Справа № 2-а-348/10
Суддя: Салій В. В.
Дата ухвалення: 2010-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-348/10
Провадження № 2-а-348/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2010 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі

головуючого - судді Сидорака Б.Г.

при секретарі ЩурТ.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жидачеві адміністративну справу за позовами ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області про поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання нарахувати та виплатити їй пенсію з урахуванням підвищення як дитині війни,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 10.12.2010 року звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного зонду України в Жидачівському районі Львівської області про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання нарахувати та виплатити їй пенсію з урахуванням підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком за 2007-2009 роки та за 2010 рік. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначила, що у відповідності до ст.1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 р. «має статус дитини війни. Згідно зі ст. 6 даного Закону їй повинне виплачуватись щомісячне підвищення до пенсії у розмірі : 3% мінімальної пенсії за віком. Але у 2007-2009 рр. та січні-листопаді 2010 року їй таке підвищення виплачувалось не в повному розмірі. Із врахуванням цього просить суд зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на її користь недоплачене як дитині війни підвищення до пенсії за період за 2007-2009 роки та 2010 рік, а також просить суд розглянути справу без її участі.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, відповідно до яких відповідач позов не визнав та вказав, 53 відповідно до Рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 р № 10рп/2008 щомісячна державна допомога підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня -48,10 грн., з 1 липня -48,20 грн. та з 1 жовтня -49,80 грн. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Справа у відповідності з ч.4 ст.122 КАС України розглянута у письмовому провадженні, так як позивач та представник відповідача подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має правовий статус «дитина війни», що підтверджується посвідченням.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року визначено основи соціального захисту дітей війни та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 цього Закону передбачено виплату державної соціальної підтримки дітей війни, яка додатково виплачується до пенсії. Вказана соціальна підтримка не може розцінюватись як пенсія або її складова частина. Тобто, йдеться про різні види правовідносин в системі соціального забезпечення та державної соціальної підтримки. Цією ж статтею передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дію ст. 6 вказаного закону зупинено на 2006 р, згідно Закону України № 3235-ІУ від 20.12.2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік». Зупинення дії закону не дає права на його застосування, а тому у позивача не було права на отримання зазначеної в позові доплати до пенсії в 2006 р..

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 р.» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» також зупинена.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 положення ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 р.», яким була зупинена дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнано такими, що не відповідає Конституції.

Таким чином, положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» стосовно того, що дітям війни пенси або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком були чинними лише з 09 липня 2007 р., тобто з дня ухвалення рішення Конституційним судом до 31 грудня 2007 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема ст.6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 р. положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей В1ИНИ» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У 2010 році дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не призупинялася, а застосування відповідачем положення Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є "ставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України "Про соціальний захист дітей війни", який має вищу .':язичну силу, ніж постанова КМ України.

За положеннями чинного законодавства України, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами передбаченими ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року. Іншого нормативно - правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до ч.2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої і судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно абз.1 -.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 "Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади. Відповідно до зазначеного Положення на Пенсійний фонд України покладено обов'язок щодо: призначення пенсії; підготовки документів для її виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій. Пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року за №8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відповідно головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням - забезпечення призначення та виплати пенсій. Отже, обов'язок по нарахуванню та виплаті підвищення до пенсії, яке передбачено Законом України "Про соціальний захист дітей війни", покладено саме на органи Пенсійного фонду України. Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати : позивачу 30% підвищення до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але не було вчинено жодної дії для нарахування цих і коштів та їх виплати.

З матеріалів справи вбачається, що управління будь-яких дій, пов'язаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не здійснювало, а також не проводило жил ату. За таких обставин суд вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (зі змінами від 07.07.2010 р.) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишаються Тез розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Позивач в позовній заяві вказала про поновлення строку, але не навела поважних причин його пропуску та не зазначила, чому нею було пропущено встановлений законом строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав. До суду позивач звернулася 07.12.2010 року.

Згідно пп.1,2 ч. 1ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: відмова у нарахуванні й виплаті належних позивачу коштів як дитині війни, підлягає визнанню протиправною, право позивача на одержання підвищення до пенсії за 2007-2010 поки підлягає поновленню у межах строків звернення до суду, за період з 10 червня 2010 року. В іншій частині позов необґрунтований і задоволенню не підлягає у звязку з пропуском строків звернення до адміністративного суду.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом адміністративної справи.

Відповідач є державною установою, тому суд вважає можливим у відповідності до положень статті 88 КАС України звільнити його від сплати судових витрат на користь держави.

Керуючись ст.ст. 9,71,86,122,138,158-163,167 КАС України, ч.2 ст.152 Конституції України, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, № 10-рп/2008, ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ,суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Жидачіському районі Львівської області щодо відмови в нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 10 червня 2010 року до 10 грудня 2010 року - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жидачіському районі Львівської області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 Сергіївнини підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 10 червня 2010 року до 10 грудня 2010 року за винятком виплачених сум.

В задоволенні інших позовних вимог в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: __________________________________________________