Справа № 2а-11596/11/2670
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року м. Київ К/9991/53774/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Іваненко Я.Л., Малинін В.В.,

секретар судового засідання - Шаманська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 17.11.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2012р. у справі за його позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання дій протиправними, скасування наказів в частині, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог) про визнання дій неправомірними, скасування пункту 1 наказу від 21.06.2011р. №226, скасування наказу від 07.07.2011р. №386 о/с в частині звільнення його з органів внутрішніх справ, поновлення на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку територіального відділу міліції Дарницького районного управління ГУ МВС України в м. Києві та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 11.07.2011р. Просив поновити строк звернення до суду.

Ухвалою окружного адміністративного суду м. Києва від 17.11.2011р. позовні вимоги в частині скасування пункту 1 наказу ГУ МВС України в м. Києві від 21.06.2011р. №226 залишено без розгляду.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 17.11.2011р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2012р., в задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Згідно з підпунктом «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

В ході розгляду справи по суті судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку територіального відділу міліції Дарницького районного управління ГУ МВС України в м. Києві з грудня 2006 року.

Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 21.06.2011р. №226 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні Правил дорожнього руху внаслідок керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та порушення абзаців 2, 5, 12 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на позивача накладено стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 07.07.2011р. №386 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України на підставі пункту 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Підставою звільнення позивача з органів внутрішніх справ став висновок службового розслідування від 21.06.2011р., в якому встановлено, що 17.04.2011р. о 1 год 30 хв працівниками полку ДПС ДАІ був затриманий позивач, який у стані алкогольного сп'яніння керував транспортним засобом Opel Astra, державний номер НОМЕР_1. За результатами проходження огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу в організмі позивача виявлено 1,30 проміле алкоголю. По даному факту працівниками полку ДПС ДАІ відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА1 за №1327425 від 17.04.2011р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час складання адміністративного протоколу позивач не повідомив працівників ДАІ про те, що він проходить службу в органах внутрішніх справ, та не повідомив про вказану подію керівництво підрозділу.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25.05.2011р. позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 2550 грн.

Відповідно до письмових пояснень від 12.05.2011р. позивач пояснив, що 16.04.2011р. він разом із дружиною та донькою знаходився у своїх знайомих у Подільському районі м. Києва, де протягом дня вжив приблизно 350 гр. горілки. У зв'язку з тим, що у доньки підвищилась температура тіла, позивач виїхав на своєму автомобілі до найближчої аптеки за ліками, був зупинений працівниками ДАІ, які запропонували йому пройти обстеження на стан алкогольного сп'яніння.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що службове розслідування проведено в строки, порядок і спосіб, передбачений чинним законодавством, в ході якого факт вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП був доведений.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження факт порушення позивачем вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а тому суди обґрунтовано прийшли до висновку про законність його звільнення зі служби та про застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення з огляду на тяжкість вчиненого ним правопорушення.

Також безпідставними є посилання позивача на пропуск відповідачем місячного строку, передбаченого дисциплінарним статутом, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки дисциплінарне стягнення накладено відповідно до положень статті 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в межах місячного строку з дня закінчення службового розслідування та провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Також безпідставним є посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на те, що його звільнення не було погоджено з профспілковою організацією, оскільки за правилами статті 43 КЗпП України таке погодження необхідне в разі розірвання трудового договору виключно з підстав, передбачених пунктами 1, 2 - 5, 7 статті 40, пунктами 2, 3 статті 41 цього Кодексу, а звільнення позивача відбулось з підстав, передбачених Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке такого погодження не передбачає.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 17.11.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2012р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: Я.Л. Іваненко

В.В. Малинін