Справа № 819/1021/16
Суддя: Дерех Н.В.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1021/16

05 жовтня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

Головуючого судді Дерех Н.В.

при секретарі судового засідання Хребетко І.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Федорів Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( надалі позивач) звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області ( надалі відповідач, Чортківська ОДПІ), у якому просить:

1.Визнати протиправним та скасувати наказ Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області № 20-о від 04 квітня 2016 року « Про звільнення ОСОБА_1».

2. Поновити його на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору оподаткування юридичних осіб Заліщицького відділення Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області.

3. Стягнути на його користь з Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 квітня 2016 року по даний час в розмірі 3100 грн.00 коп.

У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити в повному обсязі. Вважає своє звільнення з роботи протиправним, оскільки він відноситься до працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, про що говорить присвоєння йому спеціального звання радника податкової та митної служби ІІІ рангу. Крім того, його безперервний стаж в органах податкової служби становить 22 роки. Просить врахувати, що при попереджені про наступне вивільнення йому запропоновано не всі вакантні посади, а лише одну - головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з фізичними особами на час відпустки по догляду за дитиною основного працівника. При цьому, дана пропозиція поступила 26 лютого 2016 року, а не 02 лютого 2016 року під час попередження про наступне вивільнення. У день звільнення роботодавець взагалі не пропонував йому жодних вакантних посад.

Представник відповідача Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. При цьому зазначила, що роботодавцем дотримано вимог ст. ст.42, 49-2 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України). Просить врахувати, що 02 лютого 2016 року позивача, як і інших працівників, письмово повідомлено про наступне можливе вивільнення з 04.04.2016 року, а на засіданні кадрової комісії 17 лютого 2016 року йому запропонована посада головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з фізичними особами на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника та надано тижневий термін для прийняття рішення, щодо даної пропозиції. Однак, ОСОБА_1 26 лютого 2016 року відмовився від запропонованої посади, про що кадровою комісією складений відповідний Акт. Просить врахувати, що посаду головного державного ревізора-інспектора сектору оподаткування юридичних осіб Заліщицького відділення Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області, на яку претендує позивач, запропоновано ОСОБА_4, як такій що виховує дитину інваліда 2005 року народження. А тому вважає, що працедавцем дотримано всіх вимог трудового законодавства при звільненні позивача з роботи.

Суд, заслухавши в судовому засіданні позивача, представника позивача, представника відповідача, проаналізувавши подані докази, встановив наступні факти.

Позивач ОСОБА_1 працює в органах податкової служби з 04 лютого 1994 року, що підтверджується записом № 7 у його трудовій книжці.

Присягу державного службовця він прийняв 13 січня 1995 року.

01 січня 2014 року йому присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІІ рангу.

З 15 січня 2015 року ОСОБА_1 працював головним державним ревізором-інспектором сектору оподаткування юридичних осіб Заліщицького відділення Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області.

02 лютого 2016 року позивача, як і інших працівників, письмово повідомлено про наступне можливе вивільнення з 04.04.2016 року.

17 лютого 2016 року на засіданні кадрової комісії йому запропонована посада головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з фізичними особами на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника та надано тижневий термін для прийняття рішення.

26 лютого 2016 року відмовився від запропонованої посади, про що кадровою комісією складений відповідний Акт.

04 квітня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади у зв'язку із зміною організаційної структури та скороченням штатної чисельності працівників Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області згідно п.1 ст. 40 КЗпП України.

Не погодившись з даним звільненням, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Оскільки 13 січня 1995 року позивач ОСОБА_1 прийняв присягу державного службовця, а на день звільнення працював головним державним ревізором-інспектором сектору оподаткування юридичних осіб Заліщицького відділення Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області, відповідно, суд встановив, що він проходив публічну службу в податкових органах.

У розумінні п.15 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Спірні правовідносини врегульовуються Законом України «Про державну службу» в редакції чинній на момент звільнення, КЗпП України. При цьому суд враховує, що пріоритетними є норми спеціального закону. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадку, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Приписи частини першої статті 30 Закону України "Про державну службу" в редакції чинній на момент звільнення з роботи ОСОБА_1, визначають, що підстави припинення державної служби можуть бути загальними, тобто визначеними Кодексом законів про працю України, та спеціальними, передбаченими у цій нормі.

Позивача звільнено з публічної служби за загальними правилами, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України, відповідно відповідач мав дотримати і гарантій, визначених КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ч.1ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За наявності цих обставин розірвання трудового договору проводиться з обов'язковим додержанням передбаченого ст.49-2 зазначеного Кодексу порядку вивільнення працівників, відповідно до якого вони попереджаються про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. Одночасно роботодавець пропонує працівникові роботу на тому ж підприємстві, в тій самій установі, організації за відповідною професією чи спеціальністю, а за відсутності роботи - іншу. При вивільненні працівника враховується його переважне право й перевага перед іншими у залишенні на роботі.

При цьому, як встановлено правилами частини другої цієї статті, звільнення із зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Виходячи з нормативного тлумачення ч.1 ст.40, ч. ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України можна дійти висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Порівнюючи штатні розписи Чортківської ОДПІ на 2015 та 2016 роки, суд встановив, що в 2016 році в Чортківській ОДПІ пройшла зміна організаційної структури (виключено сектор інфраструктури, створено сектор організації роботи, тощо) та скорочення штатної чисельності працівників, оскільки штатний розпис за 2015 рік містив 82 посади, а штатний розпис на 2016 рік лише 61 посаду. Відповідно, трудовий договір з позивачем міг бути розірваний по ініціативі роботодавця при умові дотримання всіх пільг та гарантій.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 належним чином, з дотриманням вимог ст.49-2 КЗпП України був попереджений 02.02.2016 року про його наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці ( 02.04.2016 року є вихідним днем, а тому першим робочим днем є 04.04.2016 року - день звільнення позивача). Однак, при попередженні 02.02.2016 року про наступне звільнення з роботи позивачу не було запропоновано роботу в Чортківської ОДПІ за відповідною професією чи спеціальністю, а за відсутності роботи - іншу. Вперше запропоновано ОСОБА_1 роботу в Чортківської ОДПІ кадровою комісією Чортківської ОДПІ 17 лютого 2016 року, що визнане відповідачем у судовому засіданні та підтверджене Витягом з протоколу засідання даної комісії від 17 лютого 2016 року ( надалі Протокол), що є порушенням приписів ст.49-2 КЗпП України.

При цьому суд зазначає, що письмове попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 містить дві дати, а саме: 02 лютого та 26 лютого 2016 року, однак встановити дійсну дату, коли оформлялось дане попередження суд можливості не має.

Також слід підкреслити, що дане попередження містить припис « з призначенням на вакантну посаду відмовляюсь. ОСОБА_1 підпис. 26 лютого 2016 року», що не суперечить Акту від 26 лютого 2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від запропонованої посади, що доводить порушення відповідачем припису ст. 49-2 КЗпП України про те, що одночасно із попередженням про звільнення роботодавець пропонує працівникові роботу на тому ж підприємстві, в тій самій установі, організації за відповідною професією чи спеціальністю, а за відсутності роботи - іншу.

Крім того, суд зазначає, що питання про переведення на іншу посаду, як вбачається з Протоколу, взагалі не обговорювалось кадровою комісією Чортківської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача йому не запропоновано вакантної посади, з урахуванням можливості переведення в межах організації ( Чортківської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області), а не тільки відділення де він працював (Заліщицьке відділення Чортківської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області).

За правилами частини першої статті 42 Кодексу законів про працю України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а переваги в залишенні на роботі надаються особам, наведеним у частині другій цієї норми, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Так, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:1) сімейним - у разі наявності двох і більше утриманців;2) особам, у сім'ї яких немає інших працівників із самостійним заробітком;3) працівникам із тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах без відриву від виробництва;5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;8) особам із числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;9) працівникам із числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Як вбачається з Витягу з протоколу кадрової комісії Чортківської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області від 17 лютого 2016 року питання кваліфікації та продуктивності праці ОСОБА_1 взагалі не досліджувалось та не обговорювалось, а відтак, не вирішувалось питання про його переважне право залишення на роботі. При цьому кадровою комісією вказано, що переважне право має ОСОБА_4, у якої дитина інвалід. Кваліфікація та продуктивності праці ОСОБА_4 даною комісією теж не досліджувалися та не обговорювалися.

Доказів, що у позивача та ОСОБА_4 рівні умови продуктивності праці і кваліфікація суду відповідачем не надані.

Щодо переваг залишення на роботі ОСОБА_4 суд зазначає, що відповідачем не подано доказів того, що дана особа відноситься до однієї, чи декількох категорій осіб, визначених ч. 2 ст. 42 КЗпП України.

Натомість, позивач ОСОБА_1 є працівником із тривалим безперервним стажем роботи в податкових органах, що підтверджується записами у його трудовій книжці, відповідно до п.3 ч.2 ст.42 КЗпП України він є працівником, якому при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації надається перевага в залишенні на роботі.

Відповідно, суд вважає, що відповідачем при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_1 не дотримано вимог ст.42, 49-2 КЗпП України, тобто, він звільнений без законної підстави, а тому, наказ Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області № 20-о від 04 квітня 2016 року « Про звільнення ОСОБА_1» є протиправним і таким, що підлягає до скасування, а позовні вимоги до задоволення в частині визнання наказу про звільнення протиправним і скасування.

За правилами статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі, а тому позовна вимога про поновлення на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору оподаткування юридичних осіб Заліщицького відділення Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області середній заробіток за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

При винесенні рішення про поновлення на роботі суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Така виплата здійснюється не більш як за один рік ( ч.2 ст. 235 КЗпП України). Відтак, і дана позовна вимога підлягає до задоволення.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина 2 статті 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв'язку з чим суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Визнати протиправним і скасувати наказ Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області № 21-о від 04 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1»

3. Поновити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1) на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору оподаткування юридичних осіб Заліщицького відділення Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (вул. Шевченка, 23, м. Чортків, )

4. Зобов'язати Чортківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Тернопільській області (вул. Шевченка, 23, м. Чортків, ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу, провівши необхідні відрахування.

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору оподаткування юридичних осіб Заліщицького відділення Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області

Постанова в частині зобов'язання Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, провівши необхідні відрахування, підлягає до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 10 жовтня 2016 року.

Головуючий суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.