Справа № 444/728/16-а
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року Справа № 876/4409/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання нечинними рішень сільської ради та зобовязання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, третьої особи ОСОБА_2 в якому просила визнати дії Малехівської сільської ради протиправними та визнати рішення Малехівської сільської ради № 24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по вул. Дорошенка 14 А гр. ОСОБА_2А.» та рішення №13 від 07.07.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_2А.» в частині п.3 нечинними.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції у вступній частині постанови на двох аркушах переписує подані заперечення на адміністративний позов представником третьої особи, а в мотивувальній частині постанови цитує законодавство без зазначення встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів не врахування окремих доказів.

Так суд зазначає, що відповідач та його представник в судовому засіданні пояснили, що згідно генерального плану забудови села заїзд між земельними ділянками позивачки та третьої особи не передбачений. Про якого відповідача йде мова є незрозумілим, адже у судовому засіданні брав участь лише представник позивача, який долучив завірені сільською радою плани села Малехів і заперечень щодо існування заїзду з його сторони не було.

Малехівською сільською радою прийнято рішення № 13 від 07.07.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_2 Пунктом 3 цього рішення зобов'язано ОСОБА_2 погодити попередньо технічну документацію, а після цього затвердити сільською радою.

Надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки не передбачає відповідно до ст. 118 ЗК України попереднього погодження її сільською радою. Сільська рада діяла в інтересах третьої особи незаконно. Згідно викопіювання із генерального плану с. Малехів між земельною ділянкою апелянта, яка є для обслуговування житлового будинку, та земельною ділянкою ОСОБА_3 є спільний заїзд до наших господарств. Іншого заїзду у них немає і такий є вказаний при приватизації її земельної ділянки в 2012 році, без наявності заїзду до земельної ділянки приватизація її була б неможлива. Заїзд існував до її будинку з часу його побудови в 1963 році, про що долучено докази. Земельну ділянку під будівництво батькові третьої особи було надано лише в 1964 році, що підтверджено доказами і з цього часу був утворений спільний заїзд до земельних ділянок.

Суд мотивує постанову ст. 118 ЗК України, але ж при прийнятті рішення про надання дозволу на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки цією статтею не передбачено попереднє погодження цього проекту на сесії сільської ради. Відповідно до ст.186 ЗК України зазначено, що документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі погодженню не підлягає, чого не бажав бачити суд.

Суд посилається на ст. 26 п.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин, але ключовим у цій статті є - відповідно до закону. Суд, таким чином, робить висновок, що рішення приймались в межах повноважень сільської ради, але далі ст.26 вказаного Закону норм не аналізував, які саме повноваження має сільська рада, а які виконавчий комітет сільської ради.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що проекти землеустрою не погоджуються, але такий погоджувався, оскільки земельна ділянка межує із землями сільської ради і що рішення прийняті відповідають чинному законодавству, а от назвати ці норми законодавства які чинні і дають підстави вчиняти такі дії сільській раді чомусь не зміг.

Сільською радою до прийняття вказаного вище рішення було подано звернення до головного архітектора району 03.07.2015 року щодо виготовленої технічної документації ОСОБА_2 і у відповіді на звернення від 24.07.2015 року головний архітектор району повідомив сільську раду, що на представленій топографічній зйомці існуючі межі нанесені невірно, так як спільний заїзд, що існує між ділянками № 7 та № 14а, є у спільному користуванні двох співвласників. Розподіл його можливий за умови спільної згоди. Також вказано, що ОСОБА_2 може приватизувати земельну ділянку лише в існуючих межах. До отримання висновків головного архітектора 07.07.2015 року приймається оскаржуване рішення № 13 та п. 3 передбачено попереднє погодження технічної документації до її затвердження.

15.10.2015 року сільською радою приймається рішення № 24, яким вже погоджується технічна документація із землеустрою на підставі заяви ОСОБА_2 до сільської ради. Заяву ОСОБА_2 - депутат Мавлехівської сільської ради, подала до сільської ради 13.10.2015 року та просила розглянутим на сесії питання меж між ОСОБА_2 і сусідами, але не просила погодити межі згідно технічної документації. Погоджуючи проект землеустрою ОСОБА_2 сільською радою внесено зміни в генеральний план села, хоча такі мали б вноситись виготовленням детального плану території та у відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Фактично відповідно до виготовленої технічної документації із землеустрою ліквідується спільний заїзд - частина його відходить до земельної ділянки ОСОБА_2 і вже нею подано до сільської ради заяву 16.02.2016 року про затвердження її та з передачею у приватну власність, що зупинено подачею апелянтом позову до суду та його забезпечення ухвалою суду. Головний архітектор району підтвердив, що технічна документація з приватизації повинна виготовлятись на основі містобудівної документації, в даному випадку детального плану території. Сільська рада підтверджує існування спільного проїзду, надає копії з генерального плану с.Малехів, але покликається на думку депутатів, що це було їхнє рішення і таке не може бути переглянуте.

У відповідності ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органом сільської ради повинна проводитись підготовка висновків щодо надання в установленому порядку земельних ділянок та виконавчий комітет здійснює погодження проектів землеустрою. Отже, прийняття рішення про зобов'язання погодити проект землеустрою сільською радою, як і рішення про погодження проекту землеустрою є поза межами компетенції сільської ради.

У відповідності до ст.47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлена процедура підготовки питань на розгляд сесії сільської ради. Постійні комісії за дорученням голови ради вивчають попередньо питання, які виносять на сесію, розробляють на розгляд ради проекти рішень, готують висновки з цих питань. Станом на день прийняття рішення сільською радою було отримано висновок головного архітектора щодо невірності меж, вказаних в топографічній зйомці. В порушення процедури голова Малехівської сільської ради не подавав попередньо вивчення цього питання постійній комісії з питань земельних відносин та висновку комісія не давала. Питання, за подачею голови сільської ради включають в порядок денний сесії, який запропонував погодити план земельної ділянки ОСОБА_2 і депутати голосують за цю пропозицію, як і депутат сільської ради ОСОБА_2 Як випливає із протоколу сесії, який долучено відповідачем до справи, рішення приймалось без обговорення, без наявності проектної документації. У заяві від 13.10.2015 року ОСОБА_2 просила розглянути питання меж і на цій заяві стоїть резолюція - комісії надати пропозиції щодо встановлення меж. Що мав на увазі голова сільської ради і яку комісію проходила ця заява апелянту не відомо. Постійна комісія з питань земельних відносин цієї заяви не розглядала, а у сільського голови вже була відповідь головного архітектора на запит, що зйомка проведена невірно і не може бути ліквідовано заїзд до господарства. Не виникає сумніву, що голова сільської ради не знайомив із висновком головного архітектора депутатів сільської ради, адже його пропозиція навіть не обговорювалася депутатами.

Крім того, апелянт зазначає, що вона подала на постійну комісію заяву щодо прийнятого оскаржуваного рішення. Після розгляду її заяви з виїздом на місце комісією було рекомендовано сільській раді скасувати рішення № 24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по вул. Дорошенка, 14а ОСОБА_2А.». Однак голова сільської ради пояснив, що депутати не погодились із висновком постійної комісії та рішення залишено чинним, на що вони мали право. Відповідач підтверджує листом від 12.03.2016 року, що для врегулювання конфлікту запропоновано постійною комісією з питань земельних відносин накласти сервітут на частину заїзду, що буде входити до земельної ділянки ОСОБА_2 Однак виникає питання хто звертався до постійної комісії, коли таке питання нею розглядалось і як надавались такі пропозиції постійною комісією, яка 04.02.2016 року, вказуючи на незаконність приватизації частини спільного проїзду, рекомендувала скасувати оскаржуване рішення.

ОСОБА_2 пояснювала в судовому засіданні, що бажає створити для себе окремо заїзд, а апелянт повинна мати свій заїзд. Створити реально заїзд окремо до її господарства не є можливим і це підтверджено головним архітектором, частина заїзду, що залишається, не дає можливості ним користуватись, а сільська рада погоджує межі земельної ділянки ОСОБА_2 і вже прийняла заяву 16.02.2016 року від неї для затвердження технічної документації з передачею земельної ділянки у приватну власність поза існуючих меж такої. Як випливає із цієї заяви, ОСОБА_2 має ще донести технічну документацію з приватизації, якої, очевидно, ще ніхто не бачив. Голова сільської ради у резолюції на заяві просить вияснити та надати інформацію, хоча з його подачі проходить незаконне погодження технічної документації разом із спільним заїздом всупереч закону, яку інформацію отримав сільський голова і хто її надав для голови відповіді немає.

У процесі слухання справи з'ясувалось, що при виготовленні проекту землеустрою ОСОБА_2 проводились обміри та виготовлявся план земельної ділянки, оглянути таку стороні позивача було відмовлено, а тому подано запит щодо витребування від виконавця робіт копії цього документу. Клопотання про перерву у судовому засіданні для отримання доказів не було задоволено і для суду було достатнім оглянути окремі документи технічної документації без огляду такої учасниками процесу.

У відповідності до ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень прав на землю, передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Вона є власником земельної ділянки, до якої при приватизації земельної ділянки передбачено заїзд до господарства. Оскаржуваними рішеннями, які не відповідають закону, її право власності порушується, оскільки вона позбавляється заїзду до земельної ділянки, так як частина його згідно погодженої незаконно технічної документації включена до земельної ділянки ОСОБА_2

Використовуючи свої владні управлінські функції, Малехівська сільська приймає рішення №13 від 07.07.2015 року в частині п.3, яким зобов'язує ОСОБА_2 погодити технічну документацію із землеустрою, приймає рішення № 15 від 15.10.2015 року про погодження проекту землеустрою ОСОБА_2, усупереч Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 116,118,152,186 Земельного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної документації», ст. 19 Конституції України.

На підставі викладеного просить скасувати постанову Жовківського районного суду Львівської області від 23.05.2016 року та винести нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Згідно матеріалів справи Малехівською сільською радою 07.07.2015 року прийнято рішення №13 яким надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж) земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0,16000 га та п. 3 вказаного рішення таку технічну документацію представити на затвердження Малехівській сільській раді.

Крім того, 15.10.2015 року Малехівською сільською радою прийнято рішення № 24 яким ОСОБА_2 погоджено план ( картографічні матеріали) та межі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,1637 га по вул. Дорошенка, 14 А в с. Малехів, Жовківського району Львівської області.

Позивач ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання є власником будинку в с. Малехів по вул. Дорошенка, 7 Жовківського району Львівської області та, відповідно, земельної ділянки для обслуговування цього будинку площею 0,0805 га за вказаною адресою, яка належала до цього ОСОБА_4, відповідно до рішення Малехівської сільської ради № 24 від 12.05.1994 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 1, 2 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (ч. 1,2 ст. 103 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Частиною 3 п. б) та г) цієї статті передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

При цьому суд вважав, що рішення Малехівської сільської ради № 24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по вул. Дорошенка, 14 А гр. ОСОБА_2 А.» та рішення № 13 від 07.07.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_2 А.» прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії), оскільки згідно п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. А у відповідності до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України сільська, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Представником же відповідача в судовому засіданні представлено лист Малехівської сільської ради від 26.02.2016 року № 74/02-14, витяг з протоколу від 07.07.2015 року та витяг з протоколу від 15.10.2015 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 було погоджено план (картографічні матеріали) та межі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0,1637 га по вул. Дорошенка, 14 А в с. Малехів та надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0,1600 га по вул. Дорошенка, 14 А в с. Малехів. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що комісією з питань земельних відносин Малехівської сільської ради надано пропозицію для врегулювання конфлікту щодо встановлення меж земельних ділянок між земельними ділянками гр. ОСОБА_2 та земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 та накладення сервітуту на земельну ділянку (частину заїзду - під'їзду) орієнтованою площею 37 кв. м. по вул. Дорошенка 14 А в с. Малехів Жовківського району Львівської області, що буде входити в приватну власність гр. ОСОБА_2 І згідно викопіювання плану забудови села, затвердженого сільським головою Малехівської сільської ради Жовківського району вбачається, що земельні ділянки гр. ОСОБА_2А та ОСОБА_4 межують одна з одною, проїзд між ними відсутній.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення № 13 від 07.07.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_2А.» в частині п.3 не заслуговують на увагу, оскільки вказаним рішенням надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_2 орієнтованою площею 0,16 га., і в цій частині позивачем рішення не оскаржується, а згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін, а згідно ч. 9 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Тому зобовязуючи ОСОБА_5, як то зазначено в п.3 рішення № 13 від 07.07.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_2А.» подати на затвердження технічну документацію із землеустрою, орган місцевого самоврядування діяв правомірно і вказаним пунктом жодним чином не порушуються права позивачки.

Проте, колегія суддів не згідна доводами суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Малехівської сільської ради №24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по вул. Дорошенка 14 А гр.. ОСОБА_2А.», оскільки сільською радою не погоджено план та межі земельної ділянки ОСОБА_2, а погоджено лише розроблені проектні пропозиції, (а.с.18), більше того такі проектні пропозиції ніким не погоджувались, а межі земельної ділянки ОСОБА_2 не узгоджувались із суміжними землекористувачами, в тому числі і позивачем. .

У відповідності до вимог ч.8 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, а згідно ч.2 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано обєкт будівництва або планується розташування такого обєкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Згідно відповіді головного архітектора району від 03.07.2015 року (а.с.85) на запит сільської ради головний архітектор району повідомив сільську раду, що на представленій топографічній зйомці існуючі межі нанесені невірно, так як спільний заїзд, що існує між ділянками № 7 та № 14а, є у спільному користуванні двох співвласників. Розподіл його можливий за умови спільної згоди, а ОСОБА_2 може приватизувати земельну ділянку лише в існуючих межах.

Отже, прийнявши рішення № 24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по вул. Дорошенка 14 А гр.. ОСОБА_2А.» Малехівська сільська рада погодила розроблені проектні пропозиції, і фактично відповідно до таких пропозицій ліквідувала спільний заїзд частина, якого мала б відходити до земельної ділянки ОСОБА_2, чим порушила права позивача.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду не відповідають матеріалам справи а постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а позовні вимоги слід задовольнити частково - визнати протиправним та скасувати рішення Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області № 24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по вул.. Дорошенка, 14А гр. ОСОБА_2А».

Керуючись ч. 3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2016 року по справі № 444/728/16-а - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області № 24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по вул.. Дорошенка, 14А гр. ОСОБА_2А».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_6

Повний текст постанови виготовлений 29.09.2016 року