Справа № 817/1323/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2016 р.Р і в н е 817/1323/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4
до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області
про визнання рішення нечинним та скасування постанови
В С Т АН О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся субєкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 018882 від 02.08.2016.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, пояснив суду, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 є власником сідлового тягача марки IVEKO FORD 440Е38, державний номер НОМЕР_1, який був наданий у тимчасове користування (оренду) фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 Оскаржуваною постановою начальника Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області саме до позивача був застосований адміністративно - господарський штраф в сумі 1700,00грн. Однак, відповідно до позиції представника позивача, останнім не надавалися жодні послуги з перевезення вантажів, а орендар автомобіля використовував його в господарській діяльності 14.06.2016 без наявності полісу особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті, без наявності індивідуальної контрольної книжки водія та без посвідчення водія відповідної категорії. Тому, на думку представника позивача, ОСОБА_4 не може бути субєктом відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажу.

Відповідач Управління Укртрансбезпеки проти позову заперечує. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області під час проведення 14.06.2016 рейдової перевірки на автомобільній дорозі М-07 Київ-Ковель було встановлено, що з використанням транспортного засобу IVEKO FORD 440Е38, державний номер НОМЕР_1, який належить позивачу, надавалися транспортні послуги з перевезення вантажу без наявності полісу особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті, без наявності індивідуальної контрольної книжки водія та без посвідчення водія відповідної категорії. Вказані матеріали були передані для розгляду за територіальністю до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області. За результатами розгляду вказаних матеріалів без участі позивача, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, була винесена оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу. На думку представника відповідача, оскаржувана постанова прийнята в повній відповідності до вимог чинного законодавства і підстави для її скасування відсутні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області під час проведення 14.06.2016 рейдової перевірки на автомобільній дорозі М-07 Київ-Ковель було встановлено, що з використанням транспортного засобу IVEKO FORD 440Е38, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, надавалися транспортні послуги з перевезення вантажу без наявності полісу особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті, без наявності індивідуальної контрольної книжки водія та без посвідчення водія відповідної категорії.

За вказане порушення вимог, тобто за надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», на підставі абзацу третього частини першої статті 60 цього Закону відповідно до постанови начальника Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області №018882 від 02.08.2016 до субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 був застосований адміністративно - господарський штраф у сумі 1700,00грн.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає ОСОБА_6 України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року N 2344-III (надалі - ОСОБА_6 № 2344).

ОСОБА_6 регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до частини 11 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Згідно пункту 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ст. 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону N 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 60 Закону 2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як зазначено в абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону N 2344-III, суб'єктом відповідальності за вказане правопорушення є автомобільний перевізник.

В розумінні вимог ст.1 Закону N 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 є власником сідлового тягача марки IVEKO FORD 440Е38, державний номер НОМЕР_1. Даний транспортний засіб відповідно до умов Договору найму (оренди) від 16.05.2016 був переданий в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5. Строк оренди з 16.05.2016 по 16.05.2017 (а.с.18).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до акту №003828 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області при проведенні рейдової перевірки 14.06.2016 було встановлено, що перевезення транспортним засобом марки IVEKO FORD 440Е38, державний номер НОМЕР_1, вантажу здійснюється відповідно до товарно-транспортної накладної № 242557 серії ЖТБ від 14.06.2016.

Як встановлено судом, згідно з даною товарно-транспортною накладною від 14.06.2016 перевізником деревини від ДП «Лугінське лісове господарство» є фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (а.с.17).

Дана обставина підтверджує факт використання 14.06.2016 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 транспортного засобу марки IVEKO FORD 440Е38, державний номер НОМЕР_1, в господарській діяльності для перевезення відповідного вантажу, а тому позивач у спірних відносинах не мав статусу автомобільного перевізника, та не може бути суб'єктом відповідальності, передбаченої абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Водночас відповідно до ч. 3 вказаної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи оскаржувану постанову діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, разом з тим порушив прав та інтересів позивача у справі так як виніс рішення про притягнення до відповідальності особи яка по суті не вчиняла описаного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області № 018882 від 02.08.2016 про застосування адміністративно-господарського штрафу підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Що ж стосується вимог позивача в частині стягнення судових витрат по справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, що у разі якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 87 КАС України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Зокрема, статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року № 4191-VI визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, з системного аналізу положень статей 87, 90, 94 КАС України, статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» вбачається, що до витрат пов'язаних з розглядом справи в адміністративному процесі (зокрема, в частині витрат на правову допомогу) відносяться витрати понесені стороною у судовому засіданні під час судового розгляду справи.

Водночас судовий розгляд справи складається із кількох етапів, зокрема: відкриття провадження у справі та підготовче провадження; розгляд справи по суті; судові дебати; винесення і проголошення рішення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що компенсація витрат на правову допомогу може бути проведена тільки у тих випадках, якщо вона полягала в участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді - в межах судового розгляду справи.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу у сумі 1200 грн. надано договір від 22.08.2016, укладений з ОСОБА_1, акт виконаних робіт від 15.09.2016 та розрахунком витрат робочого часу для надання правової допомоги, де вказуються види правової допомоги, порядок визначення її вартості, витрачений час 12 годин (а.с. 31-34, 52).

Однак, як встановлено судом з журналів судового засідання, загальна тривалість участі представника позивача в судовому розгляді справи становить лише 1 год.

Відтак, лише витрати в сумі 551,20 грн. стосуються виду правової допомоги, за надання яких можлива компенсація за Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (тобто, за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді).

Що стосується решти витрат на надання правової допомоги, то у суду відсутні правові підстави щодо їх присудження позивачу.

Крім того, на користь позивача належить присудити судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області №018882 від 02.08.2016 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700,00 грн.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області судові витрати у розмірі 1102,40 грн., в тому числі судовий збір у розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 551,20 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.