазначено підставою для прийняття такого рішення низький рівень знання законодавства та відсутність мотивації. 02.03.2016 року апеляційною атестаційною комісією Західного регіону №3 розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення атестаційної комісії №5 та прийнято рішення про відхилення скарги з тих підстав, що позивач не викликає довіри, оскільки повідомив, що вчиняв корупційне діяння (а. с. 78-80).

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 22.03.2016 року №46 о/с відповідно до частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 5 (через службову невідповідність) старшого сержанта поліції ОСОБА_5, поліцейського роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області (а. с. 58).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з того, що 02.07.2015 року прийнято Закон України "Про Національну поліцію" №580-VІІІ, якій, згідно з його преамбулою, визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з пунктом 1 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закон №580-VІІІ набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) ч. 7 ст. 15 та ч. 5 ст. 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року. Закон опублікований 06.08.2015 року та набрав чинності 07.11.2015 року.

Згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону №580-VІІІ працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 12 працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань, зокрема старший прапорщик міліції - старший сержант поліції.

Позивач скористався даним правом та 07.11.2015 року був призначений як такий, що прибув з МВС, в порядку переатестування на посаду поліцейського роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області і йому було присвоєно спеціальне звання старший сержант поліції. Тим самим Головне управління Національної поліції в Рівненській області визнало позивача таким, що відповідає вимогам до поліцейських, визначеними Законом України "Про Національну поліцію" та призначило позивача на посаду в порядку його переатестування, про що прямо зазначило у наказі від 07.11.2016 № 8о/с. Цей наказ не дозволяє суду будь-яке подвійне трактування підстав для його прийняття. Прийнявши його відповідач взяв на себе відповідальність за його достовірність, а саме, за відповідність позивача вимогам до поліцейських та за його призначення в порядку переатестування.

Статтею 59 Закону України "Про національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського. Згідно з приписами статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Таким чином, оскільки позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", шляхом видання наказу про призначення за його згодою він вважається відповідно до статті 58 цього Закону призначеним безстроково.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що пунктом 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначений окремий порядок прийняття на службу до поліції працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції та згідно з вказаним порядком позивача наказом від 07.11.2015 року прийнято на службу в поліцію з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання старшого сержанта поліції за тимчасовим штатним розписом.

Аналіз пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" свідчить про те, що вказана норма не визначає будь-якого окремого порядку прийняття на службу в поліцію, а визначає порядок прийняття на службу в поліцію осіб, які проходили службу в органах міліції, у зв'язку з ліквідацією цих органів - суб'єктів публічного права та утворення органів поліції.

Крім того, суд вважає, що представник відповідача підміняє поняття тимчасовий штат органів і підрозділів Головного управління Національної поліції в Рівненській області і прийняття на службу тимчасово. Наявність тимчасового штату органу не виключає прийняття на службу безстроково, як і наявність затвердженого постійного штату органу не виключає прийняття на службу тимчасово. Згідно з частиною 2 статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту. Прийняття на службу постійно або тимчасово встановлюється наказом згідно з яким приймається на службу особа.

Наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 07.11.2015 року №17 о/с відносно позивача про прийняття його на службу в поліцію та призначення на посаду не містить жодних застережень про тимчасовість призначення на посаду.

За таких обставин судом встановлено, що ОСОБА_5 з 07.11.2015 року проходить служу на посаді в органах Національної поліції у відповідності до статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" безстроково.

Законом України "Про національну поліцію" також визначені мета та підстави атестування поліцейських. Відповідно до частини 1 статті 57 Закону атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведені у частині 2 статті 57 Закону підстави для проведення атестації є вичерпними.

Дослідивши Наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області №16 від 26.01.2016 року суд встановив, що він не містить посилань на підстави для атестування позивача, встановлені частиною 2 статті 57 Закону України "Про національну поліцію" (а.с. 71).

Наказ містить посилання лише на мету проведення атестації, яка визначена в частині 1 статті 57 Закону. На цю мету проведення атестування посилався и представник відповідача у судовому засіданні, обґрунтовуючи правомірність проведення атестації позивача на підставі зазначеного Наказу. Проте таке обґрунтування є безпідставним, оскільки мета проведення атестації та підстави для її проведення не є тотожними поняттями, оскільки мета це те, що необхідно досягнути проведенням атестування поліцейського, а підстава - це причина, достатній привід для її проведення.

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача в обґрунтування правомірності проведення атестації позивача на підставі Наказу №16 від 26.01.2016 року на те, що з'ясування під час проведення атестування рівня його професійних якостей, мотивації, що спонукає до поведінки на досягнення цілей у службі мало основним завданням визначення відповідності ОСОБА_5 як колишнього працівника органів внутрішніх справ оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського, оскільки вимоги до поліцейського визначені самим Законом України "Про національну поліцію", а проведення атестування поліцейських (як колишніх працівників органів внутрішніх справ так і тих, які вперше прийняті на службу безпосередньо в органи поліції) можливо при наявності на це встановлених Законом підстав.

Кожна з трьох підстав для проведення атестування, встановлених частиною 2 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", повинна бути пов'язана з певними передумовами в залежності від самої підстави проведення цього атестування, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби.

Відповідно такі підстави повинні бути визначені відносно конкретного поліцейського.

Судом встановлено, що жодної з трьох підстав для проведення атестування позивача не існувало. Позивач не претендував на призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу, що встановлено пунктом 1 частини 2 статті 57 Закону України "Про національну поліцію України". Щодо наявності підстав встановлених пунктом 2 та пунктом 3 частини 2 цієї статті (для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність), представник відповідача не зазначив жодних обставин та не надав жодних належних і допустимих доказів щодо їх наявності для атестування позивача, тобто наявності відповідних передумов для призначення атестації з цих підстав (неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби).

Суд уважає, що не ґрунтується на вимогах Закону наведена в Наказі Головного управління Національної поліції в Рівненській області №16 від 26.01.2016 року як підстава для призначення атестування її мета, закріплена у частині першій статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки мета проведення атестування не утворює самостійну підставу для її проведення. Такі підстави чітко визначені частиною 2 статті 57 цього Закону. За відсутності однієї з зазначених підстав неможливо проведення атестування поліцейського.

Також безпідставними є посилання відповідача на наявність у начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області права на призначення атестації працівників поліції, йому підпорядкованих, яке передбачено частиною 4 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" як на достатню підставу для проведення атестації. Таке право керівника не є абсолютним і таким, яке може реалізовуватись ним на власний розсуд. Його реалізація можлива лише у системному зв'язку з іншими вимогами статті 57 Закону України "Про національну поліцію" щодо мети та підстав для проведення атестування і лише за їх наявності у сукупності.

З урахуванням викладеного суд уважає, що проведення атестування позивача здійснено неправомірно, без наявності визначених законом підстав на його проведення.

Твердження представника відповідача про те, що позивач сам виявив бажання проходити атестацію, так як зареєструвався для її проходження, суд не приймає до уваги, оскільки зі змісту Наказу №16 атестуванню підлягали всі поліцейські Головного управління Національної поліції в Рівненській області та підпорядкованих йому підрозділів. Виконання позивачем як поліцейським вимог даного наказу не є свідченням правомірності проведення його атестування при відсутності на це встановлених Законом підстав.

За таких обставин всі послідуючі дії щодо позивача - проведення атестації, звільнення його з поліції за наслідками атестації, є протиправними, оскільки вчинялись на підставі і внаслідок неправомірного застосування вимог статті 57 Закону України "Про Національну поліцію".

Також судом встановлено, що Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області №23 від 08.02.2016 року, за погодженням з Національною поліцією України, затверджений персональний склад атестаційних комісій, у тому числі комісії№5. Наказом від 12.02.2016 року №25 внесені зміни до персонального складу комісій (а.с.78-80).

Відносно позивача було складено атестаційний лист 29.01.2016 року та інформаційну довідку, в яких зазначено, що ОСОБА_5 службу в органах внутрішніх справ проходив з 2002 року, в органах поліції працює з листопада 2015 року. За період служби в органах внутрішніх справ та в органах поліції зарекомендував себе позитивно. Висновок прямого керівника (розділ ІІ атестаційного листа) - "займаній посаді відповідає". У розділі ІІІ атестаційного листа "Результати тестування" зазначено "тестування загальних навичок 46/60, професійне тестування 24/60" (а.с. 76-77, 81-82).

Відповідно до протоколу від 25.02.2016 №15.00003808.0020566 засідання Атестаційної комісії №5 членами комісії під час проведення атестації було досліджено атестаційний лист, декларація про доходи, послужний список, інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", інформацію з відкритих джерел. В протоколі також зазначено, що членами комісії особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення головою Атестаційної комісії №5 поставлено на голосування рішення, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. За результатами голосування за - 5, проти - 1 (а.с. 54). Зазначені результати атестування занесені в розділ ІV атестаційного листа позивача, з яким він ознайомлений 27.02.2016 року.

Позивач до Апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3 подав скаргу на висновок атестаційної комісії. Згідно з протоколом від 02.03.2016 року №15.00004359.0020566 засідання Апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3 членами комісії досліджені атестаційний лист та інші матеріали на поліцейського, який подав скаргу, та прийнято рішення про відхилення скарги з тих підстав, що ОСОБА_5 не викликає довіри, оскільки повідомив про вчинення корупційного діяння ( а.с. 55).

Відповідно до статті 57 Закону України "Про національну поліцію" розроблена Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських від 17.11.2015 №1465 (далі Інструкція №1465), розділом ІV якої визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції №1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування. Тому саме атестаційний лист є основним документом, який розглядається атестаційними комісіями. Зазначене підтверджується також вимогами Інструкції щодо осіб, які складають вказані атестаційні листи та до їх змісту.

Пунктами 3 та 4 розділу IV Інструкції №1465 визначено, що атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці.

При цьому за змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції №1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1)результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2)дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3)прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4)володіння іноземними мовами; 5)культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6)стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7)основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8)інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9)результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1)займаній посаді відповідає; 2)займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3)займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4)займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Дослідженням атестаційного листа відносно позивача судом встановлено, що він за період служби в органах міліції з 2002 року та органах поліції з листопада 2015 року зарекомендував себе з позитивного боку. Висновок прямого керівника - займаній посаді відповідає.

Крім того, згідно з пунктом 10 Розділу ІV Інструкції №1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Відповідно до атестаційного листа позивача він за результатами тестування отримав 46 балів за тестом на знання законодавчої бази (професійний тест); 24 бали за тестом на загальні здібності та навички, загалом 70 балів

Пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465 визначено, що атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження). Згідно з пунктом 15 Розділу ІV Інструкції №1465 атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Згідно з пунктами 20-23 Розділу ІV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Відповідно до пунктів 12, 13 Розділу VІ Інструкції №1465 апеляційна атестаційна комісія на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, шляхом відкритого голосування приймає рішення про відхилення скарги поліцейського або скасовує висновок відповідної атестаційної комісії та приймає новий висновок. Рішення апеляційної атестаційної комісії оформляються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, мотиви прийнятого рішення. Протокол підписує головуючий і члени комісії, які брали участь у прийнятті рішення.

Копії документів стосовно позивача, які були предметом дослідження атестаційних комісій досліджені судом. Вказані документи не містять будь-яких фактів щодо недбалого відношення позивача до службових обов'язків, навпаки він характеризується з позитивної сторони, у тому числі і щодо виконання службових обов'язків.

У рішенні атестаційної комісії щодо атестації позивача відсутні обґрунтування та мотиви прийнятого рішення, не зазначено обставини, на підставі яких приймалось рішення. Відповідачем надано суду список осіб, щодо яких атестаційна комісія №5 прийняла рішення про невідповідність займаній посаді (а.с.79), в якому навпроти прізвища ОСОБА_5 зазначено: "Низький рівень знання законодавства. Відсутня мотивація". Проте мотиви прийняття такого рішення атестаційною комісією не наведені.

Посилання відповідача на те, що Інструкцією №1465 не передбачено для атестаційної комісії зазначати мотиви прийняття ними рішень не може бути підставою для залишення оспореного рішення чинним, оскільки воно за своїм змістом є невідповідним вимогам частини 3 статті 2 КАС України, а саме є необґрунтованим.

Висновок апеляційної атестаційної комісії також не відповідає цим вимогам, оскільки зазначивши у рішенні про те, що позивач не викликає довіри, оскільки повідомив, що вчиняв корупційні діяння, апеляційна атестаційна комісія не співставила свій висновок з висновком атестаційної комісії, яка таких обставин не встановила. За умови доведеності своїх висновків апеляційна атестаційна комісія повинна була б скасувати рішення атестаційної комісії, оскільки воно приймалось з інших підстав, та прийняти своє рішення про невідповідність позивача займаній посаді з встановлених апеляційної атестаційною комісією інших підстав. Крім того, для підтвердження свого висновку апеляційна атестаційна комісія не послалась на будь-які фактичні обставини для такого висновку, а також не навела жодних доказів в обґрунтування цих тверджень.

Фактичні обставини, підтверджені наявними у справі доказами, свідчать про спростування висновків комісій. У атестаційному листі і інших поданих документах, що були предметом дослідження комісій, позивач характеризується позитивно, у тому числі і щодо виконання службових обов'язків. В матеріалах, які були предметом дослідження комісій, відсутні також підтверджені належними і допустимими доказами факти та обставини вчинення корупційних діянь ОСОБА_5

В порушення вимог пунктів 8, 9, 10, 16 розділу IV (Порядок організації, підготовки, проведення атестування) Інструкції № 1465, у зазначених рішеннях атестаційної комісії не вказано, з яких підстав членами атестаційних комісій не були взяті до уваги відомості, зазначені в атестаційному листі позивача, результати його тестування на знання законодавчої бази та на загальні здібності і навички, та яким критеріям, визначеним пунктом 16 розділу IV (Порядок організації, підготовки, проведення атестування) зазначеної Інструкції, не відповідає поліцейський ОСОБА_5

З урахуванням викладеного суд уважає, що і з наведених підстав висновок Атестаційної комісії №5 від 25.02.2016 року щодо ОСОБА_5 "займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність" та рішення Апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3 від 02.03.2016 року про відхилення його скарги є необґрунтованими та не могли бути покладені в основу прийняття відповідачем рішення про звільнення позивача зі служби в поліції.

Крім того судом встановлено, що в оспореному наказі позивача про звільнення підставою для звільнення зазначено висновок апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3 від 02.03.2016 року. Проте такий висновок за обставин даної справи не може слугувати підставою для звільнення ОСОБА_5 За скаргою позивача апеляційна комісія прийняла рішення відхилити скаргу, проте вона не приймала жодних рішень про його звільнення. Тому з цих підстав звільнення також є неправомірним.

За вказаних обставин звільнення ОСОБА_5 з поліції через службову невідповідність за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" проведено незаконно, у зв'язку з чим він підлягає поновленню на попередній посаді, з якої його було звільнено.

Тому його позовні вимоги до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування наказу від 22.03.2016 №46о/с в частині звільнення є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача поновити його на роботі та нарахувати і виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу, то такі вимоги підлягають до задоволення частково. В даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача буде не зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а прийняття судом рішення про поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з огляду на те, що такі судові рішення підлягають до негайного виконання, а рішення зобов'язального характеру не можуть бути виконані негайно.

Колегія суддів уважає помилковим посилання відповідача в апеляційній скарзі на виключні дискреційні повноваження атестаційної комісії щодо прийняття рішення за наслідками атестації та втручання суду в дискрецію комісії в разі надання правової оцінки прийнятого нею рішення.

Дискреційні повноваження полягають у виборі одного з юридично допустимих рішень, що кореспондується з конституційним принципом, закріпленим в статті 19 Конституції України, відповідно до якого, орган державної влади зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У рішенні суду першої інстанції відсутній висновок про відповідність позивача займаній посаді, а дії суду по дослідженню атестаційного листа та матеріалів, які характеризують позивача під час вирішення спорів щодо проходження публічної служби з огляду на приписи статей 11,69,138 КАС України є прямим обов'язком суду.

Завданням суду є перевірка відповідності прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення критеріям правомірності, що визначені у статті 2 КАС України.

Згідно зі статтею 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить з вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 №100. При цьому суд враховує розмір середньомісячного грошового забезпечення позивача згідно довідки відповідача від 05.04.2016 №548/29/03-216, яке становить 3510 грн. Суд не приймає до уваги зазначений у довідці середньоденний розмір заробітної плати позивача, оскільки він визначений за календарний день (а.с. 59). Пунктом 8 зазначеного Порядку передбачено визначення у даному випадку розміру середньоденної заробітної плати за робочий день. За два останні місяці, які передували звільненню (січень та лютий 2016 року) кількість робочих днів становила відповідно 19 та 21. Тому середньоденний заробіток позивача становить 175,50 грн. ((3510 х 2) : (19 + 21)). Кількість робочих днів вимушеного прогулу становить у березні 7, у квітні 21, у травні 19 та у червні 6, разом 52 робочі дні. Тому до стягнення за час вимушеного прогулу підлягає середній заробіток у сумі 9301,50 грн. (175,50 х 52).

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, а також враховуючи приписи чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів уважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Рівненській області відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "08" червня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "07" жовтня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_5 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Національної поліції в Рівненській області вул.Хвильового,2,м.Рівне,33028

4-представник позивача ОСОБА_3 АДРЕСА_2 - ,