Справа № 490/5646/16-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 р.м.ОдесаСправа № 490/5646/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Мамаєва О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.08.2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського міського голови про визнання бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївського міського голови про визнання протиправною бездіяльність щодо не направлення протягом 5 днів заяви позивача від 26.02.2016 року за належністю, зобов'язання направити заяву від 26.02.2016 року до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, визнання протиправною дію Миколаївського міського голови щодо розгляду заяви від 26.02.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що до повноважень відповідача не входить встановлення плати за послуги водопостачання, проте, останнім було надано відповідь від 21.03.2016 року не по суті звернення. Крім того у травні 2016 року позивачу стало відомо, що тарифну плату може встановлювати Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.08.2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність щодо не направлення у строки, встановлені ч.3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" заяви ОСОБА_1 від 26.02.2016 року за належністю до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. В задоволенні решти частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 26.02.2016 року звернувся із заявою до Миколаївського міського голови, в якому просив знизити тарифну плату за воду, якщо це не входить до повноважень міського голови, то просив направити заяву до органу, який має повноваження встановлювати тарифну плату за воду (а.с.2).

21.03.2016 року за вих. № 1-859-4/1, на звернення позивача направлена відповідь за підписом міського голови, згідно якої позивачу запропоновано безкоштовне встановлення засобу обліку води (а.с. 3), тобто відповідь була надана не по суті звернення.

А лише 07.06.2016 року заява ОСОБА_1 була надіслана міським головою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг для надання відповіді, у зв'язку із тим, що встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення для МКП "Миколаївводоканал" покладено на Національну комісію (а.с. 27).

Вирішуючи спір судом першої інстанції частково задоволено позовні вимоги, а саме судом встановлено протиправність дій відповідача щодо порушення строків направлення заяви позивача за належністю відповідному органу для надання відповіді, у задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.

Судова колегія суду апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги безпідставними з огляду на наступне.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону його метою є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним закон.

За змістом ст.4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Частиною 3 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до ч. 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян", якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки (абзац 1, 3 статті 15 Закону України "Про звернення громадян").

Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2016 року Миколаївським міським головою отримано звернення ОСОБА_1, за замістом заяви позивач просив знизити тарифну плату за воду, посилаючись на багаторічну безоблікову втрату води в його квартирі, тому вважає встановлену плату завищеною.

Однак, оскільки зі змісту звернення ОСОБА_1 відповідачу не було зрозуміло чи він просить переглянути тариф на постачання води особисто для себе чи для підприємства МКП «Миколаїводоканал», 21.03.2016 року за вих. № 1-859-4/1, на звернення позивача було запропоновано безкоштовне встановлення засобу обліку води, фактично відповідь була надана не по суті звернення.

Та лише 07.06.2016 року заява ОСОБА_1 від 26.02.2016 року була надіслана міським головою до Національної комісії за належністю відповідному органу, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг для надання відповіді, у зв'язку із тим, що встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення для МКП "Миколаївводоканал" покладено на Національну комісію з порушенням терміну, встановленого законом на вчинення таких дій.

З урахуванням викладеного, позовна вимога щодо зобов'язання Миколаївського міського голову направити заяву ОСОБА_1 від 26.02.2016 року до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг задоволенню не підлягає, оскільки на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанціях зазначені дії відповідачем виконанні, а саме 07.06.2016 року заява ОСОБА_1 від 26.02.2016 року була направлена за належністю відповідному органу.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною дію відповідача щодо розгляду заяви від 26.02.2016 року, то судова колегія вважає що вона обґрунтовано не була задоволена судом першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова є головною посадовою особою територіальної громади міста тощо, його повноваження та порядок їх здійснення визначаються цим законом.

Як вбачається з відповіді Миколаївського міського голови від 21.03.2016 року за вих. № 1-859-4/1 позивачу було запропоновано безкоштовно встановити засіб обліку води тобто відповідь не стосувалась порушеного позивачем в заяві від 26.02.2016 р. питання, а містила роз'яснення щодо можливості встановлення в квартирі безкоштовного засобу обліку води, а тому підстави для задоволення позову в частині визнання протиправною дію щодо розгляду заяви від 26.02.2016 року задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем, фактично заява не була розглянута по суті поставленого питання, крім того в судовому порядку зазначена бездіяльність відповідача визнана судом протиправною.

Таким чином, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обгрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апелянта викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим в адміністративному позові, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 09.08.2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик