Справа № 465/4077/16-а
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 вересня 2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Львова ГУ НП у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ПС2 № 710189 від 30 червня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом, який в подальшому уточнив, до Управління патрульної поліції ГУ НП у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ПС2 № 719056 від 30 березня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» та стягнення судового збору.

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог покликається на те, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 710189 , 30.06.2016 року він, позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Стрийській у м. Львові не ввімкнув покажчик повороту при зміні полоси руху, чим порушив вимоги п.9.2 б ПДР України.

Разом з тим, як вказує позивач, ним було дотримано ПДР України, так як поворот зміни напрямку руху він вмикав, однак працівники поліції відмовились пред"явити йому докази протилежного та склали постанову про приягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вважає дану постанову незаконною, протиправною та такою, що не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Покликаючись на вимоги ст. 287, 288, 289 КУпАП , просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 № 719056 від 30 березня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», а також стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач свої уточнені позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позові. Просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

У той же час подав письмові пояснення, зміст яких, не спростовує тверджень позивача щодо дотримання процесуальних вимог працівниками поліції, а також доказів, якіб підтверджували фактичні обставини, що викладені в ухвалі. Просить розглянути справу у відсутності представника.

Суд відповідно до ст.128 КАС України, проводить розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи документів та доказів, при цьому враховує вимоги ст. 71 КАС України, згідно якої, у справах даної категорії обов'язок доказування покладається на відповідача, якщо ним заперечується адміністративний позов.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення .

Судом встановлено, що 30.06.2016 року командиром взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП у м. Львові ДПП лейтенантом поліції Андрущенко Володимиром Володимировичем винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 719056 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до даної постанови, ОСОБА_1., 30.06.2016 року о 12 год. 40 хв. по вул.. Стрийська, 202 у м. Львові , керуючи автомобілем НОМЕР_1, не користувався світловими покажчиками повороту при перестроюванні з однієї смуги в другу смугуруху, чим порушив п. 9.2. б ПДР України.

Однак, суд враховуючи сукупність матеріалів справи та пояснення сторін, визнає дану постанову такою, що не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України, а відтак, така постанова відповідно до вимог ч. 3 ст. 293 КУпАП підлягає скасуванню, а справу слуханням слід закрити.

Так, стороною відповідача не надано суду будь - яких законодавчих чи нормативних документів, які б підтверджували, що командир взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП у м. Львові ДПП лейтенант поліції Андрущенко Володимир Володимирович наділений повноваженнями патрулювати у м. Львові та має право на складання постанов, у порядку, передбаченому ст. ст. 222, 283 КУпАП.

Постанова складена ним не відповідає вимогам ст.283 КУпАП , оскільки в ній не зазначено до якого органу належить посадова особа - інспектор поліції, що склав постанову, а батальйон №2 не є органом, а може бути тільки підрозділом; у постанові від 30 червня 2016 року відсутній опис обставин, установлених при розгляді справи.

Згідно змісту постанови значиться, що розглядалися матеріали про адміністративне правопорушення, проте, які саме, у постанові не зазначено; покликання у постанові на ст. 33 КУпАП хоч і містяться, проте не вмотивовані, а ч. 2 ст. 122 КУпАП, передбачає альтернативу покарання; зазначені у постанові фактичні обставини які інспектор вважає встановленими, таким не відповідають; не враховано вимоги ст. 280 КУпАП; інспектором не роз'яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що підтверджується змістом постанови ; інспектором в супереч вимогам ст.ст. 255, 257 КУпАП не складено протокол, не зважаючи на заперечення водія.

Відповідно до ч.4 ст. 258 КупАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, в порушення норм КупАП такі дії інспектором виконані не були.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Приймаючи дане рішення , суд виходить виключно з норм національного законодавства та міжнародних договорів, що ратифіковані Україною та відхиляє покликання відповідача на будь - які відомчі акти.

Так, відповідно до норм статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративні правопорушення - є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративні правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих , свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапис які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів при забезпеченні безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 даної норми закону, в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності , покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте в матеріалах справи відсутні докази спростування адміністративного позову, в розумінні ст. 251 КУпАП, а оскаржувана постанова, витяг з наказу по особовому складу, на які відповідач покликається як на правомірність дій інспектора, суперечать фактичним обставинам встановлених судом.

Отже, дії інспектора, що склав оскаржувану постанову, суперечать ст.. 19 Конституції України, згідно якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення , завданням адміністративного судочинства є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Обов'язок поважати права людини закріплений також у ст.. 1 « Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», яка ратифікована Україною 09 листопада 1995 року, а відтак підлягає виконанню державними органами України.

Визначаючи завдання адміністративного судочинства, законодавець у ст.. 2 КАС України зазначив, що таким завданням є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади , органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 11, 71, 87, 99, 159, 160 ч. 3, 161 КАС України, Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року -

ПОСТАНОВИВ:

Уточнені позовні вимоги задовольнити.

Постанову серії ПС2 № 710189 від 30 червня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 з накладенням штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн., скасувати, справу провадженням закрити.

Стягнути з управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ( 79053, м. Львів, вул.. Перфецького, 19) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код № НОМЕР_2) судовий збір оплачений за розгляд даної справи та судові витрати в розмірі 561 (п'ятсот шістдесят одну) грн.. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному законом, протягом десяти днів з часу її проголошення через суд, що ухвалив постанову.

Суддя В. Кузь