Справа № 808/1340/16
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/1340/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2016 року

справа № 808/1340/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької Митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.05.2016 року у справі № 808/1340/16 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові колеса» до Запорізької Митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Промислові колеса” звернулось до суду з адміністративним позовом до Запорізької Митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2016/000041/2 від 16.03.2016 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.05.2016 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000041/2 від 16.03.2016.

Запорізька Митниця ДФС, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.05.2016 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та компанією ZHONGSHAN LONGWAY CASTERS CO.LTD було укладено Договір №16/11 від 16.11.2015 (далі-договір) на поставку колес, візків та складових частин (за асортиментом, кількістю, вартістю зазначених в інвойсах на кожну партію товару). Поставка товару здійснюється на умовах CIF (Одеса або Іллічевськ порт Україна) або FOB (порт продавця) відповідно до правил “Інкотермс-2000”. Згідно вказаного договору позивачем на митну територію України ввезений вантаж – колеса до ручних вантажних візків (далі – товар1) та колеса (ролики) для ручних вантажних візків з арматурою недорогоціних металів (далі – товар2).

Для здійснення митного оформлення товару 14.03.2015 року позивачем засобами електронного зв’язку до митного посту “Запоріжжя – центральний” Запорізької митниці ДФС подано митну декларацію по формі МД №112050000/2016/004066, відповідно до якої заявлена митна вартість товару1 у розмірі 118816,86 гривень (1,6 доларів США за од.), товару2 у розмірі 514525,55 гривень (3,15 доларів США за од.) тобто за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять розбіжності, а саме:

- контракт від 16.11.2015 16/11 містить банківські реквізити сторін зовнішньоекономічного договору, зокрема SWIFT коди банків. Так, за контрактом SWIFT – код банку покупця (ТОВ “Промислові колеса”): PBANUA2X. У платіжному дорученні від 25.12.2015 б/н SWIFT- код банку покупця (гр.52х): PBAN UA 2X XXX. Крім цього, подане до митного оформлення платіжне доручення не містить відміток банку та клієнта, хоча це передбачено бланком документа;

- у копії митної декларації країни відправлення наявні умови поставки товару “FOB”, але без зазначення географічного пункту поставки. Також, зазначений документ подано без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів членом яких є Україна (ст. 254 МКУ), що не дає можливості проаналізувати зміст даного документа;

- у довідці про транспортні витрати наявне посилання на коносамент №ACN0547470, що до митного оформлення не подавався;

У зв'язку із виявленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею 16.03.2016 року було направлено декларанту відповідне електронне повідомлення, із зазначенням про необхідність надання наступних додаткових документів: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

16 березня 2016 року на виконання вимог митного органу позивачем додатково надано: платіжне доручення б/н від 25.12.2015 з відміткою банку про здійснення перерахування коштів; картка рахунку підприємства 3120 в Приватбанку за 2015 рік; оборотно-сальдова відомість 3712 по рахунку підприємства в Приватбанку за 2015 рік; фотографії товару; комерційна пропозиція; переклад експортної декларації Китайської народної республіки; висновок експерта №ГО-1298 від 15.03.2016; прайс-лист.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття зазначеного рішення, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом не дотримано процедуру визначення митної вартості імпортованого товару та його митного оформлення відповідно до вимог митного законодавства, у зв’язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Натомість, у відповідності до чинного законодавства України, відповідач, як суб’єкт владних повноважень повинен діяти лише у межах повноважень та на підставі визначених законом.

Враховуючи аналіз приведених вище норм права, підставою для винесення картки відмови та проведенню дій по коригуванню митної вартості товару можуть слугувати лише обґрунтовані сумніви митного органу в правильності визначення декларантом митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для винесення митним органом

рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2016/000041/2 від 16.03.2016 року було встановлення за наслідком митної консультації наступних обставин:

- комерційна пропозиція містить інформацію про вартість товару від 0.131 до 4.595, але не визначена валюта, в якій встановлено комерційну пропозицію, відсутня дата складання документу;

- висновок експерта №ГО-1298 від 15.03.2016 року містить цінову інформацію в діапазоні цін від 0.131 дол./шт. до 4.595, ціни визначені в висновку ідентично схожі з цінами комерційної пропозиції;

- картка рахунку підприємства 3120 “Промислові колеса” в Приватбанку за 2015 рік та оборотно-сальдова відомість 3712 по рахунку підприємства “Промислові колеса” в Приватбанку за 2015 рік не містять вартісних характеристик оцінюваного товару;

- підприємства відмовилось від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно ч.3 ст.57 Митного кодексу України. Метод визначення митної вартості за ціною договору, щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований через те, що заявлені неповні відомості про митну вартість товару відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України.

Вказані недоліки, на думку митного органу, унеможливили визначення митної вартості товару за методом №1, заявленим декларантом в ВМД.

Суд апеляційної інстанції, встановивши зміст спірних правовідносин, вважає зазначену позицію митного органу безпідставною з огляду на наступне.

Як вбачається з комерційної пропозиції ZHONGSHAN LONGWAY CASTERS CO.LTD, в ній Позивачу було запропоновано товари з зазначенням ціни, але без зазначення валюти пропозиції та дати її складання.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що комерційна пропозиція є адресною та направлена саме для Позивача, у зв’язку з чим сторонам була відома валюта, в якій визначено ціни.

Також, як вбачається з прайс-листа на обранні позиції товарів, зазначені в ньому товарі відповідають по опису та ціні товарам, які зазначені в комерційній пропозиції, валюта ціни встановлена в доларах США (USD) та зазначені в ньому ціни дійсні до 30.03.2016 року.

Зокрема, валюта цін по даним господарським відносинам була визначена у договорі №16/11 від 16.11.2015 року, в п.п.2.3 якого було визначено, що валютою Договору є долар США.

Отже, посилання митного органу на відсутність у комерційній пропозиції валюти цін товарів та дати пропозиції, як на неналежне підтвердження митної вартості товарів, є безпідставним.

Окрім того, діапазон цін товарів, а саме від 0.131 дол./шт. до 4.595 дол/шт.., зазначений в висновку експерта №ГО-1298 від 15.03.2016 року, ідентично схожий з цінами комерційної пропозиції, що в свою Відповідачем не заперечується.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно безпідставності доводів митного органу про відсутність вартісних характеристик оцінюваного товару, оскільки вказані документи містять інформацію про купівлю валюти в розмірі, необхідному для сплати вартості товарів, що були предметом поставки, де зазначено суму валюти, яка в свою чергу відповідає сумі, зазначеній в інвойсі та платіжному дорученні.

Що стосується посилань митного органу на ненадання Позивачем всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість згідно ч.3 ст.57 Митного кодексу України, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування митної вартості має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано. В даному випадку, митним органом не було конкретно зазначено, яких документів не було подано Позивачем та які обставини підтверджені не були, що свідчить про безпідставність вказаних посилань.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В даному випадку, Відповідачем не було надано до суду додаткових доказів та пояснень, які б свідчили про необґрунтованість висновків суду першої інстанції та необхідність скасування його рішення.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 26.05.2016 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької Митниці ДФС – залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.05.2016 року у справі № 808/1340/16 – залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в порядку передбаченому ст. 212 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко