Справа № 807/647/16
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Справа № 876/5379/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,
суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження про зобов`язання нарахувати та виплатити грошову винагороду за 20 та 25 років безперервної військової служби у Збройних силах України.
В позовній заяві зазначає, що проходить військову службу за контрактом у відповідача на посаді начальника сектору планування (заступник начальника організаційно-планового відділу). На 01.08.2010 року строк його безперервної військової служби складає 20 календарних років, а на 01.08.2015 року - 25 календарних років. 06.04.2016 року ним було подано рапорт про виплату йому грошової винагороди за 20 років безперервної військової служби та за 25 років безперервної військової служби.
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Позивач ОСОБА_2 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати і прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.
В апеляційній скарзі зазначає, що за відрядженими військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. Вказує на те, що грошове забезпечення відбувається за рахунок цивільних установ, до яких вони відряджені.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому суд ухвалив розглянути справу відповідно до ст.ст. 41, 196 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.
Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду скасуванню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є військовослужбовцем і на даний час перебуває на військовій службі за контрактом у відповідача на посаді начальника групи передаючих та антенно-фідерних систем відділу радіотехнічного обладнання, що підтверджується Контрактом про проходження військової служби у Збройних Силах України.
Безперервний строк військової служби позивача станом на 01.08.2010 року складає 20 календарних років, а станом на 01.08.2015 року - 25 календарних років, що підтверджується витягом із послужного списку.
06.04.2016 року позивач звернувся до відповідача з рапортом про виплату йому грошової винагороди за 20 років безперервної військової служби та грошової винагороди за 25 років безперервної військової служби.
Листом від 11.04.2016 року №213/8 ОСОБА_1 відмовлено у виплаті грошової винагороди, оскільки права на отримання одноразової винагороди за тривалість безперервної військової служби військовослужбовці, відряджені до державних установ, не мають.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що військовослужбовцям, які на день виникнення права на винагороду перебувають у відпустці, на лікуванні, у відрядженні (у тому числі за кордоном), а також тим, які перебувають за кордоном у складі миротворчих контингентів і миротворчого персоналу, винагорода виплачується після повернення до військової частини, виходячи з розміру окладу за військовим званням та посадового окладу за останньою штатною посадою, які діяли на день виникнення права на винагороду.
З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців» діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 цього Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Виплата грошового забезпечення Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету міністрів України № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" військовослужбовцям, здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Згідно додатку 25 до Постанови № 1294 військовослужбовцям виплачується, як один з додаткових видів грошового забезпечення, одноразова винагорода за тривалість військової служби, залежно від тривалості безперервної календарної військової служби. Зокрема, за 20 років служби виплачується 1,5 посадового окладу і окладу за військовим званням, а за 25 років безперервної служби в Збройних Силах України 2 посадові оклади і оклади за військовим званням.
Наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року №260 затверджено Інструкцію "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (далі - Інструкція №260).
Пунктом 1.1 Інструкції № 260 визначений порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Відповідно до п. 1.2 Інструкції №260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.
Згідно з п. 32.1 Інструкції (розділ XXXII «Правила виплати винагороди за тривалість безперервної військової служби») особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, одноразово, залежно від тривалості безперервної календарної військової служби, виплачується винагорода, яка за строк безперервної календарної військової служби 20 років складає 1,5 посадового окладу і окладу за військовим званням та за 25 років - 2 посадові оклади та 2 оклади за військовим званням.
Тобто, для військовослужбовців передбачене право на додаткові види грошового забезпечення, в тому числі, і одноразову грошову допомогу за безперервну військову службу.
Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців» за військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, зберігаються всі види забезпечення, передбачені статтями 9 і 9-1 цього Закону, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, Державної спеціальної служби транспорту.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного та відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 1294 та Інструкції № 260 позивач має право на виплату грошової винагороди за 20 та 25 років безперервної військової служби.
Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що зазначені виплати регулюються абз. 3 п. 38.2 Інструкції № 260, оскільки вказаний пункт регулює порядок виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин.
Слід наголосити також, що відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій" військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби.
Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
З врахуванням того, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою позов слід задовольнити, як обгрунтований та підставний.
Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року у справі № 807/647/16 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною відмову Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії - Західного центру радіотехнічного спостереження, у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за безперервну службу.
Зобов`язати Національний центр управління та випробувань космічних засобів в особі філії - Західного центру радіотехнічного спостереження, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за 20 років безперервної служби в Збройних Силах України у розмірі, що складає 1,5 посадового окладу і окладу за військовим званням.
Зобов`язати Національний центр управління та випробувань космічних засобів, в особі філії - Західного центру радіотехнічного спостереження, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за 25 років безперервної служби в Збройних Силах України у розмірі, що складає 2 посадові оклади і оклади за військовим званням.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич

Постанова складена в повному обсязі 03.10.2016 року