Справа № 22-а/0690/5828/11
Суддя: Косигіна Л. М.
Дата ухвалення: 2011-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/5828/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної JI.M.

суддів: Жигановської О.С., Кочетова Л.Г.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради

на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 30 квітня 2010 року, -

встановила:

У березні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача невиплачені кошти, передбачені ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 24495 грн. 46 коп. за період з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року, 01.05.2008 року по 28.02.2009 року.

Постановою Овруцького районного суду від 30 квітня 2010 року позов задоволено частково, дії відповідача визнано неправомірними. Стягнуто з УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради на користь ОСОБА_1 доплату до заробітної плати в сумі 15602 грн. 51 коп. за період з 01.07.2007 року по 31.12.2008 року.

В апеляційній скарзі УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював у Північному територіальному відділенні державного підприємства "Служба міжнародних автомобільних перевезень" з 30.12.2005 року по 15.12.2008 року, віднесений до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає у м. Овруч, та отримував виплати за ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом (а.с. 2-4, 9, 10, 17).

Згідно зі ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні безумовного (обов'язкового) відселення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Дія вказаної норми була зупинена Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2008 року.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення щодо зупинення дії ст. 39 вищевказаного Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Проте, прийшовши до висновку про неправомірність дій відповідача щодо нарахування виплат, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у меншому розмірі, ніж визначено Законом та стягуючи недоплачені кошти, суд першої інстанції не врахував наступне.

Відповідно до ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності таких дій - зобов'язати провести нарахування /донарахування/ та виплату належних сум відповідно до закону, не ухвалюючи при цьому рішення про визначення конкретного розміру виплат.

Крім того, судом неправильно визначено період, за який необхідно провести перерахунок коштів, оскільки вказана доплата не є складовою частиною заробітної плати.

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Доплата громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, передбачена ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є соціальною виплатою, оскільки здійснюється органами соціального захисту населення за рахунок державного бюджету усім працюючим у такій зоні громадянам незалежно від форм власності підприємств, установ організацій та їх відомчої належності /підпункт 5 п. 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою КМ України від 20.09.2005 року № 936/.

За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 207, 211,212 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду від 30 квітня 2010 року скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у неповному розмірі коштів, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22.05.2008 року по 15.12.2008 року.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 доплату до заробітної плати у розмірі, встановленому ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22.05.2008 року по 15.12.2008 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: