Справа № П/811/69/16
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2016 рокусправа № П/811/69/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Чередниченка В.Є. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу Підрозділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Підрозділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року позов задоволено.

Визнано дії Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області по закінченню виконавчого провадження № 49645498 з примусового виконання виконавчого листа № П/811/278/14 від 08 вересня 2015 року неправомірними.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 від 16.01.2016 року ВП № 49645498 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № П/811/278/14 від 08 вересня 2015 року.

Зобов'язано Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вчинити всі дії щодо примусового виконання виконавчого листа № П/811/278/14 від 08 вересня 2015 року, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що державним виконавцем не були виконані усі дії, що передбачені законом і передують винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження. Зокрема, приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець діяв всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки невиконання судового рішення з посиланням на відсутність технічної можливості його виконати не є поважною причиною та не може бути підставою для невиконання рішення суду.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Підрозділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що в судовому засіданні позивач не змін чітко зазначити як саме необхідно змінити спосіб та порядок виконання рішення, таким чином є незрозумілим, що повинен просити державний виконавець у суді в разі звернення із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Позивач у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Інші учасники процесу у судове засідання не зявились. Про час, дату та місце судового засідання повідомленні належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.09.2015 р. Кіровоградський окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист по адміністративній справі № П/811/278/14 за позовом ОСОБА_1 до Кадастрового реєстратора головного Управління Держземагенства в Кіровоградській області правонаступником якого є Управління Держземагенства в Кіровоградському районі Кіровоградської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про:

- Визнання недійсним з моменту формування і вчинення запису в державний реєстр кадастрового номеру № :28:185:0030 присвоєного земельній ділянці площею 0,0064 га, за кв. № 4, яка визначена (розташована) під багатоквартирним будинком по вул. В.Перспективній 1Б;

- Зобовязання управління Держземагенства в Кіровоградському районі Кіровоградської області вчинити дії щодо скасування у реєстрі та Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим № :28:185:0030 запису про державну реєстрацію (а.с.53).

14.12.2015 року позивачем (як стягувачем) подано заяву на виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с.33), у зв'язку з чим 16.12.2015 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49645498 з примусового виконання виконавчого листа від 08.09.2015 р. № П/811/278/14 (а.с.37).

Оскільки боржником (управління Держземагентства у Кіровоградському р-ні Кіровоградської обл.) не виконано вищевказане рішення суду державним виконавцем 25.12.2015 р. було винесено постанови про накладення на боржника штрафу в сумі 680,00 грн. (а.с.39) та стягнення виконавчого збору в сумі 2040,00 грн. (а.с.41).

Оскільки боржником (управління Держземагентства у Кіровоградському р-ні Кіровоградської обл.) не виконано вищевказане рішення суду державним виконавцем 16.01.2016 р. було винесено постанову про накладення штрафу на боржника в подвійному розмірі 1360,00 грн. (а.с.45)

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України "Про виконавче провадження"

У відповідності ч.2 ст.75, 89 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем направлено подання до Кіровоградського відділу поліції ГУНП України в Кіровоградській області про проведення перевірки по факту умисного невиконання боржником (Управління Держземагентства у Кіровоградському р-ні Кіровоградської обл.) рішення суду та вирішити питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ст.382 КК України, начальника Управління (а.с.47-48).

Також, 16.01.2016 року державним виконавцем, керуючись п. 11 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження, у зв'язку з тим, що виконати рішення суду без участі боржника неможливо, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.52).

Матеріалами справи підтверджено, що підставою закінчення виконавчого провадження стало те, що 04.01.2016 р. на адресу відділу примусового виконання рішень боржником надано лист за № 32-28-99.2-3081/15-15 від 22.12.2015 р. проте, що Управління Держгеокадастру у Кіровоградському районі Кіровоградської області не має технічної можливості скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та видалити її з Державного земельного кадастру, а тому управлінням направлено листа до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з вимогою видалити з Державного земельного кадастру земельну ділянку з кадастровим номером: :28:185:0030 (а.с.42-43).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (ст.1 Закону №606-XIV).

Частиною 1 та 2 статті 2 Закону №606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. При цьому, ч. 1 ст. 11 Закону №606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Так, за правилами статті 17 Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частина 1 статті 49 Закону №606-XIV визначає, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадку, зокрема: фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом (пункт 8) або у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону (пункт 11).

Згідно ч. 3 ст. 75 Закону №606-XIV у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Слід зазначити, що в силу положень ч. 1 ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 89 Закону у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що резолютивна частина постанови суду, викладена у виконавчому листі від 21.03.2014 р. (а.с.53), носить зобов'язальний характер та не передбачає можливості звернення стягнення на майно чи кошти боржника. У той же час, застосування державним виконавцем положень п. 11 ч. 1 ст.49, ч. 3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", як підставу закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа, можлива лише при виконанні рішень майнового характеру, зокрема про стягнення грошових коштів або про звернення стягнення на майно. При цьому, державним виконавцем закінчено виконавче провадження не у зв'язку з тим, що рішення суду без участі боржника виконати не можливо, а у зв'язку з відсутністю технічної можливості його виконати.

Відтак, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що, приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець діяв всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження", оскільки невиконання судового рішення з посиланням на відсутність технічної можливості його виконати не є поважною причиною та не може бути підставою для невиконання рішення суду, яке набрало законної сили та є обов'язковим до виконання. Слід також зазначити, що державним виконавцем не враховано вимоги статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" яка вказує, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. При цьому, згідно з п. 8 ч. 3 ст. 11 Закону №606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою, зокрема, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Підрозділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: Л.П. Туркіна