Справа № 295/8988/16-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Стрілецька О.В.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"06" жовтня 2016 р. Справа № 295/8988/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "19" липня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати призначеної пенсії та зобов`язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити їй виплату призначеної пенсії, починаючи з 01.06.2015 року. Також позивачка просила стягнути на її користь судові витрати.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 19 липня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській обасті відновити виплату ОСОБА_4 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2016 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

В апеляційній скарзі Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в позовних вимогах позивачу.

Розглянувши справу в порядку, визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком, як мати інваліда з дитинства, згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та продовжує працювати в територіальному управлінні Державної судової адміністрації України в Житомирській області.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 213-VIII від 02.03.2015 року як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії ОСОБА_4 припинено з 01.04.2015 року.

Позивачка звернулася до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про відновлення виплати пенсії, однак листом № 253/Я-02 від 08.06.2016 року Пенсійний орган відмовив у відновленні виплати пенсії, посилаючись на те, що позивач продовжує працювати на посаді, передбаченій Законом України «Про державну службу», а тому відсутні підстави для відновлення виплати пенсії.

Саме вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вимогою про відновлення пенсії з 01.06.2015 року.

Суд першої інстанції задовольняючи вимоги позивачки та відновлюючи пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2016 року, дійшов висновку, що у відповідача не було законних підстав для обмеження пенсії з вказаного часу.

Проте, колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. внесено зміни до статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням внесених змін вказана стаття Закону передбачає, що тимчасово, у період з 01.04.2015 р. по 31.12.2015 р. у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України"; "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 було передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, пенсії за цим Законом не призначаються.

Отже, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивачка, не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, передбачені статтею 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії були відсутні.

Однак, позовні вимоги ОСОБА_4 за період з 01.06.2015 по 31.12.2015 року залишені судом без розгляду згідно вимог ст.99 КАС України.

Задовольняючи позов з 01.01.2016 року, з урахуванням вимог ст.99 КАС України, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що підстави припинення виплати пенсії з 01.01.2016 року передбачені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24.12.2015 р. №911, який набрав чинності з 01.01.2016 р. Зокрема, ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" викладено у новій редакції, із зазначенням того, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Прикінцеві положення Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року не містять посилань на підстави та обставини, які можуть впливати на відновлення виплати пенсії до 31.12.2016 року.

Посилання суду першої інстанції на те, що вказаний закон не може бути застосований, оскільки суперечить Конституції України, статті 14, статті 1 Першого протоколу Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" та основоположним принципам, закріпленим у Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", є безпідставними.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про Конституційний Суд України" повноваження щодо прийняття рішення про конституційність законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим покладено на Конституційний Суд України.

На час прийняття рішення судом першої інстанції та на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, норми Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" в частині викладення ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2016 року в новій редакції, не визнані неконституційними.

Разом з тим, у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання суду першої інстанції про неприпустимість звуження змісту і обсягу пільг, компенсацій та гарантій, наданих громадянам України, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних.

Відповідно до ст.22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Так, у своєму рішенні по справі «Великода проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення, шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України, є найважливішою функцією держави.

Зі змісту п.3 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" вбачається, що вказане обмеження у виплаті пенсії діє до завершення особливого періоду та після його закінчення, виплата пенсій таким особам буде здійснюватися згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищезазначеного, припиняючи ОСОБА_4 пенсію з 01.01.2016 року на підставі Закону України № 911-VIII від 24.12.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, що призвело до ухвалення судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, та є безумовною підставою для скасування судового рішення згідно вимог ст.202 КАС України та ухвалення нового - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від "19" липня 2016 р. скасувати, прийняти нову постанову.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

- ,