Справа № 2-а-34/10
Суддя: Салій В. В.
Дата ухвалення: 2010-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-34/10 Провадження № 2-а-34/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2010 року Жидачівський районний суд Львівської області в

складі:

головуючого - судді Салія В.В.

при секретарі Опока Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жидачеві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Львівській області про відновлення трудових прав,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління юстиції у Львівській області про відновлення трудових прав - визнання дій Головного управління юстиції у Львівській області щодо відмови у запропонуванні їй посади провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення документування та контролю Головного управління юстиції у Львівській області незаконним, поновлення її з 08.06.2007р. на посаді провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення документування та контролю Головного управління юстиції у Львівській області, анулювати запис в трудовій книжці про звільнення її з посади завідувача сектору діловодства та контролю державної виконавчої служби Львівської області згідно п.1 ст. 40 КЗпІІ України на підставі наказу № 448/к від 08.06.2007 р., стягнути з Головного управління юстиції у Львівській області на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 3000.00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом начальника Державної виконавчої служби Львівської області № 218-к від 13.12.2005р. призначена на посаду завідувача сектору діловодства та контролю Державної виконавчої служби Львівській області. З прийняттям Указу Президента України від 20.04.2005 р. № 701/2005 "Питання Міністерства юстиції України", постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2005 № 320 "Про утворення урядового органу державного управління у складі Міністерства юстиції" та Закону України від 23.06.2005 № 2716 „Про внесення змін до законів України „Про державну виконавчу службу" та «Про виконавче провадження" щодо реформування виконавчої служби» відбувся процес реформування органів державної виконавчої служби. Було створено окремий урядовий орган державного управління в складі Міністерства юстиції України - Департамент державної виконавчої служби. Постановою Кабінету міністрів України від 16.11.2006р. №1622 ліквідовано Департамент державної виконавчої служби, правонаступником якого визнано Міністерство юстиції. Наказом №1 від 19.01.2007р. голови комісії з ліквідації Державної виконавчої служби утворено комісії з ліквідації Державної виконавчої служби Автономної республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя». Позивачку було включено в склад комісії з ліквідації Державної виконавчої служби Львівської області. Наказом №2 від 19.01.2007р. голови комісії з ліквідації Державної виконавчої служби ліквідовано регіональні та територіальні органи ДВС, тобто було ліквідовано в тому числі Державну виконавчу службу Львівської області та державні виконавчі служби у районах та містах Львівської області. 23.01.2007 р. вона отримала повідомлення, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до закону України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження» щодо реформування органів державної виконавчої служби», на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2006р. №1622 «Про ліквідацію Департаменту державної виконавчої служби» відбувається ліквідація Департаменту ДВС і її відповідно до ст. 49-2 КЗпП України було попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Міністерством юстиції України 25.01.2007р. за №21/5 було видано наказ „Про реформування органів юстиції", згідно якого створено на базі обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, державних виконавчих служб областей, м. Києва та м. Севастополя відповідні Головні управління юстиції, в тому числі було створено Головне управління юстиції у Львівській області. Наказом передбачено, що Міністерство юстиції України є правонаступником Департаменту державної виконавчої служби; Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим є правонаступником державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим; Головні управління юстиції в областях, м.м. Києві та Севастополі є правонаступниками відповідних обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, державних виконавчих служб областей, міст Києва та Севастополя; відділи державних виконавчих служб районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції є правонаступниками відповідних державних виконавчих служб у районах, містах (містах обласного значення), районах у містах. Вважає, що відповідно до вищенаведених нормативних актів відбувався процес реформування органів ДВС з встановленим правонаступництвом, і в неї не виникало жодних застережень відносно того, що їй буде запропоновано та переведено, якщо не на керівну посаду, то хоча б на гідну посаду головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення, документування та контролю Головного управління юстиції у Львівській області, оскільки робота по діловодству та контролю в Головному управлінню юстиції є аналогічна роботі, яку вона виконувала у ДВС Львівської області на посаді завідувача сектору діловодства та контролю. Керівними працівниками Головного управління юстиції у Львівській області з метою працевлаштування працівників ДВС Львівської області протягом березня-травня 2007 р. проводились співбесіди з працівниками ДВС за результатами яких Головне управління юстиції скеровувало відповідні відношення голові комісії з ліквідації ДВС Львівської області, якими просили звільнити того, чи іншого працівника ДВС з займаної посади в порядку переведення у Головне управління юстиції в зв'язку з вирішенням питання щодо подальшого працевлаштування. Звільнених в порядку переведення працівників ДВС Львівської області приймало Головне управління юстиції на відповідні, в тому числі рівнозначні посади. З нею в першій половині березня 2007 року з метою працевлаштування провів співбесіду заступник начальника управління- начальник відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції ОСОБА_2. За результатом співбесіди ОСОБА_3 запропонував їй вакантну посаду провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення, документування та контролю Головного управління юстиції у Львівській області. На вказану посаду вона погодилась та написала відповідну заяву начальнику Головного управління юстиції у Львівській області та заяву Голові комісії з ліквідації ДВС про звільнення її з займаної посади в порядку переведення у головне управління юстиції. Заступником начальника управління-начальником ВДВС ГУЮ ОСОБА_3 було підготовлено лист начальнику головного управління юстиції ОСОБА_4, в якому відповідно до заяви ставилось питання призначити її на посаду провідного спеціаліста вищевказаного відділу. Заяву про звільнення з займаної посади разом з відношенням, підписаним начальником Головного управління юстиції п. Попович І.М., було отримано ДВС Львівської області 22.03.2007р. вхідний номер №1061/04-03. Поскільки вона була членом комісії з ліквідації ДВС Львівської області, то її можна було звільнити з займаної посади лише після повної ліквідації ДВС Львівської області. Однак на початку квітня 2007 р. заступник начальника управління-начальник ВДВС ОСОБА_3 усно повідомив, що Головне управління юстиції відкликало відношення про її звільнення з ДВС Львівської області в порядку переведення до Головного управління юстиції, а також заявив, що ГУЮ відмовляється від погодженої пропозиції щодо її подальшого працевлаштування на посаді провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення, документування та контролю Головного управління юстиції у Львівській області. ОСОБА_3 повернув їй заяву, яку вона писала начальнику ГУЮ про прийняття на вищевказану посаду. 14.04.2007р.вона подала заяву в ГУЮ, в якій повідомила, що станом на 14.04.2007 р. їй не запропоновано Головним управлінням юстиції жодної посади. Вказаною заявою вона також просила повідомити її письмово про прийняте рішення щодо подальшого працевлаштування у Головному управлінні юстиції. Листом від 20.04.2007р. №08-27/107 Головне управління юстиції повідомило, що їй пропонується посада кур'єра Личаківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції. Запропонованою посадою вона була вкрай здивована та обурена, оскільки їй спеціалісту з вищою юридичною освітою та значним досвідом роботи, в тому числі і на керівній посаді, в порушення вимог КЗпП України було запропоновано посаду кур'єра. З цього приводу вона 25.04.2007 р. повідомила керівництво Головного управління юстиції, що вимушена відмовитись від запропонованої посади кур'єра. Листом від 26.04.2007р. №403/08-27 Головне управління юстиції повідомило, що 29.03.2007р. конкурсною комісією ГУЮ проведено письмовий іспит осіб, які подали заяви до участі у конкурсі про заміщення вакантних посад. Вона не подавала заяви на участь у конкурсі, поскільки Головним управлінням юстиції заздалегідь до дати проведення конкурсу було погоджено її прийняття на посаду провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення документування та контролю ГУЮ у Львівській області. Листом від 10.05.2007р. №403/08-27 Головне управління юстиції повторно повідомило , що їй пропонується посада кур'єра Личаківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції, іншої посади запропонувати немає можливості. В зв'язку з завершенням процедури ліквідації та відсутністю відношення з ГУЮ про її працевлаштування головою комісії з ліквідації ДВС Львівської області 08.06.2007р. було видано наказ №448/К про її звільнення з займаної посади завідувача сектору діловодства та контролю ДВС Львівської області в порядку п.1 ст. 40 КЗпП України. Таким чином, в порушення вимог ст.36 КЗпП України начальник Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 не запропонувала їй в порядку переведення посади провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення, документування та контролю Головного управління юстиції у Львівській області, що призвело до порушення її трудових прав та законних інтересів, поскільки мало місце реформування органів ДВС шляхом зміни підпорядкування. Відповідно до ч.2 ст. 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Також слід зазначити, що жодного скорочення посад в Головному управлінні юстиції не відбулося, натомість відбулося збільшення штатних одиниць, що також засвідчує проведення ГУЮ 29.03.2007р. конкурсного відбору на заміщення вакантних посад. Однак вказані так би мовити вакантні посади в ГУЮ були передбачені Міністерством юстиції України з врахуванням працівників ДВС. Функції відділу організаційного забезпечення, документування та контролю Головного управління юстиції у Львівській області та функції очолюваного нею сектору діловодства та контролю ДВС Львівської області одинакові, а отже не відбулося змін в організації виробництва і праці. Крім цього вона була призначена на посаду завідувача вказаного сектору в порядку переведення з посади спеціаліста 2-ї категорії відділу організаційного забезпечення, документування та контролю Львівського обласного управління юстиції, яке в січні 2007 року було перейменоване на Головне управління юстиції. Відповідно до ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам -правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Із змісту цієї статті випливає, що припинення юридичної особи внаслідок якого наступає правонаступництво може мати місце лише у випадку злиття цієї юридичної особи, поділу, приєднання або перетворення. Згідно Постанови КМУ від 16.11.06р. № 1577 та наказу Міністра юстиції України від 25.01.07р. № 21/5 Міністерство юстиції України та головні управління юстиції є правонаступниками Департаменту ДВС та регіональних (обласних) державних виконавчих служб. Крім цього зазначений наказ Міністра юстиції передбачає створення головних управлінь юстиції на базі обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, державних виконавчих служб областей, мм.Києва та Севастополя, тобто припинення Департаменту ДВС як юридичної особи та державних виконавчих служб областей відбувається шляхом приєднання першого до Міністерства юстиції України і злиття обласних ДВС з обласними управліннями юстиції та утворення на їх базі головних управлінь юстиції. Зазначені обставини можна також підтвердити фактом передачі від Департаменту ДВС, обласних регіональних органів ДВС, районних, міських органів ДВС всього майна, депозитних коштів, виконавчих проваджень, іншої службової документації до Міністерства юстиції України та головних управлінь юстиції, районних та міськрайонних управлінь юстиції. Згідно п.2.6. додатку №13 до п.1 наказу комісії з ліквідації Департаменту ДВС від 19.01.2007р. №1 все майно, що залишиться після задоволення вимог кредиторів передано на баланс Головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України. Слід зазначити, що передані виконавчі провадження, не завершено, а продовжуються виконувати реорганізованими органами ДВС у структурі органів юстиції, що в свою чергу також підтверджує правонаступництво та реорганізацію (злиття) згаданих вище органів. Відповідно до ч.2 ст.36 КЗпП у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40), однак скорочення штату та чисельності працівників юстиції не відбулося. У відповідності до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» при реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Із вище зазначеного випливає, що при вирішенні питання про попередження її про можливе звільнення у зв'язку з реорганізацією ДВС, а не так званою ліквідацією, керівництво Головного управління юстиції у Львівській області повинно було, як це передбачено статтею 49-2 КЗпП, запропонувати їй гідну посаду в новоствореному органі з врахуванням стажу, досвіду та кваліфікації. Все це свідчить про грубе порушення керівництвом Головного управління юстиції у Львівській області вимог чинного законодавства про працю та її трудових прав. Вищенаведені обставини, та принизливі пропозиції призвели до погіршення її матеріального статку, до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки вона на даний час безробітна та перебуває у центрі зайнятості як така, що шукає роботу, і це при тому, що має вищу юридичну освіту, досвід роботи та професійні здібності, тобто їй завдано моральну шкоду. Ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Завдану моральну шкоду вона оцінює в 3000 грн.

В судових засіданнях позивачка, в яких приймала участь, позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 позов не визнав, суду пояснив, що відповідно до наказу №21/5 від 25.01.2007 р. Міністерства Юстиції України «Про реформування органів юстиції» ліквідовано обласні, Київське та Севастопольське міські управління юстиції. На базі ліквідованого Львівського обласного управління юстиції утворено Головне управління юстиції у Львівській області. Пунктом 4 даного наказу встановлено, що Міністерство юстиції України є правонаступником Департаменту державної виконавчої служби; Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці є правонаступником державної виконавчої служби Автономної республіки Крим; головні управління юстиції в областях, м. Києві та Севастополі є правонаступниками відповідних обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, державних виконавчих служб областей, міст Києва та Севастополя; відділи державної виконавчої служби інших, районних у містах, міських (міст обласного значення), районних управлінь юстиції є правонаступниками відповідних державних виконавчих служб у районах, містах (містах обласного значення), районах у містах. П. 1 ст. 40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку зміни в організації виробництва і праці. Під змінами в організації виробництва і праці в п. 1 ст. 40 КЗпП України, зокрема, мається на увазі повна ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, що і відбулося у даному випадку. Відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України ОСОБА_1 було повідомлено 23.01.2007 р. про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки, відповідно до Закону України «Про внесення змін до законів України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження» щодо реформування органів державної виконавчої служби», на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2006 р. №1622 «Про ліквідацію Департаменту державної виконавчої служби» відбулась повна ліквідація Департаменту державної виконавчої служби. Також, слід зазначити, що п. 1 ст. 40 КЗпП України передбачає, що у процесі працевлаштування осіб, що підлягають звільненню у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, переведення працівників, що підлягають звільненню, на вакантні посади і робочі місця, не діють правила про переваги на залишення на роботі, встановлені ст. 42 КЗпП України. Позивачкою у своїй позовній заяві невірно тлумачиться постанова Кабінету Міністрів України № 1622 від 16.11.2006 р. В своїх позовних вимогах позивачка зазначає, що згідно зазначеної постанови Державну виконавчу службу не було ліквідовано, а реорганізовано. Однак в постанові чітко зазначено - ліквідувати Департамент державної виконавчої служби у складі Міністерства юстиції як урядовий орган державного управління. Також Постанова КМУ № 1622 від 16.11.2006 р. зобов'язує Міністерство юстиції здійснити в установленому порядку заходи з ліквідації Департаменту державної виконавчої служби. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 р. при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п. 1 ст.40 КЗпП України можуть застосовуватись в тому випадку, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство (установа, організація). В цьому випадку працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку. Також, згідно зазначеної постанови Пленуму ВСУ, звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України може мати місце, якщо відбувся процес скорочення чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. В даному випадку відбувся процес скорочення чисельності(штату) працівників. Це підтверджується штатним розписом Головного правління юстиції у Львівській області, у якому не передбачено посади завідувача сектором діловодства та контролю Головного управління юстиції у Львівській області. Власник має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розпис. При вирішенні спорів пов'язаних з поновленням на роботі працівників звільнених у зв'язку із скороченням штату, суд повинен приймати до уваги те, що скорочення штату працівників являє собою один із заходів для покращення організації апарату, раціоналізації роботи установи, а також укомплектуванню їх більш кваліфікованими кадрами. При проведенні скорочення штату керівництво установи керується перш за все підвищенням продуктивності праці та залишення найбільш кваліфікованих працівників. Останнім часом набула поширення практика ліквідації підприємств, установ, організацій і (одночасно з припиненням їх діяльності) створення і нових юридичних осіб (як зазначають у відповідних документах, ліквідувати і на базі ліквідованих організацій створити нові). Пленум Верховного Суду України не бачить у цьому порушень закону і визнає право підприємства (установи, організації), а не обов'язок, створеного на базі ліквідованого, приймати на роботу представників ліквідованого підприємства на загальних підставах (п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 р.). З урахуванням такої практики в ч. З ст. 40, ч. З ст. 184 і ч. 5 ст. 252 КЗпП України використовується поняття повної ліквідації підприємства (установи, організації). Одночасно слід зазначити, що лише цивільне право знає поняття ліквідації, а у трудовому праві сформульоване поняття повної ліквідації, що означає ліквідацію без правонаступництва. Отже, відповідно до зазначеного можна дійти до висновку, що зобов'язання настає тільки в частині майна і майнових прав та обов'язків (вимоги кредиторів та кредиторська заборгованість), тобто у цивільних правовідносинах, а не у трудових правовідносинах. Поскільки позивачку було звільнено із займаної посади у зв'язку з ліквідацією юридичної особи, то будь-яких порушень трудового законодавства і, зокрема тих, на які посилається позивачка, допущено не було. Крім цього, позивачка мала право подати заяву про участь у конкурсі на заміщення вакантної посади, проте такої заяви від неї не поступало.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилася, хоч належним чином була була повідомлена про час та місце розгляду справи. Згідно довідки Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 з 27 серпня 2009 року звільнена з посади начальника Головного управління юстиції у Львівській області(Наказ № 714-к від 28.08.2009 року).

Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до вимог ч. З ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом начальника Державної виконавчої служби Львівської області від 13.12.2005 р.позивачка призначена на посаду завідувача сектору діловодства та контролю Державної виконавчої служби Львівській області. Постановою Кабінету міністрів України від 16.11.2006р. №1622 ліквідовано Департамент державної виконавчої служби та встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником ліквідованого Департаменту. Наказом № 1 від 19.01.2007р. голови комісії з ліквідації Департаменту ДВС було утворено комісії з ліквідації Державної виконавчої служби Автономної республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя». Позивачка увійшла в склад комісії з ліквідації Державної виконавчої служби Львівської області. Наказом № 2 від 19.01.2007р. голови комісії з ліквідації Департаменту ДВС було ліквідовано регіональні та територіальні органи ДВС, тобто було ліквідовано в тому числі Державну виконавчу службу Львівської області та державні виконавчі служби у районах та містах Львівської області. Позивачку відповідно до ст. 49- 2 КЗпП України було попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України, приймались заходи до її працевлаштування, але від запропонованих посад позивачка відмовилась, а відповідно до наказу голови ліквідаційної комісії ДВС Львівської області № 448/к від 08.06.2007 року вона була звільнена із займаної посади у зв'язку з ліквідацією Державної виконавчої служби Львівської області відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП УКраїни.

Пунктом 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, зазначених у п.19 Постанови від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"( з наступними змінами та доповненнями), розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва та праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва та праці, про те що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Суд вважає, що в дійсності відбулась ліквідація юридичної особи - Державної виконавчої служби Львівській області, що підтверджується постановою Кабінету Міністрів від 16 листопада 2006 р. №1622, наказом міністра юстиції № 21/5 від 25.01.2007 року, наказами №1 та № 2 від 19.01.2007р. голови комісії з ліквідації Департаменту ДВС , а тому суд не може погодитись з доводами позивачки, що в дійсності відбулась лише реформування органів ДВС шляхом зміни підпорядкування.

Наказом № 12к від 28.02.2007 р. начальника головного управління юстиції у Львівській області оголошено конкурс на заміщення вакантних посад номенклатури головного управління юстиції у Львівській області. З оголошення у засобах масової інформації газета «Високий замок» від 08.02.2007 р. № 23, ефірної довідки Львівської обласної державної телерадіокомпанії № 19 від 20.03.2007 р. встановлено, що Головним управлінням юстиції у Львівській області оголошено конкурс на заміщення вакантних посад номенклатури головного управління юстиції у Львівській області. Як заявила сама позивачка, та представник відповідача, з заявою про участь у конкурсі на заміщення вакантних посад у Головному управлінні юстиції у Львівській області позивачка не зверталася, тобто не скористалась своїм правом участі у конкурсі, позбавила себе можливості працевлаштування.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, зазначених у п.19 Постанови від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"( з наступними змінами та доповненнями) при ліквідації підприємства(установи, організації) правила п. 1 ст. 40 КЗпП України можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. У цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку. Суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 відбулось на підставі чинного законодавства, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Позивачка ОСОБА_1 в даний час працевлаштована, згідно довідки Львівського окружного адміністративного суду № 03.5.-43-4492/10 від 17.02.2010 р. працює у даному суді з 28.07.2008 р., на даний час обіймає посаду головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення розгляду адміністративних справ.

На підставі викладеного та ст. ст. 40,43-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

У позові ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Заяву на апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий-суддя: