Справа № 22-а/0690/3911/11
Суддя: Косигіна Л. М.
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/3911/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.M.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації, управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира про стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира

на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 17 серпня 2009 року, -

встановила:

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача кошти, передбачені ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 18481 грн. 60 коп.

Постановою Олевського районного суду від 17 серпня 2009 року позов задоволено частково. Дії відповідачів визнано неправомірними. Стягнуто управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації на користь позивача щомісячну грошову допомогу в зв'язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в сумі 1822 грн. 90 коп. Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира на користь ОСОБА_1 доплату особі, яка працює на території радіоактивного забруднення в сумі 16502 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі УПСЗН Корольовської районної ради м. Житомира, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 віднесений до 4 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, працює і проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, та отримує виплати, передбачені ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом /а.с. 4-12/.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91р. громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, зокрема у зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі 30% від мінімальної зарплати.

Статтею 39 вищевказаного Закону передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні посиленого радіологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Дія вказаних норм була зупинена Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2008 року.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення щодо зупинення дії ст. ст. 37, 39 вищевказаного Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Разом з тим, стягуючи кошти, передбачені ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд першої інстанції виходив з того, що вказана доплата є складовою частиною заробітної плати, а тому на неї не поширюється строк позовної давності. Проте, такий висновок суду є помилковим.

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Доплата громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, передбачена ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є соціальною виплатою, оскільки здійснюється органами соціального захисту населення за рахунок державного бюджету усім працюючим у такій зоні громадянам незалежно від форм власності підприємств, установ організацій та їх відомчої належності /підпункт 5 п. 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою КМ України від 20.09.2005 року № 936/.

Крім того, відповідно до ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності таких дій - зобов'язати провести нарахування /донарахування/ та виплату належних сум відповідно до закону, не ухвалюючи при цьому рішення про визначення конкретного розміру виплат.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення кошів та судового збору.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 207, 211 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду від 17 серпня 2009 року скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позову.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації донарахувати і виплатити ОСОБА_1 кошти у розмірі, передбаченому ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22.05.2008 року по 31.03.2009 року (з урахуванням отриманих виплат).

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира донарахувати і виплатити ОСОБА_1 кошти у розмірі, передбаченому ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22.05.2008 року по 31.03.2009 року (з урахуванням отриманих виплат).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: