Справа № 22а-19469/11
Суддя: Бондаревська С. М.
Дата ухвалення: 2011-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: Головуючого судді: Бондаревської С.М.

Суддів: Триголова В.М., Буленка О.О.

розглянула у письмовому провадженні в м. Полтаві адміністративну справу за апеляційною скарго» Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області на рішенні Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 вересня 2010 року по справі за позовод ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Комсомольську Полтавської області про поновлення пропущеного строку та зобовязання вчинити певні дїї,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 вересня 2010 року позо: ОСОБА_2 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду.

Визнано протиправними бездіяльність Управління пенсійного фонду України в м. Комсомольськ; Полтавської області.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської област здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період з 09 липня 2007 року по 31 груди: 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 0 січня 2010 року по 30 червня 2010 року з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, встановлено абз. 1 ч. 1ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахування! виплаченого йому у 2008-2010 роках підвищення до пенсії.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

З рішенням суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає його скасувати оскільки вважає, що воно винесено з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст. 2! Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та неврегульованості ні законодавчому рівні порядку проведення вказаних виплат. Прохав прийняти по справі нове рішення пр< відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегі: суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги н; постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу бе задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу бе задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильні встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуальногі права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і не заперечується сторонами, що ОСОБА_2] Вячеславович є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" т; відповідно до ст. 6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищенні до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у розивач ОСОБА_2 права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позивач; доплати до пенсії, на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" з 09.07.2007 р. пі

31.12.2007р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. При цьому, такі висновки суду ґрунтувались на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. №6-рп/2007 та від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, яким: визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України "Про державний бюджет України на 200' рік" та п.п.41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяки: законодавчих актів України".

Тобто, після прийняття вищевказаних рішень Конституційним Судом України знову почали діяті положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни ( в редакції Закону від 18 листопад 2004 року), тобто з цього часу відновлено право.на підвищення пенсії на ЗО % мінімальної пенсії за віком.

Окрім того, оскільки до часу прийняття рішення положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни мають законну силу та не були змінені чи призупинені, тому протягом 2009-2010 років позивач має право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО % від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки вищевказаними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і здійснити позивачу належні нарахування (за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 р. визнано

неконституційними положення п.п. 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а саме редакція ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008 рік, отже з цього дня вона втратила чинність і не підлягала застосуванню.

За таких обставин, безпідставними вважає колегія суддів, посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що розмір підвищення до пенсії позивачу повинен виплачуватись, не відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

Обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність своїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних коштів для цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись нормами Закону України Про внесення змін до розділу XII Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 02 грудня 2010 року, ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205,206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області - відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 вересня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлений і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом згідно: