Справа № 379/838/16-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 379/838/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Потеряйко С.А. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

06 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Таращанського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Таращанського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає протиправним рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 14.07.1999 року, ОСОБА_4 - позивач по справі, який зареєстрований АДРЕСА_1, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

27.04.2016 року позивач направив поштою заяву до Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, якою (заявою) відповідно до ст. ст. 118, 121, 122 Земельного кодексу України, пропозицій № 1 та № 2 постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування, просив передати йому безоплатно у власність із земель комунальної власності земельну ділянку площею 1,700 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в адміністративних межах (в межах населеного пункту) Петрівської сільської ради. До вказаної заяви він додав копію паспорта, копію картки фізичної особи - платника податків, копію посвідчення учасника бойових дій.

Сесія Петрівської сільської ради рішенням від 26 травня 2016 року відмовила йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення Петрівської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої в межах Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, мотивуючи рішення тим, що даний масив земель відведений для надання у власність виключно учасникам АТО с. Петрівське.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до змісту статті 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад, а також передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до змісту пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до змісту ст. 118 Земельного кодексу України (у чинній на момент виникнення спірних відносин редакції) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до вимог ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села управляють майном, що є в комунальній власності, через утворені ними органи місцевого самоврядування.

Серед найважливіших питань місцевого значення, що реалізуються територіальними громадами та органами місцевого самоврядування, Конституція визначає управління майном, що перебуває у комунальній власності.

Відповідно до чинного законодавства зазначені суб'єкти мають право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Склад та перелік об'єктів комунальної власності самостійно визначаються представницькими органами місцевого самоврядування в містах, селах, селищах, а повноваження щодо управління цими об'єктами у межах, визначених радами, належать до власних повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування. При цьому всі майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об'єктами права комунальної власності, не повинні послаблювати економічні основи місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегією суддів встановлено, що згідно відомостей посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 14 липня 1999 року (а.с. 4), позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до п. 14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються пільги, зокрема, щодо першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Вказаний перелік видів земельних ділянок, що можуть бути надані таким особам, є вичерпним.

За змістом заяви позивача (а.с. 20) останній звернувся до відповідача з вимогою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо безоплатної передачі йому у власність із земель комунальної власності та з земель сільськогосподарського призначення земельної ділянки площею 1,7000 га для ведення особистого селянського господарства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначеним вище Законом не передбачено надання учасникам бойових дій земельних ділянок саме такого виду.

Отже, колегія суддів вважає правомірними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у наданні вказаного дозволу, оскільки чинним законодавством України не передбачено надання йому безоплатно у власність як учаснику бойових дій такого виду земельної ділянки.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що при ухваленні спірного рішення сільська рада керувалася пропозицією № 2 від 28 березня 2016 року постійної комісії Петрівської сільської ради з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування згідно з якою з метою першочергового забезпечення земельними ділянками учасників антитерористичної операції, які є постійними жителями села Петрівське.

Також встановлено, що позивач не брав участі в антитерористичній операції на сході України.

З урахуванням вказаного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення відповідача є правомірним.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище, а тому підстави для її задоволення відсутні.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Таращанського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 11.10.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.