Справа № 755/9495/16-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/9495/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Марцинкевич В.А.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправним, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року позов залишено без розгляду.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:0

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 31.05.2016 року № 4232/15/Є-375Є-375/1 про відмову у призначенні та перерахунку позивачу пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції 12.07.2001)

- зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції 12.07.2001) з дня звернення, тобто з 23.05.2016 року, виходячи з розрахунку 88% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії та перерахувати пенсію позивача з 01.01.2016 року до 23.05.2016 року, виходячи з розрахунку 70% від суми заробітку.

16.06.2016 позивачем подано до суду новий позов, який він просив об'єднати з первинним.

Так, у новій позовній заяві позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.04.2016 № 741/15 про відмову ОСОБА_2 у перерахунку з 01.04.2015 року та виплатити у подальшому пенсії позивача без відрахування 15% від загальної суми;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати позивачу ОСОБА_2 пенсію з 01.04.2015 та виплачувати у подальшому без відрахування 15% від загальної суми. (а.с. 33-36).

Вказану нову позовну заяву було розцінено судом першої інстанції як уточнений позов, тобто зміну підстав та предмету позову.

Поряд із цим, в апеляційній скарзі позивач стверджує, що наведені вище позови було об'єднано судом. Однак, матеріали справи доказів цьому не містять. У журналі судового засідання від 11.07.2016 міститься лише посилання на те, що позивачем було заявлено відповідне клопотання, яке поставлено судом на обговорення, однак відомості про його вирішення відсутні (а.с. 49).

Таким чином, судом першої інстанції було розглянуто виключно вимоги, які позивач заявив у позові від 16.06.2016. Про це також зазначає апелянт у своїй скарзі.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що повноваження апеляційного суду та межі перегляду рішення суду першої інстанції (ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС)) не передбачають можливість розгляду судом апеляційної інстанції позовних вимог, щодо який судом першої інстанції не приймалося рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного рішення виключно в частині позовних вимог, які було розглянуто судом першої інстанції, тобто які заявлені позивачем у позові від 16.06.2016.

У випадку, якщо позивач вважає, що судом першої інстанції вирішено не всі позовні вимоги, то він має право звернутися до суду першої інстанції з відповідною заявою у порядку ст. 168 КАС про ухвалення додаткового судового рішення.

Вирішуючи спір по суті в межах розглянутих судом першої інстанції позовних вимог, колегія суддів виходить з такого.

Як встановлено судом першої інстанції, з 07.11.2014 позивач перебуває на обліку в територіальному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» як інвалід 2 групи, з врахуванням загального страхового стажу роботи 19 років 11 місяців 15 днів (станом на 31.10.2014), з них стаж на посаді працівника прокуратури/слідчого складу становить 12 років 11 місяців 20 днів, з врахуванням заробітку станом на 01.10.2014 року - 10 568,53 грн.

На звернення позивача, листом начальника Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.04.2016 № 741/15 ОСОБА_2 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії без відрахування 15% оподаткування, з посиланням на зміни, внесені до п. 164.2.19 Податкового кодексу України (далі - ПК).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно здійснено відрахування податку у розмірі 15% із суми нарахованої пенсії позивача, оскільки її розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до положення пп. 164.2.19 п. 164.2.19 ПК (в редакції станом на виникнення спірних правовідносин), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Згідно п. 167.4 ст. 164 ПК в редакції станом на день звернення із заявою про проведення перерахунку пенсії), ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо перевищення суми пенсії (включаючи суму її індексації, нараховану відповідно до закону), щомісячного довічного грошового утримання, визначеної у підпункті 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього розділу, які отримуються платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом.

З аналізу викладених норм вбачається, що якщо пенсія особи перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, то вона оподатковується за ставкою 15 відсотків.

Аналогічну позицію висловив також і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 15 червня 2016 року (справа №463/1842/15-а).

При цьому, за вимогами податкового законодавства, відповідач виплачуючи позивачу пенсію, здійснює утримання та сплату з неї відповідного податку, так як відповідач виступає податковим агентом позивача.

З огляду на те, що пенсія позивача перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно утримувався податок з пенсії позивача, яка виплачувалася за відрахуванням такого податку.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на Закони України від 02.03.2015 № 213-VIII та від 24.12.2015 911-VIII апеляційний суд відхиляє, оскільки вказаними законодавчими актами не передбачалося звільнення від оподаткування пенсій, призначених, у тому числі, інвалідам ІІ групи. Вказані закони, дійсно, містять положення, які обмежують розмір пенсій певних осіб, до яких не входять, зокрема, інваліди ІІ групи. Однак ці положення не стосуються питання оподаткування пенсій та не відміняють, не містять винятків щодо вище наведених положень ПК.

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.