Справа № 310/5433/16-а(2-а/310/635/16)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2016 рокусправа № 310/5433/16-а(2-а/310/635/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

Позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.08.2016 року у справі № 310/5433/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача, яка полягає у невиплаті за грудень 2015 року, січень та лютий 2016 року адресної допомоги у розмірі 3702.00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача про призупинення (припинення) виплати адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам;

- зобов'язати Відповідача сплатити заборгованість по адресній грошовій допомозі за грудень 2015 року, січень 2016 року та лютий 2016 року у розмірі 3702.00 грн., а також утриматись від подальшоо призупинення її виплати;

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.08.2016 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Позивач, ОСОБА_1, є громадянином України, який постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1., як вбачається з копії його паспорту.

У зв'язку з проведенням антитерористичної операції, Позивач разом із дружиною змушений був залишити своє постійне місце проживання та переїхав до Зачепілівського району Харківської області.

За результатом звернення до управління праці та соціального захисту населення Зачепилівської РДА Харківської області, Позивачу була призначена щомісячна допомога внутрішньо переміщеним особам на період з 29.06.2015 року по 28.12.2015 року.

В подальшому, Позивач переїхав до м. Бердянськ, де Управлінням праці та соціального захисту населення Бердянської міської ради Запорізької області йому було подовжено виплату щомісячної допомоги до закінчення попереднього шестимісячного призначення, а саме з 01.10.2015 року по 28.12.2015 року.

22.02.2016 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою про роз'яснення невиплати йому адресної допомоги за грудень 2015 року, січень та лютий 2016 року.

Листом від 02.03.2016 року №2594 Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради повідомило, що допомога за грудень 2015 року в сумі 1596.90 грн. була перерахована 22.12.2015 року.

Також Відповідач зазначив, що для подальшого отримання щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам, Позивачу необхідно було подати заяву про подовження терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи та заяву щодо призначення допомоги на наступний шестимісячний термін, що і було зроблено 22.02.2016 року.

Не погодившись з зазначеними висновками Відповідача, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що права Позивача з боку Відповідача порушені не були, а Відповідач діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року, визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пунктів 2,3 Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Згідно з пунктом 5 вказаної Постанови № 505, для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що виплата щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам призначається не більше ніж на шестимісячний строк та може бути подовжена за умови подання особою відповідної заяви та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період. Як свідчать встановлені обставини справи, у червні 2015 року Позивач звернувся до управління праці та соціального захисту населення Зачепилівської РДА Харківської області з заявою про отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, яка за результатом розгляду була задоволена та у період з 29.06.2015 року по 28.12.2015 року Позивачу була призначена та виплачувалась вказана щомісячна адресна допомога.

Отже, щомісячна адресна допомога виплачувалась Позивачу протягом шестимісячного строку, що кореспондується з приписами чинного законодавства.

В свою чергу, повторно з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території, Позивач звернувся до Управлінням праці та соціального захисту населення Бердянської міської ради Запорізької області 22.02.2016 року. З вказаної дати Позивачу було повторно призначено адресну допомогу.

При цьому, в апеляційній скарзі Позивач зазначає, що йому безпідставно не було виплачену адресну допомогу у грудні 2015 року, у січні та лютому 2016 року, оскільки він разом зі своєю дружиною звертався до Відповідача шляхом відвідування управління, де запитував посадових осіб стосовно можливості повторного призначення адресної допомоги.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що призначення щомісячної адресної допомоги на наступний шестимісячний строк здійснюється на підставі саме заяви представника сім'ї.

В даному випадку, як було встановлено судом, після закінчення шестимісячного строку виплати адресної допомоги, а саме після 28.12.2015 року, з заявою про її повторне призначення Позивач звернувся лише 22.02.2016 року, що свідчить про відсутність у Відповідача підстав для її виплати у період з 29.12.2015 року по 21.02.2016 року.

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи Позивача стосовно невиплати йому щомісячної адресної допомоги у грудні 2015 року, оскільки як вбачається з довідки від 15.10.2016 року, Позивачу за грудень 2015 року було нараховано та виплачено державну адресну допомогу у розмірі 1596.90 грн. за період з 01.12.2015 року по 28.12.2015 року, що відповідає приписам чинного законодавства.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності вимог Позивача про визнання протиправним та скасування рішення УПСЗН Бердянської міської ради про призупинення (припинення) виплати адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам йому як уповноваженому представнику сім'ї, оскільки таке припинення було пов'язане з його переїздом до м. Бердянська та було продовжене після взяття позивача на облік за новим місцем проживання та отримання особової справи стосовно нього з УПСЗН Зачепілівської РДА Харківської області, яка надійшла до управління лише 25.09.2015 року, що узгоджується з п.12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги.

З приводу вимог Позивача про зобов'язання Відповідача утриматись від подальшого призупинення виплати адресної допомоги, суд апеляційної інстанції зазначає, що виходячи з приписів ст.6 КАС України, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси, що в свою чергу зумовлює неможливість захисту ще не порушених прав.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.08.2016 року є обґрунтованою та законною, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.08.2016 року у справі № 310/5433/16-а - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко