Справа № 810/2777/16
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2016 року Справа № 810/2777/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.06.2016 № 62/13-02, згідно з яким позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" у сумі 25000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не повинен сплачувати транспортний податок у 2016 році, так як рішення про сплату податку було прийнято органом місцевого самоврядування з порушенням строку встановленого Податковим кодексом України, тому податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідач відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надіслав. За таких обставин справа розглядалась судом за наявними в ній матеріалами і доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи факт неявки в судове засідання представника відповідача, а також відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експертів суд, керуючись положеннями частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, постановив про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

Дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 є громадянкою України (паспорт серії СК № 140579, виданий Білоцерківським РВ ГУ МВС України в Київській області), якій належить на праві власності автомобіль марки LAND ROVER 2013 року випуску, обєм двигуна 4999 см3, державний номер № АІ 7772 IК.

Позивач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

28 січня 2016 року відповідно до Податкового кодексу України, пункту 24 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області затвердила Положення про транспортний податок, згідно з яким об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) періоду.

У червні 2016 року Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового Кодексу України прийняла податкове повідомлення-рішення від 23.06.2016 №62/13-02, згідно з яким визначила позивачу грошове зобов'язання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" у сумі 25000,00 грн. за 2016 рік.

Позивач не погодився з визначеним йому грошовим зобов'язанням та звернувся до суду з даним позовом. На думку позивача, податковий орган неправомірно визначив йому суму податкового зобов'язання зі сплати транспортного податку, через те що рішення Узинської міської рада Білоцерківського району Київської області "Про затвердження положення про транспортний податок" прийняте поза межами строків визначених Податковим кодексом України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що винили між сторонами, суд зазначає наступне.

У грудні 2014 року Верховна Рада України прийняла Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", згідно з яким запроваджено транспортний податок як різновид податку на майно. Вказаний закон набув чинності 1 січня 2015 року.

Так, відповідно до підпункту 265.1.2 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України (з урахуванням змін та доповнень, внесених Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII) транспортний податок є одним із складових податку на майно, що належить до місцевих податків (п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України).

Платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування, а базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Щодо фізичних осіб, то обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування, які їм належать і зареєстровані в Україні, здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку на підставі відомостей, необхідних для розрахунку податку, отриманих від органів внутрішніх справ.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Кодексу).

У справі, що розглядалась, предметом спору стала правомірність справляння транспортного податку як різновиду місцевого податку на майно у 2016 році, що запроваджений на підставі Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набув чинності з 1 січня 2015 року, з урахуванням змін, що відбулися у правовому регулюванні обєкта оподаткування, що настали з 1 січня 2016 року відповідно до Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII.

Дослідивши питання щодо правового регулювання справляння транспортного податку у 2016 році, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статей 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Положеннями пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України передбачено, що місцеві ради обов'язково установлюють податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю.

Згідно з підпунктом 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у порядку, визначеному цим Кодексом.

В силу положень підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Приписами пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України визначено, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Ці норми також узгоджуються з принципом стабільності податкового законодавства, передбаченого підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Зі змісту вказаних норм убачається, що в разі прийняття органом місцевого самоврядування у період з 1 січня 2016 року до 15 липня 2016 року рішення про запровадження місцевого податку, положення такого рішення могли набрати чинності не раніше 1 січня 2016 року і регулювати питання сплати податку з 2016 року. Якщо ж таке рішення прийнято органом місцевого самоврядування після 15 липня 2016 року, його положення можуть набрати чинності і застосовуватися не раніше 1 січня 2017 року.

Враховуючи момент набрання чинності Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", а також зміни, що відбулися у правовому регулюванні обєкта оподаткування з 1 січня 2016 року відповідно до Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII, суд зазначає, що орган місцевого самоврядування не мав жодних підстав для прийняття рішення щодо запровадження передбачених цим Законом місцевих податків у 2016 році, адже такі рішення, в разі їх прийняття, порушують визначений Податковим кодексом України порядок і спосіб встановлення місцевих податків (у тому числі й транспортного податку як різновиду податку на майно), зокрема вимоги підпункту 12.3.4 пункту 12.3 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України.

Положеннями підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено, що в разі, якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

У справі, що розглядалась, суд також встановив, що 28 січня 2016 року Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області прийняла рішення "Про затвердження положення про транспортний податок" (оприлюднене на сайті Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області від 24.02.2016).

Із змісту рішення вбачається, що воно набирає чинності з 1 січня 2016 року, тобто зі зворотною дією у часі.

Це означає, що податкове повідомлення-рішення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, від 23.06.2016 № 62/13-02, згідно з яким позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" у сумі 25000,00 грн. є протиправним і підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Згідно з частинами першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір, доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 23.06.2016 № 62/13-02, згідно з яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" у сумі 25000,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок асигнувань Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривень 21 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.