Справа № 804/1794/16
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2016 рокусправа № 804/1794/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Міщук Наталії Павлівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Дніпропетровської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що викладені в оскаржуваному наказі обставини повністю підтверджуються матеріалами службового розслідування, а характер накладеного дисциплінарного стягнення відповідає ступеню вини і тяжкості вчиненого позивачем проступку; також зазначив, що відсутність вироку щодо порушення кримінальної справи не є тотожнім із застосуванням до позивача дисциплінарної відповідальності, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем (ОСОБА_3) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача прийнято на підставі висновку службового розслідування, яким фактично встановлено одержання позивачем неправомірної вигоди в розмірі 1000дол.США за не притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності. Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що вказана у службовому розслідуванні фабула є предметом розгляду кримінальної справи. Зазначає, що в мотивувальній частині рішення вбачається, що основною причиною звільнення суд першої інстанції вважає не факт отримання неправомірної вигоди, а саме вступ позивача у позаслужбові стосунки з потерпілим ОСОБА_4 На думку позивача такий висновок суду має на меті перевищення своїх повноважень та не відповідає дійсній причині звільнення.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. Суду пояснив, що в наказі №295к про притягнення до дисциплінарної відповідальності чітко зазначено, що позивач звільняється за грубе порушення вимог ЗУ «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення лій, що порочать звання прокурора.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом прокурора Дніпропетровської області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 24.02.2016р. №295к, виданим на підставі п.5 ч.1 ст.43 Закону України "Про прокуратуру", ч.1 ст.8, п.5 ст.9, ст. ст. 10, 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, за грубе порушення вимог Закону України "Про прокуратуру", правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і викликають сумніви у його об'єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 молодшого радника юстиції ОСОБА_3 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України "Про прокуратуру", Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 N 1796-XII, Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012р. №123.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.5 ч.1 ст.43 Закону України "Про прокуратуру" прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, зокрема, з таких підстав: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

При цьому, в силу з ч.2 ст.43 цього Закону притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 N 1796-XII, на підставі статті 48 Закону України "Про прокуратуру" цей Статут встановлює порядок заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових і інших установ прокуратури, які мають класні чини.

Вимогами статті 8 цього Статуту передбачено, що дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Одночасно, частиною 5 статті 9 вищевказаного Статуту передбачено, що одним з видів дисциплінарного стягнення є звільнення.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

В зазначеному наказі вказано, що військовою прокуратурою Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України викрито прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 молодшого радника юстиції ОСОБА_3, яка грубо ігноруючи вимоги Закону України "Про прокуратуру", правила прокурорської етики, вчинила дії, що порочать звання прокурора, викликають сумніви у його об'єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури. Діючи усупереч інтересам служби, упродовж січня поточного року ОСОБА_3 вступила у позаслужбові стосунки корисливого характеру із громадянином ОСОБА_4 та отримала у останнього грошові кошти за непритягнення його до кримінальної відповідальності. Проведеним службовим розслідуванням підтверджено вчинення ОСОБА_3 дисциплінарного проступку. За вказаним фактом військовою прокуратурою Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України розслідується кримінальне провадження. ОСОБА_3 25.01.2016р. затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено їй про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України. Указана подія набула негативного суспільного резонансу та завдала шкоди авторитету органів прокуратури України. Своїми діями ОСОБА_3 порушила Присягу працівника прокуратури, вимоги Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, скоїла проступок, який порочить її як працівника прокуратури і є несумісним з подальшим перебуванням в органах прокуратури.

Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний наказ про звільнення ОСОБА_3 видано на підставі службового розслідування, проведеного комісією прокуратури Дніпропетровської області відповідно до наказу прокурора Дніпропетровської області №13 від 26.01.2016р. за фактом одержання неправомірної вигоди прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3, поєднаного з вимаганням у громадянина ОСОБА_4 коштів в сумі 1000 доларів США за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.358 КК України у кримінальному провадженні №0001370.

При цьому, з матеріалів службового розслідування вбачається, що в ході цього розслідування було встановлено, що в провадженні слідчого відділу Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0001370, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2015р. за фактом підроблення договору фінансового кредиту №26777 від 10.08.2015р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, відповідно до постанови прокурора Самарського району м. Дніпропетровська від 03.09.2015р. здійснюється одноосібно прокурором прокуратури району ОСОБА_6 У ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні було встановлено особу, яка склала завідомо підроблений офіційний документ (договір фінансового кредиту №26777 від 10.08.2015р.) - громадянина ОСОБА_4 Разом з тим, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, йому не повідомлялось. Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 молодший радник юстиції ОСОБА_3 вимагала у громадянина ОСОБА_4 неправомірну вигоду в сумі 1000 доларів США за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.358 КК України у кримінальному провадженні №0001370. Перебуваючи 25.01.2016р. близько 12:00 години біля будинку №43д по вул. 20-річчя Перемоги м. Дніпропетровська прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 молодший радник юстиції ОСОБА_3 одержала неправомірну вигоду у сумі 1000 (одна тисяча) доларів США за вплив на прийняття рішення прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 за непритягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0001370 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, після чого була затримана в порядку ст.208 КПК України старшим слідчим військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_7 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що за результатами службового розслідування складено висновок, який 24.02.2016р. затверджено прокурором Дніпропетровської області та згідно з яким підтверджено факт одержання неправомірної вигоди, поєднаного з вимаганням ОСОБА_3 у ОСОБА_4 коштів в сумі 1000 доларів США за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0001370. ОСОБА_3 ознайомлено з висновком службового розслідування та наказом, що підтверджується власноручним підписом ОСОБА_3 на вказаних документах. При цьому, під час службового розслідування, ОСОБА_3, скориставшись правами, передбаченими ст.63 Конституції України, від надання пояснень з приводу вчиненого проступку у ході службового розслідування відмовилася, про що позивачкою власноручно написано заяву від 05.02.2016р. та що також зафіксовано у висновку службового розслідування.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Отже, прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 не мала права втручатись у хід кримінального провадження №0001370. Більше того, прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 не мала права просити у процесуального керівника цього кримінального провадження ОСОБА_6 не викликати учасника кримінального провадження ОСОБА_4 без зайвої необхідності та не поспішати із закінченням провадження №0001370.

Відповідно до пояснень ОСОБА_4 прокурору області, він був одним із учасників у кримінальному провадженні №0001370 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України. У грудні 2015 року ОСОБА_4, після його допиту процесуальним керівником ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_3 з питанням чого від нього хоче прокуратура. В подальшому ОСОБА_3 вимагала у ОСОБА_4 неправомірну вигоду в сумі 1000 доларів США за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.358 КК України у кримінальному провадженні №0001370. Пізніше, 25.01.2016р. ОСОБА_3 одержала від ОСОБА_4 неправомірну вигоду у сумі 1000 (одна тисяча) доларів США за вплив на прийняття рішення прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 за непритягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

За наведених обставин, під час службового розслідування (перевірки), яке проведено незалежно від досудового розслідування у кримінальному провадженні, підтверджено факт вступу у позаслужбові стосунки ОСОБА_3 із учасником кримінального провадження №0001370, процесуальним керівником якого вона не являється та отримання у останнього грошові кошти за не притягнення його до кримінальної відповідальності; як наслідок, комісією складено висновок, в якому підтверджено факт вчинення позивачем проступку, який порочить працівника прокуратури.

Матеріалами справи підтверджено, що службове розслідування проведено відповідно до вимог Дисциплінарного статуту прокуратури України, Інструкції про прядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури України.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутність кримінальної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням до позивача дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які дискредитують звання працівника прокуратури.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з положень статті 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України вбачається, що працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства.

Вимогами статті 12 цього Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується протягом місяця з дня виявлення проступку, не рахуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку. Зазначені вимоги Статуту дотримано, оскільки дисциплінарне стягнення застосовано в межах строків, передбачених статтею 12 вищевказаного Статуту.

Відповідно до ч.2 ст.16 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012р. №123, прокурор має неухильно дотримуватись обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів корупції. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.18 цього ж Кодексу працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб. Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Згідно Присяги працівника прокуратури працівник прокуратури, серед іншого, зобов'язаний сумлінним виконанням своїх службових обов'язків сприяти утвердженню законності та правопорядку, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури.

За змістом приписів ч.2 ст.2 Дисциплінарного статуту прокуратури України будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства.

Відповідно до п 3.7 наказу Генерального прокурора України від 22.09.2014р. №17гн "Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України" за порушення прокурором або слідчим Присяги працівника прокуратури необхідно невідкладно вживати заходів щодо звільнення його з органів прокуратури.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, наведені норми законодавства та встановлені службовим розслідуванням обставини засвідчують, що позивачем вчинено проступок, який порочить працівника прокуратури. Цей проступок належним чином зафіксовано, йому надано вичерпну оцінку в ході проведення службового розслідування, за результатами якого до ОСОБА_3 застосовано один з видів дисциплінарної відповідальності - звільнення.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. п.1 ч.1 ст.198, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник