Справа № 806/1256/16
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 жовтня 2016 року м. Київ К/800/26401/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Міністерства оборони України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22 липня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив :

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року, позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року № 36 щодо повернення документів ОСОБА_1 . Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 19 листопада 1987 року по 11 лютого 1989 року проходив військову службу в Республіці Афганістан у складі військової частини п/п НОМЕР_1 та приймав безпосередню участь в бойових діях.

Відповідно до витягу з протоколу № 4948 від 23 грудня 2015 року, Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв встановлено, що отримані ОСОБА_1 поранення (контузія) і захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

3 січня 2016 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 2 серії 12 ААА № 218840.

Андрушівським управлінням праці та соціального захисту населення позивачу встановлено статус інваліда війни ІІІ групи, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 14 січня 2016 року.

19 січня 2016 року позивач звернувся із заявою через Андрушівський районний військовий комісаріат до Міністерства оборони України про виплату йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи, що передбачена статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Однак, 20 травня 2016 року рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженим Міністром оборони України, оформленим протоколом від 20 травня 2016 року № 36, документи повернуті ОСОБА_1 на доопрацювання. Відповідно до вказаного протоколу у поданих позивачем матеріалах немає підтверджень про причину та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), як це передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач як військовослужбовець має право на одержання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога: - встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з частиною 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи та у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Застосування статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року (справа № 21-446а14) та від 21 квітня 2015 року (справа № 21-135а15).

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25 грудня 2013 року № 975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком затвердженим відповідною постановою, мають право на одержання одноразової грошової допомоги, допомога що не призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на одержання допомоги.

Оскільки, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності, а днем виникнення у позивача права на отримання спірної допомоги є день встановлення йому третьої групи інвалідності, тобто 13 січня 2016 року, то відмова Міністерства оборони України у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності, яка настала після звільнення з військової служби, але внаслідок поранення та захворювання, що мало місце в період її проходження є неправомірною.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Касаційна скарга мотивована тим, що для ОСОБА_1 як особи, яка отримала інвалідність первинно 24 грудня 2015 року, граничний термін отримання інвалідності, яка давала б йому підстави для виплати допомоги у разі інвалідності, сплив після закінчення трьох місяців з моменту звільнення зі служби, що свідчить про відсутність підстав для нарахування такої допомоги Міністерством оборони України на користь позивача.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п`ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22 липня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно
Старший косультант Ю.В. Ільїних

Суддя Ю.К. Черпак