Справа № 826/2337/16
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2337/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А. С. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

06 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ПАТ «Українська залізниця» про визнання протиправними дій, що виявилися у відмові надати ОСОБА_2 відкриту публічну інформацію на підставі Законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про захист персональних даних», «Про засади запобігання і протидії корупції», а саме: копій декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік осіб, згідно переліку; зобов'язання надати ОСОБА_2 протягом 5 робочих днів з дня набрання чинності рішення суду відкриту публічну інформацію, а саме: копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік зазначених осіб та надіслати запитувану у офіційному запиті інформацію на електронну пошту та на поштову адресу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» () щодо відмови у наданні ОСОБА_2 інформації на запит від 03.02.2016 р.

Зобов'язано ПАТ «Українська залізниця» () розглянути по суті запит на інформацію ОСОБА_2 від 03.02.2016 р. з урахуванням висновків суду та надати відповідь у межах своєї компетенції.

В іншій частині у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення в цій частині, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції виключно в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 03.02.2016 р. позивач направила запит Міністру інфраструктури України Пивоварському А.М. та в.о. генерального директора «Укрзалізниці» Завгородньому В.О., у якому просила надати копії декларацій про доходи за 2014 рік, накази про призначення на посаду перелічених осіб у кількості 37 чоловік та просила вказати дату народження головного радника генерального директора Шута Сергія Олександровича.

09.02.2016 р. листом № ц-1/3-3/881-16 ПАТ «Укрзалізниця» за дорученням Міністерства інфраструктури від 03.02.2016 р. № 54/0/16/n надало відповідь на вказаний запит, у якій зазначило, що на підставі пункту 4 частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» ПАТ «Укрзалізниця» є розпорядником публічної інформації як суб'єкт господарювання, який є природною монополією, - щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. Зазначено також, що публічною є інформація, яка знаходиться у володінні ПАТ «Укрзалізниця» і стосується виключно питань користування залізничними коліями, диспетчерськими службами, вокзалами та іншими об'єктами інфраструктури, що забезпечують рух залізничного транспорту загального користування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 р. № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За загальним правилом публічна інформація є відкритою (частина друга статті 1 зазначеного Закону).

Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію (ч. 1 ст. 6 Закону).

Нормами статті 6 Закону визначено критерії обмеження доступу до публічної інформації.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону.

Згідно ч. 7 даної статті обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» від 07.04.2011 р. № 3206-VI (що був чинний у запитуваний позивачем період, далі - Закон № 3206) суб'єкти декларування - це особи, зазначені в пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, які зобов'язані подавати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 4 Закону № 3206 суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.81 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідача було створено постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», тобто розпорядчим актом Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 2 статуту ПАТ «Укрзалізниця» товариство утворено як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Зважаючи на те, що відповідачем не заперечується належність перелічених позивачем осіб за посадами до посадових осіб юридичної особи публічного права, колегія суддів приходить до висновку, що особи, щодо яких запитувалася позивачем інформація, є суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Щодо твердження апелянта про те, що останній не є розпорядником запитуваної інформації, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону № 3206 суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Відтак, у розумінні вказаної норми, розпорядником даної інформації є відповідач.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині його оскарження є правомірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення в частині його оскарження відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 06.10.2016 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.