Справа № П/811/231/16
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
06 жовтня 2016 рокусправа № П/811/231/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)
суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.05.2016р. у справі №П/811/231/16
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Військової частини польова пошта НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та визнання контракту припиненим

ВСТАНОВИВ:

02.03.2016р. ОСОБА_1 звернувся за допомогою засобів поштового зв`язку до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції даний позов зареєстровано 10.03.2016р. / а.с. 34,3-11/.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.03.2016р. у справі №П/811/231/16 вищезазначений адміністративний позов було залишено без руху та позивачу надано строк до 24.03.2016р., на усунення зазначених судом недоліків адміністративного позову / а.с. 36/.

18.03.2016р. позивачем за допомогою засобів поштового зв`язку було надіслано на адресу суду першої інстанції заяву про усунення недоліків на виконання вищезазначеної ухвали, яка зареєстрована судом першої інстанції 22.03.2016р. /а.с. 47,40-43/.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.03.2016р. у справі №П/811/231/16 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії і справу призначено до розгляду у судовому засіданні / а.с. 1/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві, з урахуванням заяви про усунення недоліків, на те, що між ним та Міністерством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_2 , 03.03.2012р. було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних силах України строком на три роки, який набрав чинності з 04.03.2012р., та на підстав наказу командира військової частини НОМЕР_2 №45 від 03.03.2012р. солдат ОСОБА_1 зарахований з 04.03.2012р. на посаду такелажника третього такелажного взводу роти (такелажних робіт та забезпечення живучості) , у подальшому наказом №55 від 12.03.2015р. командира військової частині НОМЕР_2 солдату військової служби за контрактом ОСОБА_1 , такелажнику другого такелажного взводу роти (такелажних робіт та забезпечення живучості), у якого закінчився строк військової служби за контрактом, продовжено військову службу понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, а також на строк, необхідний для визначення придатності до проходження військової служби та прийняття рішення щодо укладання нового контракту. У подальшому на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 №133 від 24.06.2015р. солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 22 червня 2015 року №151-РС на посаду військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з 24 червня 2016 року виключено із списків особового складу військової частин НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення. 19.02.2016р. солдат ОСОБА_1 звернувся з рапортом до командира 2-ї батареї про звільнення з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та закінченням особливого періоду, зазначивши в цьому рапорті що продовжувати свій контракт та укладати новий контракт не бажає, але станом на 02.03.2016р. цей рапорт позивача не розглянуто. Про прийняте рішення його не повідомлено. Позивач вважає таку бездіяльність відповідачів щодо не розгляду його рапорту про звільнення з військовою служби та не прийняття рішення про його звільнення необґрунтованою та безпідставною, оскільки на момент його звернення з рапортом про звільнення -19.02.2016р. строк контракту закінчився, на цей період часу такий правовий режим, як особливий період (на час існування якого вводились певні обмеження права на звільнення з військової служби) закінчився, нової «хвилі» мобілізації не було оголошено, тому позивач вважає що жодних законних підстав проходження ним військової служби в Збройних силах України на даний час не існує, тому просив суд: - визнати бездіяльність військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка полягає у не звільненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби в запас Збройних Сил України на підставі рапорту від 19.02.2016р. , згідно п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» протиправною; - зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_1 звільнити з військової служби в запас Збройних сил України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»; - визнати контракт про проходження громадянином України військової служби від 03.03.2012р., укладений між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припиненим.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.05.2016р. у справі №П/811/231/16 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено / а.с. 93-95/.

Позивача, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції від 16.05.2016р., подав апеляційну скаргу / а.с. 115-128/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 16.05.2016р. та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені позивачем вимоги у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції від 16.05.2016р. у даній справі скасувати та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені позивачем позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явились. Відповідачі про день, годину та місце розгляду даної справи апеляційним судом повідомлялись неодноразово /а.с. 148,149,155,165,166-169,172,173,174,178,180/. Відповідач військова частина польова пошта НОМЕР_1 , надала суду письмову заяву / а.с. 179/ у якій просила розглянути справу у відсутність свого представника. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представників відповідачів.

Заслухавши у судовому засіданні представника позивача , перевіривши у судовому засіданні доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_1 та Міністерство оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 уклали 03.03.2012р. Контракт про проходження військової служби у Збройних силах України строком на три роки і зазначений контракт набрав чинності з 04.03.2012р./а.с.17,18/.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 №45 від 03.03.2012р. солдат ОСОБА_1 зарахований з 04.03.2012р. на посаду такелажника третього такелажного взводу роти (такелажних робіт та забезпечення живучості) /а.с.20/.

Із наказу №55 від 12.03.2015р. командира військової частині НОМЕР_2 , вбачається, що відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдату військової служби за контрактом ОСОБА_1 , такелажнику другого такелажного взводу роти (такелажних робіт та забезпечення живучості), у якого закінчився строк військової служби за контрактом, продовжено військову службу понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, а також на строк, необхідний для визначення придатності до проходження військової служби та прийняття рішення щодо укладання нового контракту /а.с.21/.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 №133 від 24.06.2015р. солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 22 червня 2015 року №151-РС на посаду військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з 24 червня 2016 року виключено із списків особового складу військової частин НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення /а.с.24,25/.

19.02.2016р. солдат ОСОБА_1 звернувся з рапортом до командира 2-ї батареї про звільнення з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та закінченням особливого періоду, зазначивши в цьому рапорті що продовжувати свій контракт та укладати новий контракт не бажає /а.с.27/.

На підставі зазначеного рапорту ОСОБА_1 не був звільнений у запас, що і стало підставою його звернення до адміністративного суду з позовом до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності, яка полягає у не звільненні з військової служби, протиправною; про зобов`язання звільнити його з військової служби; про визнання контракту про проходження військової служби припиненим /а.с.3-11,40-43/.

Правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, врегульовано Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указами Президента України «Про часткову мобілізацію» та Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію».

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1,2,4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності; проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку(за контрактом) або за призовом; порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні-для осіб рядового складу -3 роки.

Пунктом «б» ч.6 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: - військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом,-на підставах передбачених частиною шостою з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

А пунктом «а» ч.6 ст.23 цього закону передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Відповідно до п.2 ч.9 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у разі настання особливого періоду: - для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Частиною 3 ст.23 цього закону передбачено, що для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію; для військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, які під час дії особливого періоду вислужили не менше 11 місяців, осіб, звільнених з військової служби під час дії особливого періоду, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану (настання воєнного часу) або оголошення рішення про демобілізацію, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється шість місяців. Строк проходження військової служби для таких військовослужбовців може бути продовжено за новими контрактами на строк шість місяців; у разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково.
Частина 8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає обставини звільнення військовослужбовців під час особливого періоду (пункт 1), під час воєнного стану(пункт 2) та після прийняття рішення про демобілізації (пункт 3).

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє зробити висновок про те , що закінчення дії строку контракту є підставою для його розірвання у тому випадку, якщо не було виявлено бажання військовослужбовця укласти новий контракт, при цьому в односторонньому порядку продовження дії строку контракту на проходження військової служби понад встановлений контрактом строк можливо лише виключно у разі настання особливого періоду.

Визначення особливого періоду надано в ст. 1 Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України».

Так відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період-період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» передбачає, що особливий період- період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім цього в статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення мобілізації та демобілізації. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм права, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а у випадку оголошення війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Виконуючим обов`язки Президента України 17.03.2014р. було видано Указ «Про часткову мобілізацію» №303/2014, яким оголошено та проведено частково мобілізацію , цей указ набирає чинності після затвердження його Верховною Радою України і мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності. Закон України «Про затвердження Указу «Про часткову мобілізацію» №1126-VII було прийнято 17.03.2014р. та набрав чинності 18.03.2014р.

Указом Виконуючого обов`язки Президента України №454/2014 від 06.05.2014р. «Про часткову мобілізацію» оголошено та проведено часткову мобілізацію протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом і Указ набирає чинності після затвердження його Верховною Радою України . Закон України «Про затвердження Указу «Про часткову мобілізацію» №1240- VII було прийнято 06.05.2014р. і цей закон набрав чинності 07.05.2014р.

Указом Президента України №607/2014 від 21.07.2014р. «Про часткову мобілізацію» оголошено та проведено часткову мобілізацію протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом і Указ набирає чинності після затвердження його Верховною Радою України . Закон України «Про затвердження Указу «Про часткову мобілізацію» №1595- VII було прийнято 22.07.2014р. і цей закон набрав чинності 24.07.2014р.

Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015р. «Про часткову мобілізацію» оголошено та проведено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом і Указ набирає чинності після затвердження його Верховною Радою України . Закон України «Про затвердження Указу «Про часткову мобілізацію» №113- VIII було прийнято 15.01.2015р. і цей закон набрав чинності 20.01.2015р.

Враховуючи вищезазначені Укази Президента України, особливий період, визначення якого наведено в статтях 1 Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України» в Україні діяв з 18.03.2014р. по 02.05.2014р., з 07.05.2014р. по 21.06.2014р., з 24.07.2014. по 07.09.2014р., з 20.01.2015р. по 22.08.2015р..

З матеріалів справи вбачається, що позивач з рапортом про звільнення з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та закінченням особливого періоду 19.02.2016р., тобто після закінчення строку контракту та після закінчення особливого періоду, який діяв відповідно до Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015р. «Про часткову мобілізацію» протягом 210 днів з 20.01.2015р. по 22.08.2015р, а тому у відповідача військової частини польова пошта НОМЕР_1 були відсутні правові підстави для не звільнення позивача з військової служби у запас за його рапортом від 19.02.2016р. у зв`язку з припиненням контракту від 03.03.2012р., а тому бездіяльність військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка полягає у не звільненні позивача з військової служби у зв`язку з закінченням особливого періоду підлягає визнанню протиправною,контракт підлягає визнанню припиненим з дня прийняття цього рішення суду а позивач підлягає звільненню у запас у зв`язку з закінченням строку контракту також з дати прийняття цього рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції і постанові від 16.05.2016р. про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для звільнення позивача, суперечать фактичним обставинам справи. Також колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на те, що дія контракту була продовжена до оголошення демобілізації, оскільки такий висновок суду та мотивування наказу №55 від 12.03.2015р. командира військової частині НОМЕР_2 суперечить нормам ч.3 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якою передбачено , що у разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково, і відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не було доведено, що позивач був мобілізований та повинен проходити військову службу до рішення про демобілізацію.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду від 16.5.2016р. скасувати.

Вирішуючи позовні вимоги позивача по суті, колегія суддів, з урахуванням вищенаведених обставин та норм права, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, визнати бездіяльність військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка полягає у не звільненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби в запас Збройних Сил України на підставі рапорту від 19.02.2016р. , згідно п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» протиправною; визнати контракт про проходження громадянином України військової служби від 03.03.2012р., укладений між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припиненим з 06.10.2016р.; зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_1 звільнити з 06.10.2016р. з військової служби в запас Збройних сил України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 201, 205, 207 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.05.2016р. у справі №П/811/231/16 - скасувати.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка полягає у не звільненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби в запас Збройних Сил України на підставі рапорту від 19.02.2016р., згідно п. «а» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - протиправною.

Визнати контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України від 03.03.2012р., укладений між Міністерством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припиненим з 06.10.2016р.

Зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_1 звільнити з 06.10.2016р. з військової служби в запас Збройних Сил України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. «а» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.
Повний текст виготовлено 12.10.2016р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко