Справа № 821/933/16
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/933/16

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі Чорноморське МРУ Укртрансбезпеки) про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 9 червня 2016 року № 73.

В обґрунтування позову зазначалось, що позивачу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та свідоцтва НОМЕР_3 належать спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е, марки DAF, державний номер НОМЕР_1, та спеціалізований напівпричіп Н/ПР-самоскид-Е, марки BODEX, модель KIS 33, державний номер НОМЕР_4. Згідно договору позики вказані транспортні засоби 14 квітня 2016 року були передані позивачем у користування ПП «Колос» строком на 5 років. 9 червня 2016 року посадовими особами відповідача на 203 км автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ було зупинено названий транспортний засіб та здійснено габаритно-ваговий контроль, за результатами якого встановлено перевищення осьових навантажень на одну вісь на 750 кг, у зв'язку з чим складено довідку та акт про перевищення нормативних вагових параметрів, а також розрахунок № 73, яким позивача за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування зобов'язано здійснити плату в сумі 81,8 євро. На думку позивача, названий розрахунок є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що судом при вирішенні справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, і, крім того, порушено норми матеріального та процесуального права, а саме п. п. 21 та 28 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879. Так, на думку апелянта, судом не враховано, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником. Крім того, плата за проїзд нараховується виключно за пройдену частину маршруту по території України. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та свідоцтва НОМЕР_3 належать спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е, марки DAF, державний номер НОМЕР_1, та спеціалізований напівпричіп Н/ПР-самоскид-Е, марки BODEX, модель KIS 33, державний номер НОМЕР_4.

Згідно договору позички транспортних засобів від 14 квітня 2016 року названі транспортні засоби передані позивачем у користування ПП «Колос» строком на 5 років.

9 червня 2016 року посадовими особами Чорноморського МРУ Укртрансбезпеки на 203,5 км автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ здійснено перевірку вказаних вище транспортних засобів щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, під час якої за результатами габаритно-вагового контролю встановлено перевищення нормативного навантаження на одиночну вісь на 750 кг, що є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху.

За результатами перевірки складено акт від 9 червня 2016 року за № 081862, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 9 червня 2016 року за № 0005074 та розрахунок за № 73, яким позивача за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування зобов'язано здійснити плату в сумі 81,8 євро.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що посадові особи відповідача правомірно склали акт, довідку та розрахунок плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, оскільки за результатами контрольного заходу встановлено перевищення нормативного навантаження на одиночну вісь належного позивачу транспортного засобу, що є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (зі змінами) (далі Правила № 30).

На підставі п. 3 названих Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 Правил № 30 визначено, що рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі фактичної маси транспортного засобу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) (п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306).

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (зі змінами) «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» (далі Порядок № 879).

Відповідно до п. 2 названого Порядку габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Згідно п. 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього визначені пунктами 15-25 названого Порядку.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення (п. 18 Порядку № 879).

На підставі п. 31-1 названого порядку якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Як встановлено матеріалами справи, 9 червня 2016 року посадовими особами відповідача на 203,5 км автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ здійснено перевірку належних позивачу транспортних засобів щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, під час якої за результатами габаритно-вагового контролю встановлено перевищення нормативного навантаження на одиночну вісь на 750 кг, що є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху.

При цьому у водія були відсутні документи, що підтверджують оплату за проїзд з перевищенням вагових параметрів.

Матеріалами справи також встановлено, що за результатами перевірки посадовими особами Чорноморського МРУ Укртрансбезпеки складено акт від 9 червня 2016 року за № 081862, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 9 червня 2016 року за № 0005074 та розрахунок за № 73, яким позивача за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування зобов'язано здійснити плату в сумі 81,8 євро.

Аналізуючи викладене та наведенні вище норми законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що посадові особи відповідача при складанні довідки та акту про перевищення нормативних вагових параметрів, а також розрахунку № 73 діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що виключає можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу повинен вносити виключно перевізник, виходячи з наступного.

Так, статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, зокрема, для автомобільного перевізника є документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що при здійснені габаритно-вагового контролю водієм ОСОБА_2 посадовим особам відповідача була надана товарно-транспортна накладна від 9 червня 2016 року.

З названої товарно-транспортної накладної вбачається, що перевізником вантажу є «Інтрейд», замовником - МТП м. Миколаїв, вантажовідправником - ТОВ «Югагротранс» м. Запоріжжя. Товарно-транспортну накладну завірено печаткою ТОВ «Апрель 2008» м. Одеса, тобто підприємства, не зазначеного в названій ТТН (а. с. 37).

За таких обставин, суд першої інстанції надійшов до правильного висновку про неможливість визначення перевізника на підставі наданої водієм співробітникам відповідача товарно-транспортної накладної. Будь-які інші документи для встановлення перевізника водієм не надавалися, що не ставиться під сумнів в апеляційній скарзі.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що позивач був запрошений до Чорноморського МРУ Укртрансбезпеки на 5 липня 2016 року для участі в розгляді справи про порушення транспортного законодавства, однак не скористався можливістю надати необхідні для встановлення перевізника вантажу документи.

Суд апеляційної інстанції відхиляє також доводи апелянта про те, що плата за проїзд нараховується виключно за пройдену частину маршруту по території України, оскільки водієм не було усунуто порушення, виявленні при здійснені габаритно-вагового контролю, і з цими порушеннями було продовжено рух транспортним засобом до місця призначення.

Із врахуванням викладеного, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розрахунку. При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, договір позики від 14 квітня 2016 року, згідно якого ОСОБА_1 вказані транспортні засоби передав у користування ПП «Колос» строком на 5 років, може слугувати доказом в разі звернення позивача до суду з вимогами до ПП «Колос» про розірвання названого договору чи відшкодування збитків в порядку цивільного судочинства.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 10 жовтня 2016 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко