Справа № 490/2850/16-а
Суддя: Батченко О. В.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/433/2016 Справа № 490/2850/16-а
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

21 липня 2016 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Кваша С.О., з участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про захист права на соціальне забезпечення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, просила визнати бездіяльність відповідача по несплаті з 01 травня 2014 року допомоги при народженні дитини та щодо припинення з 01 серпня 2014 року виплати допомоги по догляду за дитиною до виповнення трьох років.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали, підтвердили викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач подав суду заяву про розгляд справи за відсутності свого представника, проти задоволення позову заперечував.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як слідує з письмових заперечень відповідача, 31 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до відділу соціальних виплат управління соціальних виплат та компенсацій Центрального району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради з заявою, в якій просила призначити допомогу при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В цій же заяві позивач зазначила, що вищевказані соціальні виплати отримувала під час проживання в Російській Федерації.

Відповідачем компетентним органам Російської федерації був направлений запит щодо призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини, але оскільки у встановлений законодавством строк відповідь отримано не було, - у призначенні вищевказаної допомоги позивачу було відмовлено.

30 травня 2014 року ОСОБА_1 повторно звернулась за призначенням допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно листа, що надійшов з Російської Федерації вих. № 234 від 30 квітня 2014 року, допомога при народженні дитини ОСОБА_1 виплачена у повному обсязі. За такого в призначенні допомоги при народженні дитини було відмовлено, але була призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн. 00 коп. щомісяця з 01 травня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 8 "Соглашения между Правительством Российской Федерации и Правительством Украины от 15 января 1993 года "О трудовой деятельности и социальной защите граждан России и Украины, работающих за пределами своих государств" социальное обеспечение по данному Соглашению для работников, работающих на территории Стороны трудоустройства, и членов их семей осуществляется на основании законодательства этой Стороны. При этом, под социальным обеспечением по данной статье понимается все виды пособий и выплат, которые предоставляются гражданам в случае болезни, беременности и родов в других случаях.

За такого, оскільки ОСОБА_1 використала право на отримання допомоги при народженні дитини у Російській Федерації у повному обсязі, тому вона втратила право на отримання такої допомоги в органах соціального захисту України.

Відповідно до п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами), особам, які на ІНФОРМАЦІЯ_1 мали право на отримання допомоги при народженні (усиновленні) дитини у розмірі, встановленому на першу дитину, після досягнення дитиною двох років на наступні 12 місяців призначається щомісячна допомога у розмірі 130 гривень.

У разі працевлаштування отримувача допомоги або виходу на роботу виплата допомоги у розмірі 130 гривень припиняється.

З 01 липня 2014 року ОСОБА_1 мала право на виплату щомісячної допомоги у розмірі 130 грн. 00 коп., оскільки на цей час її дитині виповнилося два роки.

Разом з цим, як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 згідно наказу № 4 від 01 квітня 2014 року вийшла на роботу в ПП "ОСОБА_3", де працює на посаді заступника директора.

Таким чином, з часу виходу на роботу ОСОБА_1 втратила право на отримання щомісячної допомоги у розмірі 130 грн. 00 коп., а за такого припинення виплати відповідачем цієї допомоги є правомірним.

Посилання позивача на те, що на посаді вона працювала неповний робочий день не спростовують висновків суду у справі, оскільки законодавець пов'язує припинення виплати допомоги лише з фактом її виходу на роботу та без розмежування повного або неповного робочого часу.

За такого, судом не встановлено порушень соціальних прав позивача, припущених з боку відповідача.

Разом з цим, відповідно ч. 2 та 4 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли поивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на на рішення, дії або бездіяльність суб'єкту владних повноважень.

В силу п. 9 ст. 155 КАС України суд залишає адміністративний позов без розгляду якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як слідує з обставин справи позивач з 15 серпня 2014 року дізналася про порушення своїх прав на соціальне забезпечення, звернулась з цього приводу до начальника управління, а отже протягом шести місяців мала можливість звернутись з даним адміністративним позовом до суду до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради, проте цього не зробила, звернувшись до суду лише у березні 2016 року. Позивач також 03 липня 2015 року зверталась зі скаргою до відповідача, на яку отримала відповідь-роз'яснення вих. № Д-П-923-1/у від 22 липня 2015 року, проте і у місячний строк з часу отримання відповіді позивач до суду не звернулась. Належними та допустимими доказами позивач не довела поважності причин пропуску процесуального строку на звернення до суду за захистом порушеного права, заяви про поновлення цього строку суду не подавала, а тому адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись п. 9 ст. 155, ст. 159, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про захист права на соціальне забезпечення - залишити без розгляду внаслідок пропуску без поважних причин строку на звернення до суду за захистом порушеного права.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Батченко