Справа № 803/2076/15
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Львів № 876/9405/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Коцур В.К.

представника апелянта ОСОБА_1: ОСОБА_2

представника апелянта: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27.08.2015р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, та стягнення суми бюджетного відшкодування-

В С Т А Н О В И В:

07.08.2015 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним, скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.07.2015 року та стягнення сум бюджетного відшкодування.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27.08.2015р. позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 06.07.2015 року № . В задоволенні решти вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянти Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області подали апеляційну скаргу, в якій зазначають, що судом порушено норми матеріального та процесуального права

Апелянт Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить суд, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27.08.2015р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апелянт Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області просить суд, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарг, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, податковим органом за результатами виїзної документальної перевірки правомірності нарахування СПД ОСОБА_1 сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2015 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось в лютому, березні 2015 року складено акт № 2462/17-01/НОМЕР_2 від 19.06.2015 року.

Вказаною перевіркою встановлено порушення:

- п.198.3, 198.4 ст.198 ПК України, а саме - завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в декларації за березень 2015 року на суму - 163 334 грн.

На підставі акту перевірки податковий орган виніс податкове повідомлення-рішення № від 06.07.2015 року форми «В1» яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 163 334 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму - 81667 грн.

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що у податковій звітності з ПДВ за вказаний період у складі податкового кредиту фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 протиправно відображено суму ПДВ у розмірі - 163 334,00 грн., яка сформована за наслідками операцій з придбання автотранспортних засобів, що зареєстровані на фізичну особу, а не на суб'єкта господарювання.

Судом першої інстанції встановлено, що в березні 2015 року позивач ОСОБА_1 включила до податкового кредиту суми ПДВ, сплачені при ввезенні транспортних засобів на митну територію України за наступними ВМД:

№0104245 від 19.03.2015 року, за якою імпортовано напівпричіп цистерна 3-х осний б/в марки «SREM CODER ORIGINAL» (модель 37.612L), 1993 року випуску, шасі НОМЕР_6, та сплачено ПДВ митним органам в сумі 64393,17 грн. (а.с.55);

№010244 від 20.03.2015 року, за якою імпортовано сідельний тягач б/в марки «DAF» (модель XF 105.460Т), 2009 року випуску, шасі НОМЕР_7, та сплачено ПДВ митним органам в сумі 72940,94 грн. (а.с.44).

12.03.2015 року між ТзОВ з іноземними інвестиціями «Агроінвест» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір, предметом якого є поставка напівпричіпу бортового KOGEL. Факт даної поставки підтверджено актом приймання-передачі транспортного засобу напівпричіпу «KOGEL», 2008 року випуску, шасі НОМЕР_8 та податковою накладною №3 від 17.03.2015 року, сума ПДВ за якою в розмірі 26000,00 грн. включена позивачем до податкового кредиту березня 2015 року (а.с.49-52).

Як видно з матеріалів справи, позивачем проведено державну реєстрацію придбаних транспортних засобів в органах ДАІ, про що видані відповідні свідоцтва, зокрема:

на напівпричіп «CODER» - серії НОМЕР_9 від 25.03.2015 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.58);

на сідельний тягач «DAF» - серії НОМЕР_10 від 24.03.2015 року, реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.47);

на напівпричіп «KOGEL» - серії НОМЕР_11 від 19032015 року, реєстраційний номер НОМЕР_5(а.с.53).

У вказаних свідоцтвах власником транспортних засобів є - ОСОБА_1

Відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ №1388 від 07 вересня 1998 року, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції. Транспортні засоби, що належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

ч. 1 ст. 320 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Згідно пп. 14.1.139 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України термін "особа" для цілей розділу V цього Кодексу, зокрема, вживається в такому значенні: фізична особа (громадянин України, іноземець та особа без громадянства), яка здійснює діяльність, що належить згідно із законодавством до підприємницької (крім фізичних осіб, що знаходяться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва відповідно до законодавства), та/або ввозить товари на митну територію України.

п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Із змісту п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України видно, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено що ФО-П ОСОБА_1 є фізичною особою, здійснює підприємницьку діяльність та зареєстрована у встановленому порядку платником ПДВ, тому на неї повною мірою поширюються норми Податкового кодексу України, які встановлюють порядок визначення податкового кредиту, у тому числі від здійснення операцій щодо основних фондів з метою їх використання в господарській діяльності.

Для формування податкового кредиту фізичними особами - суб'єктами господарювання, зареєстрованими платниками ПДВ, при придбанні транспортних засобів, інших основних фондів та товарів, як і для платників ПДВ - юридичних осіб, необхідним є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності та наявності належного документального оформлення та підтвердження відповідних витрат та відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій дійшов вірного висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позову. Оскільки, факт використання ФО-П ОСОБА_1 придбаних транспортних засобів у господарській діяльності підтверджено копіями міжнародних товарно-транспортних накладних та товарно-транспортними накладними та всі суми, включені до податкового кредиту, підтверджені належним чином оформленими вантажними митними деклараціями тому, позивач не порушив вимоги податкового законодавства, включивши до податкового кредиту суми ПДВ, сплачені при придбанні транспортних засобів, право власності на які зареєстроване на ФО-П ОСОБА_1 як на фізичну особу. (а.с. 48,54,59 )

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення суми бюджетного відшкодування з ПДВ виходячи з наступного.

В п. 200.14. ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 200.15. ст. 200 Податкового кодексу України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Отже, суд не вправі перебирати на себе повноваження податкового органу до кола повноважень якого входить повернення сум бюджетних відшкодувань.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційних скарг зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27.08.2015р. у справі за № 803/2076/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: М.В. Костів

Р.М. Шавель

Ухвала складена в повному обсязі 03.10.2016 року.