Справа № 817/3156/15
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року м. Київ К/800/8924/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Голубєвої Г.К.

Суддів Веденяпіна О.А.

Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року та постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року по справі № 817/3156/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.11.2014 року: №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб СПД за основним платежем 5334 грн. 98 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2072 грн. 12 коп.; №, яким нараховано суму грошового зобов'язання за платежем штрафна санкція у сфері ЗЕД в розмірі 32143 грн. 82 коп., визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 19.06.2015 року №610-25 на загальну суму 53995 грн. 66 коп.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 19 червня 2015 року №610-25 в частині визначення суми податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 45735 грн. 86 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.11.2014 року № та прийнято в цій частині нове рішення - про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.11.2014 року №, яким визначено штрафну санкцію в розмірі 32143 грн. 82 коп. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального права та без належного врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, Дубенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області прийняті спірні податкові повідомлення-рішення. Також, фіскальним органом сформовано спірну податкову вимогу.

Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 28.11.2014 року № стало те, що позивач, на думку податкового органу, в порушення статті 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93 здійснював розрахунки за ремонтні роботи на території Польщі в готівковій формі у польських злотих та за відсутності у розрахунковому документі - Faktura Pro-Forma - назви платника (замовника), якому здійснювалися ремонтні роботи та без відображення марки, номерних знаків автомобіля, якому здійснювався ремонт.

Разом з тим, статтею 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» регламентовано, що у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України - гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України.

Пунктом 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93 встановлено, що до резидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, за порушення резидентами порядку розрахунків, установленого статтею 7 цього Декрету застосовується штраф у розмірі, еквівалентному сумі валютних цінностей, що використовувалися при розрахунках, перерахованій у валюту України за обмінним курсом Національного банку України на день здійснення таких розрахунків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не здійснював розрахунки за ремонтні роботи на території Польщі в готівковій формі у польських злотих, оскільки документи, надані підзвітною особою, не містять відомостей щодо платника чи замовника послуг у наданих документах.

Окрім того, за змістом статті 16 Декрету № 15-93 компетентним органом, який має повноваження застосовувати санкції за порушення норм цього Декрету, ст. 7 зокрема, є Національний банк України.

З огляду на вищезазначене, податкове повідомлення-рішення від 28.11.2014 року №3 скасовано апеляційним судом правомірно.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами пункту 56.18 статті 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Податкова вимога від 19.06.2015 року № 610-25 включає в себе грошові зобовязання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами (по коду бюджетної класифікації 11010100), в розмірі 8219 грн. 80 коп. та по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (по коду бюджетної класифікації 11010500), в розмірі 45735 грн. 86 коп.

Встановлено, що підставою для включення у податкову вимогу від 19.06.2015 року №610-25 грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб по коду бюджетної класифікації 11010500 в розмірі 45735 грн. 86 коп., став факт узгодження даного грошового зобовязання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 28.11.2014 року №.

Відповідно до постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 23.09.2015 року по справі № 817/1908/15, яка набрала законної сили 25.11.2015 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Дубенської ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненські області від 28.11.2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 47068 грн. 62 коп.

Відповідно до підпункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Таким чином, податкова вимога від 19.06.2015 року № 610-25 в частині визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 45735 грн. 86 коп. скасована правомірно.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області відхилити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року по справі № 817/3156/15 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку передбаченому ст. ст. 235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підпис Веденяпін О.А.
підпис Юрченко В.П.