Справа № 804/993/16
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2016 рокусправа № 804/993/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Семененка Я.В. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_6,

представника відповідача: Кузьміної І.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_3, Міністерства юстиції України

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року у справі №804/993/16 за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів, -

в с т а н о в и в :

19 лютого 2016 року арбітражний керуючий ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №200/7 від 07.07.2015 року в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження; визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №319/7 від 03.11.2015 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що за результатами перевірки його діяльності відповідачем прийняті накази від 07.07.2015 року №200/7 та від 03.11.2015 року №319/7, якими до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження. Позивач вважає вищезазначені накази протиправними, необґрунтованими, прийнятими за відсутності для цього правових підстав та такими, що підлягають скасуванню в судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №319/7 від 03.11.2015 року в частині накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, в іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржувану постанову в частині відмови в задоволенні позовних вимог - скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наказ 07.07.2015 року №200/7 прийнятий щодо нього є протиправним,та підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що фактично наказ був прийнятий на застосування до нього дисциплінарної відповідальності за відмову від перевірки, а саме: ненадання документів до перевірки не знаходження особи за місцем проведення перевірки, однак, позивач вжив всіх необхідних дій для повідомлення перевіряючих про неможливість надання документів та продовження строків перевірки, що на думку позивача є підставою що звільняє його від застосування дисциплінарного стягнення.

Міністерство юстиції України також звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підставою для прийняття наказу від 03.11.2015 року №319/7 стало невиконання позивачем припису від 25.03.2015 року, невиконання арбітражним керуючим обов'язкового для виконання припису є підставою для застосування щодо нього дисциплінарної відповідності в силу Закону. Відповідач зазначає, що станом на час винесення оскаржуваного наказу, рішення суду про скасування припису від 25.03.2015 року не набрало законної сили, оскільки оскаржувалось в апеляційному порядку а наразі оскаржується в касаційному порядку. Також, заявник звертає увагу суду на те, що позивачем не оскаржується рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих №37/10/15 від 01.10.2016 року, яке стало підставою для винесення оскаржуваного наказу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги арбітражного керуючого ОСОБА_3, та про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Міністерства юстиції України з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 здійснює діяльність арбітражного керуючого на підставі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 41 від 08.02.2013 року виданого на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 25.01.2013 року № 175/5.

В період з 05.11.2014 року по 14.11.2014 року Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_3, за результатами якої на підставі акту перевірки №117-А від 25.11.2014 року винесено розпорядження про усунення порушень від 25.03.2015 року № 19-Р, термін усунення яких встановлений до 25.04.2015 року.

24.04.2015 року листом № 01-05/59 ОСОБА_3 повідомив Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області про неможливість надати у визначений в розпорядженні № 19-Р строк документи, що підтверджують його виконання та повідомив про наявність об'єктивних підстав для продовження строку його виконання, що полягають у судовому оскарженні вказаного вище розпорядження. Означеним листом арбітражний керуючий просив продовжити строк виконання оскаржуваного розпорядження на час судового розгляду справи та до прийняття остаточного судового рішення по ній, вказуючи про його преюдиційне значення для сторін перевірки.

05.05.2015 року листом № 20570/07-57/2241 Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_3 про відсутність об'єктивних підстав для продовження строку виконання розпорядження № 19-Р та додатково проінформував позивача про проведення позапланової невиїзної перевірки щодо виконання оскаржуваного розпорядження.

05.05.2015 року Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області виданий наказ № 346/8 про проведення позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_4 у термін з 14.05.2015 року по 18.05.2015 року. Предметом перевірки стало виконання арбітражним керуючим оскаржуваного розпорядження про усунення порушень № 19-Р від 25.03.2015 року, арбітражного керуючого ОСОБА_4 було повідомлено про необхідність забезпечення умов для проведення перевірки у термін до 10 год. 00 хв. 13.05.2015, а саме: надати комісії пояснення на предмет перевірки та копії документів, що підтверджують усунення порушень.

08.05.2015 року листом № 01-05/70 ОСОБА_4 повторно звернувся до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з проханням продовжити строк виконання оскаржуваного розпорядження № 19-Р у зв'язку з неможливістю надання запитуваних документів в строк та просив перенести дату проведення перевірки до вирішення судом справи по суті.

14.05.2015 року Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області складено акт про відмову арбітражного керуючого ОСОБА_4 в проведенні перевірки № 38-А.

26.05.2015 року Департамент з питань банкрутства Міністерства юстиції України вніс до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) подання № 459 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у зв'язку з відмовою в проведенні перевірки.

18.06.2015 року Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) за результатами розгляду матеріалів перевірки на підставі акту про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки від 14.05.15 № 38-А прийнято рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження. Означеним рішенням, також вирішено питання щодо внесення подання до Міністерства юстиції України про застосування до ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

07.07.2015 року Міністерством юстиції України на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) наказом № 200/7 накладено на позивача дисциплінарне стягнення.

03.11.2015 року Міністерство юстиції України на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) наказом № 319/7 накладено на позивача дисциплінарне стягнення за невиконання розпорядження від 25.03.2015 року.

Вважаючи зазначені накази про накладення на позивача дисциплінарного стягнення від 07.07.2015 № 200/7 та від 03.11.2015 року № 319/7 протиправними позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що достатніми є підстави для застосування до позивача відповідальності у вигляді дисциплінарного стягнення за відмову від проведення перевірки, водночас, підстави для застосування до позивача відповідальності за невиконання розпорядження від 25.03.2015 року відсутні, оскільки вказане розпорядження було скасовано в судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Надаючи оцінку правомірності та обґрунтованості наказу Міністерства юстиції України від 07.07.2015 року № 200/7 суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Відповідно до приписів ст. 106 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" позапланові виїзні та невиїзні перевірки здійснюються за зверненнями громадян чи юридичних осіб, якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства. Для проведення невиїзної перевірки державний орган з питань банкрутства надсилає арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений в запиті строк арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) надсилає державному органу з питань банкрутства вмотивовану відповідь та копії відповідних документів.

За приписами ч. 2 ст. 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), зокрема є попередження.

Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення (ч. 3 ст. 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

У відповідності до п.2.2 розділу ІІ Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (надалі - Порядок №1284/5), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013р. №1284/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 03.07.2013р. за №1113/23645, Контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.

Підставою для призначення щодо арбітражного керуючого позапланової перевірки є, зокрема, перевірка виконання арбітражним керуючим розпоряджень, виданих за результатами проведення планових чи позапланових перевірок органом контролю. (абз.6 пп.2.6 розділу ІІ Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2015 року Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області виданий наказ № 346/8 про проведення позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_4 з метою з'ясування виконання арбітражним керуючим розпорядження від 25.03.2015 року.

В свою чергу, позивач листом від 08 травня 2015 року звернувся до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із вимогою перенести термін проведення перевірки, посилаючись на оскарження розпорядження від 25.03.2015 року в судовому порядку, додавши до листа копію ухвали про відкриття провадження у справі.

В подальшому, до місця проведення перевірки арбітражний керуючий не з'явився та повноважного представника не направив, документів на виконання розпорядження від 25.03.2015 року на адресу Головного територіального управління Міністерства юстиції у Дніпропетровській області (місце проведення перевірки) не надав, у зв'язку з чим, відповідачем було складено акт про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки.

Суд зазначає, що у відповідності до пп. 3.4 розділу ІІІ Порядку арбітражний керуючий під час проведення перевірки зобов'язаний, зокрема, надавати на вимогу комісії необхідні документи та їх копії, засвідчені в установленому порядку, пояснення, довідки, відомості та інші матеріали з питань, що виникають під час перевірки;виконувати вимоги органу контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.

Під час проведення позапланової невиїзної перевірки арбітражний керуючий може але не зобов'язаний прибути за місцем проведення перевірки особисто або забезпечити участь свого повноважного представника.

Відповідно до пп. 4.7.1 розділу ІУ Порядку, при відмові арбітражного керуючого в проведенні перевірки складається акт про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки (додаток 5) у двох примірниках та перевірка закінчується в момент встановлення факту відмови.

Відмовою арбітражного керуючого в проведенні перевірки вважаються, зокрема, відсутність арбітражного керуючого або його уповноваженого представника під час проведення перевірки у час та у місці, визначені органом контролю в повідомленні про проведення перевірки, у разі належного повідомлення арбітражного керуючого про проведення перевірки, безпідставне ненадання або надання не в повному обсязі без обґрунтованих пояснень арбітражним керуючим у визначені органом контролю терміни документів згідно з переліком, викладеним у повідомленні про проведення перевірки органу контролю; ненадання арбітражним керуючим на письмову вимогу комісії документів, які стосуються предмета перевірки, у разі якщо без цих документів проведення перевірки є неможливим.

Судом з'ясовано та сторонами не заперечується, що позивачем покладених на нього Законом обов'язків щодо надання документів до перевірки здійснено не було, у зв'язку з чим, відповідачем було складено акт про відмову арбітражного керуючого від перевірки, що в подальшому стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження.

Між тим, позивач зазначає, що не можна вважати безпідставним ненадання ним до перевірки документів щодо виконання розпорядження від 25.03.2015, що були предметом перевірки, оскільки зазначене розпорядження було оскаржене в судовому порядку, а відтак у перевіряючого органу були відсутні підстави для проведення перевірки у визначений в наказі строк, на думку позивача, перевірку слід було відкласти на строк після вирішення судом означеної справи.

На думку позивача, ним було виконано всі залежні від нього умови для відкладення проведення перевірки та продовження строку виконання розпорядження від 25.03.2015 року, що зумовило відсутність підстав для складення акту про відмову позивача від проведення перевірки, а також для застосування щодо нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

Суд апеляційної інстанції вважає такі доводи позивача обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно п. 6.9, пп. 6.9.1 розділу VI Порядку у разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі акта перевірки за наявності відповідних підстав виносить припис про недопущення повторних порушень та (або) розпорядження про усунення виявлених порушень.

Відповідно до п.6.10, п.6.11 розділу VI Порядку у розпорядженні міститься інформація про встановлені комісією порушення, термін та спосіб їх усунення.

Арбітражний керуючий зобов'язаний до закінчення строку, зазначеного в розпорядженні, усунути виявлені порушення та надати інформацію про це разом з відповідними документами до органу контролю, який виніс розпорядження.

У разі якщо подані документи підтверджують виконання розпорядження, орган контролю складає висновок про виконання розпорядження, який долучається до акта перевірки.

У разі якщо подані документи не підтверджують виконання розпорядження або арбітражний керуючий не подав до органу контролю документи, що підтверджують виконання розпорядження, орган контролю для перевірки виконання розпорядження призначає позапланову перевірку.

В судовому засіданні представник позивача наголошував, що фактично станом на час призначення перевірки щодо виконання розпорядження від 25.03.2014 року у позивача були відсутні документи які були предметом перевірки, оскільки арбітражний керуючий ОСОБА_3 вважаючи розпорядження протиправним не вчиняв дії щодо його виконання, натомість оскаржив розпорядження до суду. Більш того, позивачем було вжито заходів щодо недопущення призначення перевірки, а саме направлено до Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області лист від 24.04.2015 року, в якому порушував питання щодо продовження строку виконання розпорядження від 25.03.2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що станом на час отримання листа позивача від 24.04.2015 року у Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області була відсутня інформація щодо відкриття провадження у справі, відтак підстави для продовження строку виконання розпорядження були відсутні.

При цьому, у відповідності до абз. 2 п. 6.10 Порядку строк виконання розпорядження у випадку наявності об'єктивних підстав може бути продовжений органом контролю шляхом внесення відповідних змін.

Суд апеляційної інстанції вважає, що факт оскарження розпорядження від 25.03.2015 року є об'єктивною підставою для умов продовження строку виконання розпорядження від 25.03.2015 року, та відповідно призначення перевірки діяльності позивача на більш пізню дату з урахуванням продовженого строку на виконання розпорядження.

В порушення вимог абз. 2 п. 6.10 Порядку Територіальним управлінням юстиції в Дніпропетровській області було відмовлено в продовженні строку виконання розпорядження від 25.03.2015 року, та призначено позапланову перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_3 за наслідками якої складено акт про його відмову в проведенні перевірки.

В свою чергу, у відповідності п. 7.1 розділу VІІ Порядку підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, зокрема є: відмова арбітражного керуючого в проведенні перевірки.

Відповідно до п. 7.4 розділу VІІ Порядку дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Підпунктом 7.6.1 п. 7.6 розділу VІІ Порядку передбачено, що на арбітражного керуючого накладається дисциплінарне стягнення у вигляді попередження у разі, зокрема, відмови арбітражного керуючого в проведенні перевірки.

Саме акт про відмову арбітражного керуючого ОСОБА_3 від проведення перевірки став єдиною підставою для прийняття рішення про рекомендацію для застосування до позивача дисциплінарного стягнення та оскаржуваного наказу від 07.07.2015 року.

При цьому, суд зазначає, що для цілей складання акту про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки територіальному управлінню, як суб'єкту владних повноважень, слід повно та всебічно з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення питання, обґрунтовано та неупереджено їх розглянути перед прийняттям рішення, вчиненням відповідних дій. Зокрема, в даному випадку Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області зобов'язане було з'ясовувати чи можливе надання до перевірки запитуваних документів, чи наявними є підстави для продовження строку виконання розпорядження за наявності на те ініціативи арбітражного керуючого.

Отже, з урахуванням того, що Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області в порушення абз.2 п. 6.10 Порядку було вирішено питання про відсутність підстав для продовження строку на виконання розпорядження від 25.03.2015 року та передчасно призначено перевірку з питань виконання розпорядження від 25.03.2015 року, яке на той час перебувало в процесі судового оскарження, та з огляду на те, що позивач не мав об'єктивної можливості надати до перевірки витребувані документи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що законні підстави для складання акту про відмову позивача в проведенні перевірки були відсутні.

Крім того, з матеріалів справи вбачається та представником відповідача в судовому засіданні підтверджено, що до Дисциплінарної комісії, як органу уповноваженому приймати рішення з приводу необхідності притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності було направлено лише матеріали перевірки на підставі акту про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки від 14.05.15 № 38-А, звернень позивача з приводу продовження строку виконання розпорядження від 25.03.2015 року та перенесення дати проведення перевірки до комісії не направлялось.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також зазначає, що в даному випадку існували поважні підстави, що зумовили неможливість виконання позивачем розпорядження від 25.03.2015 року та відповідно надання документів про його виконання до перевірки, вказані підстави підлягали обов'язковому врахуванню під час вирішення питання про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення. Однак, про існування вказаних обставин Дисциплінарній комісії на час прийняття рішення про необхідність застосування до позивача дисциплінарного стягнення відомо не було, письмові пояснення позивача до комісії не надавались, що зумовило відсутність можливості їх врахування при прийнятті рішення.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відсутніми є підстави вважати, що рішення Дисциплінарної комісії та прийнятий на його підставі наказ МЮУ про застосування дисциплінарного стягнення від 07.07.2015 року відповідають критеріям правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, зокрема, в частині обґрунтованості, прийняття з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, законності, об'єктивності та з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Таким чином, з огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що наказ Міністерства юстиції України від 07.07.2015 року підлягає скасуванню в частині накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді попередження.

Надаючи правову оцінку правомірності та обґрунтованості наказу Міністерства Юстиції України від 03.11.2015 року № 319/7 суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2, 3 ст. 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6.13 Розділу УІ Порядку, у разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обов'язково зазначає про це в акті перевірки. У такому випадку припис та (або) розпорядження не складаються до моменту прийняття Дисциплінарною комісією рішення за результатом розгляду подання.

У цьому випадку орган контролю протягом трьох робочих днів з дня підписання акта перевірки вносить пропозицію до структурного підрозділу Мін'юсту, який забезпечує організацію роботи Дисциплінарної комісії (далі - структурний підрозділ), щодо внесення до Дисциплінарної комісії подання про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (далі - пропозиція).

Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

Перевіркою встановлено невиконання арбітражним керуючим ОСОБА_3 у повному обсязі розпорядження про усунення порушень від 25.03.2015 року № 19-Р.

Згідно витягу з протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 01.10.2015 року застосовано до арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження на підставі подання № 547 та відповідачем на підставі подання комісії та з урахуванням протоколу її засідання від 01.10.15 р., прийнято наказ № 319/7 від 03.11.2015 року про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

З матеріалів справи вбачається, що 14.07.2015 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі № 804/5624/15 прийнята постанова про визнання протиправним та скасування розпорядження про усунення порушень від 25.03.2015 року №19-Р, крім: порушення позивачем ч.11 ст. 30 Закону України "Про банкрутство" та ч.1 ст. 4-5 ГПК України не звітування перед комітетом кредиторів про свою діяльність, не надання інформації про фінансове становище і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та при проведенні ліквідаційної процедури, використання коштів боржника та не виконання постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2012 року. Вказана постанова набрала законної сили 02.02.2016 року за наслідками апеляційного оскарження.

Судом також встановлено, що в частині не скасованого судом пункту розпорядження від 25.03.2015 року позивачем виконано в повному обсязі, що підтверджується довідкою про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 21.08.2015 року № 53-д, в решті встановлених порушень розпорядження від 25.03.2015 року скасовано рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що розпорядження від 25.03.2015 року є скасованим в судовому порядку, а в частині не скасованого пункту є виконаним позивачем у повному обсязі, вказане не заперечується і відповідачем у справі, тому суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 319/7 від 03.11.2015 року про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувану постанову суду першої інстанції слід скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог арбітражного керуючого ОСОБА_3 про скасування наказу Міністерства юстиції України від 03.11.2015 року та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи заявником при подання до суду апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 1212.67 грн., відтак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідності стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_3 -задовольнити.

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року у справі №804/993/16 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №200/7 від 07.07.2015 року в частині накладення стягнення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Позовні вимоги арбітражного керуючого ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказ Міністерства юстиції України №200/7 від 07.07.2015 року в частині накладення стягнення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №200/7 від 07.07.2015 року в частині накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року у справі №804/993/16 - залишити без змін.

Стягнути на користь арбітражного керуючого ОСОБА_3 суму судного збору у розмірі 1212 (одну тисячу двісті дванадцять) гривень 67 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк