Справа № 448/383/16-а, 2а-448/37/16
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Справа № 876/4743/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 11 травня 2016р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа заступник начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України Мірошниченко Михайло Іванович про визнання протиправною та скасування постанови пропорушення митних правил, -

в с т а н о в и л а :

04.04.2016 року позивачка звернулася до суду із позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченка М.І. в справі про порушення митних правил від 25.03.2016 року за №0732/20909/16, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн., оскільки з вагомих і об'єктивних підстав, а саме ремонту транспортного засобу не могла вчасно вивезти автомобіль з України. Разом з тим, одночасно просить звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП - у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження по даній справі - закрити.

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 11 травня 2016р. позов задоволено. Постанову заступника начальника Львівської митниці Мірошніченка М.І. в справі про порушення митних правил №0732/20909/16 від 25.03.2016р. про притягнення позивачки до відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України - змінено, звільнивши останню від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП - у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у вищевказаній справі - закрито.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з підстав порушення норм матеріального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що митниця винесла обгрунтовану постанову про накладення стягнення на позивачку, а висновок суду про малозначність даного виду правопорушення є таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який просить залишити без змін рішення суду, представника відповідача, яка просить задоволити апеляційну скаргу, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 10.02.2016 року ввезла на митну територію України через митний пост «Мостиська» Львівської митниці автомобіль марки «CHRYSLER VOYAGER», реєстраційний номер НОМЕР_1, в режимі «транзит» та згідно баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби станом на 02.03.2016 року за встановленим терміном не вивезла за межі митної території України та у інший митний режим не помістила даний транспортний засіб на іноземній реєстрації.

02.03.2016 року державний інспектор ВМО №1 м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС Матіяш А.Т. склав протокол №0732/20909/16 про порушення ОСОБА_1 митних правил.

25.03.2016 року заступник начальника Львівської митниці ДФС - Мірошніченко М.І. виніс постанову в справі про порушення митних правил, згідно якої позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України, та накладено на останню адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії позивачки правомірно кваліфіковано митним органом за ч.3 ст.470 МК України, оскільки вона перевищила встановлений ст.95 МК України строк доставки вказаного транспорту, що перебував під митним контролем, до митного органу призначення. Однак, митним органом, при винесені постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та накладення на неї стягнення було не повно враховано характер та причини вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці п'ять діб.

Відповідно до ч.3 ст.470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також невивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку - не заперечується сторонами, чим стверджується факт порушення позивачкою ч.3 ст.470 МК України.

Колегія суддів вважає, що суд не наділений повноваженнями звільнення від покарання і винесення усного зауваження. Вказані процесуальні дії відносяться до прерогативи органу, який розглянув справу, в даному випадку митного органу. Судом повинно було б досліджуватися лише питання законності постанови посадової особи у справі про адміністративне правопорушення. Сама диспозиція частини третьої статті 470 МК України не передбачає в даній справі застосування "малозначність". Тому оскаржене покарання є справедливим, винесеним відповідно до санкції, пропорційно характеру правопорушення.

Суд першої інстанції не вправі був приймати рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо санкції адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги заперечення митного органу про те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо неможливості вивезення транспортного засобу за межі України, а зазначено лише фактичне перебування транспортного засобу у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на станції техобслуговування щодо заміни частин транспортного засобу. Позивач вчасно не попередила митні органи про тимчасове перебування транспортного засобу на станції техобслуговування, як і не представила митниці доказів свого матеріального становища.

Колегія суддів окремо обумовлює і ту обставину, що позивачка заперечуючи факт скоєння нею інкримінованого адміправопорушення, згідно її позовних вимог, одночасно просить застосувати до неї ст.22 КУпАП, чим фактично визнає скоєне нею адмінправопорушення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з»ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає до скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову, що узгоджується з положеннями п.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ст.94, 98 КАС України з позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.94, 160 ч.3, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.1, 4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України - задоволити.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 11 травня 2016р. по справі №448/383/16-а, 2а-448/37/16 - скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на рахунок отримувача №1004 УДКСУ у Галицькому районі м.Львова код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007573 Банк отримувача ГУДКСУ у Львівській області Код банку отримувача (МФО 825014 Код класифікації доходів бюджету 22030001, "Призначення платежу" - судовий збір, код 34668371 - судовий збір в сумі 606 (шістсот шість) грн. 32 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 30.09.2016р.