Справа № 821/1214/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1214/16
08 год. 30 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Малюченка С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Херсонській області від 13.06.16 № 33229-21 про визначення суми податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки 2608 грн. 96 коп., від 13.06.16 № 33230-21 про визначення суми податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки 11413 грн. 88 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що нежитлові будівлі, які використовуються позивачем, як сільськогосподарським виробником безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінним від земельної ділянки, що встановлено п. ж) пп. 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) та рішенням Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області прийнято 20.05.2015 № 443 "Про встановлення на 2016 рік податку та пільг на об'єкти житлової нерухомості". Позивач вказує, що має об'єкти нерухомого майна, але є сільськогосподарським товаровиробником та використовує будівлі у сільськогосподарській діяльності, бо зареєстрований фізичною особою-підприємцем з такими видами діяльності, як вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин. Позивач посилається на те, що відповідає поняттю "сільськогосподарський товаровиробник", який наведений статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років", в якій вказано, сільськогосподарський товаровиробник - це фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією; поняттю "сільськогосподарський товаровиробник", який наведений у статті 1 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію". Також зазначає, що у статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" вказано, що виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Каховська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (відповідач) проти позову заперечує, вважаючи оскаржувані рішення законними та обґрунтованими, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до п.п. 266.1.1 п.266.1 ст.266 ПКУ позивач є платником даного виду податку, як власник об'єктів нежитлової нерухомості, розмір податку встановлений рішенням Малолепетиської сільської ради у розмірі 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати за квадратний метр. Таким чином, за об'єкт нежитлової будівлі 214.2 кв.м позивач мав сплатити за 2015 рік 2608 грн. 96 коп., виходячи з розрахунку 214,2 х (1218 грн. х 1%), а за об'єкт площею 937,1 кв.м мав сплатити 11413 грн. 88 коп., виходячи з розрахунку 937, 1 кв. м х (1218 грн. х 1 %). ОСОБА_3 володіє нерухомим майном як фізична особа, на праві приватної власності. Оскільки ст. 266 ПКУ не визначено такого платника як фізична особа - підприємець, то такий платник , як власник об'єктів житлової та нежитлової нерухомості сплачує податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нормами, передбаченими для фізичних осіб. Також відповідач зазначає, що під поняття сільськогосподарського товаровиробника позивач не підпадає, оскільки відповідно приписів Податкового кодексу України для цілей оподаткування глави 1 розділу Х1У ПКУ сільськогосподарським товаровиробником може бути тільки юридична особа (пп. 14.1.235 ст. 14 ПКУ).

Представник відповідача прибув в судове засідання, просить відмовити в задоволенні позову

Третя особа на стороні позивача Малолепетиська сільська рада Великолепетиського району свою правову позицію суду не повідомила, представник 3-ї особи в судове засідання не прибув.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців фізичною особою-підприємцем 31.05.2011 року , як платник податків знаходиться на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку 2-ї групи за такими видами діяльності: код КВЕД 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); код КВЕД 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку НОМЕР_2.

ОСОБА_3 є власником нежитлової будівлі кормоцех площею 214,2 кв.м, та будівлі свинарника загальною площею 937,1 кв.м , які знаходяться в с. Мала Лепетиха, Великолепетиського району Херсонської області.

Каховська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби України в Херсонській області сформувала та надіслала позивачу податкові повідомлення-рішення від 13 червня 2016 року:

№33229-21 про визначення податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік у розмірі 2608,96 грн.,

№33230- 21 про визначення податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік у розмірі 11413,88 грн.

Податкові повідомлення-рішення отримані позивачем 25 липня 2016 року 2016 року поштовою кореспонденцією . У вказаних податкових повідомленнях - рішеннях зазначено правову підставу для нарахування податкового зобов'язання - підпункт 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України та підпункт 266.7.2 пункту 266.7. статті 266 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з правомірністю податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 266 ПКУ відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення, якими визначено податкові зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. За приписами пп. 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2 ст.266 ПКУ, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПКУ встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПКУ встановлено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, податок на майно, складовою якого є податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком, його встановлює місцеві ради (сільські, селищні або міські) відповідно до вимог та в межах, визначених ПКУ. Якщо місцева рада приймає рішення про встановлення певного податку або про зміну його елементів, таке рішення набуває чинності відповідно до вимог, передбачених у Податковому кодексі України.

Згідно пп. 12.4.3 ст. 12 ПКУ, до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів належить до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їхніх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке має наслідком зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набуває чинності з початку бюджетного періоду.

Приписами пп. 12.3.1, 12.3.2, 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПКУ встановлено, що збір місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Як встановлено судом, ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2015 на території с. Мала Лепетиха встановлені рішенням Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області за №№ 404, 405 від 30.01.15.

Наданим суду рішенням Малолепетиської сільської ради № 405 від 30.01.15 встановлено , що ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у відсотках від розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр бази оподаткування, до об'єктів нежитлової нерухомості , зокрема, господарські споруди (до яких належать сараї, хліви, літні кухні, майстерні, погреби, навіси, котельні, трансформаторні підстанції) встановлена ставка - 0,5 %.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації, наказом від 17.08.2000 року N 507, затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 , призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб'єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об'єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення. Будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Згідно з ДК 018-2000, до групи "Будівлі нежитлові інші" (код 127) належить клас "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271), який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

Отже, фіскальною службою розрахований податок за правильно визначеним об'єктом, але за завищеним розміром. Дійсний розмір податку становить 1304 грн. 48 коп. за об'єкт площею 214,2 кв.м та 5706 грн. 94 коп. за об'єкт площею 937,1 кв.м.

Відповідно до пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не є об'єктом податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Про це також зазначено в п. 2.3 "е" рішення Малолепетиської сільської ради № 405 від 30.01.15. Доводи позивача про те. що належні йому будівлі кормоцеху та свинарника , взагалі не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (підпункт "ж" підпункт 266.2.2 пункт 266.2 статті 266 ПКУ), як таке що належить сільськогосподарському товаровиробнику та призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

За п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та нежитлової нерухомості.

Пунктом 1 ст. 320 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-ІV зі змінами і доповненнями визначено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, в тому числі і нерухомого майна комерційного призначення, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати (ст. 325 ЦКУ).

Оскільки ст. 266 ПКУ не визначено такого платника як фізична особа - підприємець, то такий платник - власник об'єктів житлової та нежитлової нерухомості сплачує податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нормами, передбаченими для фізичних осіб.

Крім того, ст. 5 ПКУ передбачено, що поняття, правила та положення, установлені Податковим Кодексом застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням Податкового Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Поняття сільськогосподарського товаровиробника дається у пп. 14.1.235 ст. 14 Податкового кодексу України , сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV ПКУ - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Отже, позивач не є сільськогосподарським товаровиробником в розумінні ПКУ. Тому посилання його на інші нормативні акти, як то Закони України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» , «Про сільськогосподарський перепис», «Про сільськогосподарську кооперацію», є необгрунтованими.

З урахуванням викладеного, позов задовольняється частково.

Згідно з статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Позивачу відшкодовується 50 % суми сплаченого судового збору.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 94,158 - 163 КАС України, суд,

постановив:

Задовольнити позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 частково.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 13.06.2016:

- № 33229-21 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в сумі 1304 грн. 48 коп.;

- № 33230-21 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в сумі 5706 грн. 94 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в сумі 275 грн. 60 коп. (двісті сімдесят п'ять гривень шістдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 04 жовтня 2016 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.3