Справа № 805/2384/16-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

27 вересня 2016 р. Справа № 805/2384/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до Жовтневого Відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про звільнення заставного майна з під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Жовтневого Відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1, в якому просить суд:

- зняти арешт та заборону відчуження, накладені Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, а саме: житловий будинок загальною площею 434, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є предметом іпотеки АТ "УкрСиббанк" згідно договору іпотеки від 12 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Никоненко Т.В. реєстр № 2360 (із змінами, які внесені до зазначеного Договору відповідним Договором про внесення змін № 2, посвідченого приватним нотаріусом Никоненко Т.В. реєстр № 2975 від 01.11.2011р.), що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та обтяжене іпотекою на користь АТ "УкрСиббанк";

- зняти арешт та заборону відчуження, накладені Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції на земельну ділянку загальною площею 0,0999 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є предметом іпотеки АТ "УкрСиббанк" відповідно до договору іпотеки від 10 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Чичековою О.А. реєстр № 4707 (із змінами, які внесені до зазначеного Договору відповідним Договором про внесення змін № 1, посвідченого приватним нотаріусом Чичековою О.А. реєстр № 2297 від 01 листопада 2011 року), що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та обтяжене іпотекою на користь АТ "УкрСиббанк".

Представник позивача до судового засідання не прибув, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи в його відсутності, в якому також було зазначено, що позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник третьої особи до судового засідання не прибув, але надав відзив на позов, в якому просив його задовольнити.

Представником відповідача через канцелярію суду також наданий відзив на позов в якому зазначено, що справу можливо розглядати у відсутності представника відповідача та прийняти рішення на розсуд суду.

Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно до частини першої ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Під час розгляду справи судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з тим, що Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Донецькій області в межах виконавчого провадження № 50094166, відкритого відповідною постановою від 08 лютого 2016 року на підставі виконавчого документа - виконавчого листа № 263/1116/15-ц, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя на користь ПАТ «Родовід Банк».

Відповідно до частини 2 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі.

Пунктом 4 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративне судочинство це діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд зняти арешт та заборону відчуження, накладений Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, на житловий будинок загальною площею 434, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є предметом іпотеки АТ "УкрСиббанк" згідно договору іпотеки від 12 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Никоненко Т.В. реєстр № 2360 (із змінами, які внесені до зазначеного Договору відповідним Договором про внесення змін № 2, посвідченого приватним нотаріусом Никоненко Т.В. реєстр № 2975 від 01.11.2011р.), що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та обтяжене іпотекою на користь АТ "УкрСиббанк"; а також зняти арешт та заборону відчуження, накладений Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, на земельну ділянку загальною площею 0,0999 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є предметом іпотеки АТ "УкрСиббанк" відповідно до договору іпотеки від 10 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Чичековою О.А. реєстр № 4707 (із змінами, які внесені до зазначеного Договору відповідним Договором про внесення змін № 1, посвідченого приватним нотаріусом Чичековою О.А. реєстр № 2297 від 01 листопада 2011 року), що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та обтяжене іпотекою на користь АТ "УкрСиббанк". Крім того, позивач просив суд витребувати у відповідача копії матеріалів виконавчого провадження № 50094166.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 липня 2016 року АТ "УкрСиббанк" з Інформаційної довідки з Державної реєстру речових прав на нерухоме майно № 63282178 від 12.07.2016 року стало відомо про те, що на примусовому виконанні в Жовтневому відділі Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 (м. Маріуполь, вул. Шевченко, 76-165). В межах цього провадження було накладено арешт на майно ОСОБА_1 та оголошена заборона на його відчуження. В той же час, позивач вважає, що згідно відомостей Інформаційної довідки з Державної реєстру речових прав на нерухоме №63282178 від 12.07.2016 року вбачається, що АТ "УкрСиббанк" зареєстрував обтяження іпотекою та заборону відчуження на нерухоме майно, що є предметом іпотеки 11.11.2011 року за реєстраційними номерами обтяжень: 3233866 та 5631191. Обтяження на користь іншого стягувача зареєстровано 25.03.2016 року за реєстраційним номером обтяження 13866517. Таким чином, позивач зазначає, що зареєстроване право АТ "УкрСиббанк" має вищий пріоритет над зареєстрованими обтяженнями іншого стягувача на іпотечне майно АТ "УкрСиббанк".

Згідно до роз'яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" № 3 від 13 грудня 2010 року, судами при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що спір виник у зв'язку з правом на заставлене майно, на яке державним виконавцем накладено арешт.

На підставі статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 4 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Даний позов про звільнення майна з-під арешту заявлено у зв'язку з наявністю у позивача пріоритетного права звернення стягнення на заставлене майно перед іншими кредиторами. Тобто, предметом позову у цій справі є спір з іншими кредиторами про захист наявного у позивача переважного права звернення стягнення на майно як заставодержателя, щодо якого встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

На підставі ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження").

Під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вибрав для себе такий спосіб захисту, який за змістом унеможливлює визначити та захистити можливе його порушене право.

Крім того, суд зазначає, що арешт державним виконавцем майна (в т.ч. і вчинення ним дій, які спрямовані на його застосування), не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий, оскільки як вбачається з матеріалів справи, предметом спору та об'єктом судового захисту є саме право застави майна.

Право застави майна є похідним від права власності і належить до речових прав щодо володіння, користування та розпорядження майном з певними обмеженнями, регулювання яких здійснюється актами цивільного законодавства (Цивільним кодексом України, Законами України "Про заставу", "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" тощо).

Вимоги заставодержателя про звільнення заставленого майна з-під арешту мають цивільно-правову природу і підлягають захисту способами, визначеними Цивільним кодексом України для захисту майнових прав, а вирішення такої справи потребує з'ясування наявності цивільного права на майно у сторін спору.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, позивач не є стороною виконавчого провадження з огляну на приписи частини 1 статті 181 КАС України, відповідно до якої учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя закриває провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку що провадження в даній адміністративній справі повинно бути закрито.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження, не допускається.

Керуючись статтями 1, 2, 3, 17, 41, 128, 157, 160, 165, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до Жовтневого Відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про звільнення заставного майна з під арешту - закрити.

Роз'яснити позивачеві, що вирішення даного спору по суті є компетенцією господарського суду Донецької області.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.