Справа № 461/4916/14-а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Справа № 876/9368/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа: Львівське комунальне підприємство «Центральне» про скасування розпорядження за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження № 303 від 19 липня 2013 року «Про демонтаж самовільно влаштованих дверей на балконі загального користування на вул. Куліша, 25».

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 28 серпня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 303 від 19.07.2013 року «Про демонтаж самовільно влаштованих дверей на балконі загального користування на вул. Куліша, 25».

Із таким судовим рішенням не погодилася Галицька районна адміністрація Львівської міської ради та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила скасувати постанову та постановити нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог. Аргументуючи свою незгоду, апелянт зазначив, що будинок № 25 на вул. П. Куліша у м. Львові перебуває у віданні Львівської міської ради в обслуговуванні ЛКП «Центральне». Було встановлено, що ОСОБА_1 самовільно встановила металеві двері на балконі загального користування у вищевказаному будинку біля своєї квартири. 19 липня 2013 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження № 303 «Про демонтаж самовільно влаштованих дверей на балконі загального користування на вул. Куліша, 25». Це розпорядження є законним і прийнято в межах повноважень, адже позивач самовільно встановив металеву конструкцію на балконі загального користування у багатоквартирному будинку, що заборонено.

Позивач подав суду заперечення щодо апеляційної скарги і зазначив, що доводи суду першої інстанції щодо незаконності оскаржуваного розпорядження є правомірними і підстав для скасування постанови немає.

У судовому засіданні позивач заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та пояснила, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дав їм вірну оцінку.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є співвласником квартири № 8 в будинку № 25 на вул. Куліша в м. Львові.

Нею на балконі загального користування була встановлена металева огороджуюча конструкція.

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 303 від 19.07.2013 р. «Про демонтаж самовільно влаштованих дверей на балконі загального користування на вул. Куліша, 25» було затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол № 26 від 2 липня 2013 року). Зобовязано ОСОБА_1 співвласника квартири № 8 на вул. Куліша, 25 за власні кошти демонтувати самовільно влаштовані двері на балконі загального користування біля квартири № 8 та привести його до попереднього стану.

Оцінюючи законність такого рішення колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Як встановлено п. 1.4.6 Правил № 76, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є виконавчим органом Львівської міської ради.

Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування визначені зокрема положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтею 31 якого ним надавалось, зокрема, право на здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій, вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування, тощо.

Процедуру вирішення питань пов'язаних з самочинним будівництвом на території м. Львова регулює Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затв. рішенням виконкому Львівської міської ради № 835 від 09.09.2011 року.

Пунктом 1.3 вказаного Положення визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без отриманих у встановленому законодавством порядку містобудівних умов та обмежень, архітектурно-планувальних вимог або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до п. 3.1 цього Положення, розгляд питань за фактами здійсненого (здійснюваного) фізичними та юридичними особами самочинного будівництва здійснює районна адміністрація відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво.

Порядок розгляду заяв з питань самочинного будівництва визначено розділом 4 вказаного Положення. Так, п.п. 4.7.14 передбачено, що Львівське КП, що обслуговує житловий фонд складає Акт обстеження будинку, а п. 4.8 передбачено, що міжвідомча комісія при районній адміністрації дає висновок з рекомендаціями, який затверджує своїм розпорядженням голова районної адміністрації.

Наслідки самочинного будівництва визначені розділом 5 вказаного Положення. Так, згідно пункту 5.1 міжвідомча комісія при районній адміністрації може приймати, зокрема, рішення про знесення самочинного будівництва особою, яка здійснила (здійснює) будівництво, за її кошти; про передачу матеріалів до суду з відповідним позовом, а нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за кошти особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Пунктом 5.3 вказаного Положення також передбачено, що в разі ухилення або відмови особи від знесення самочинного будівництва у терміни, визначені розпорядчими документами, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за кошти особи, яка здійснила будівництво.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до п. 3.5 Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради та її структури, затв. рішенням виконкому Львівської міської ради № 4 від 06.01.2012 р., голова районної адміністрації у межах своїх повноважень і на виконання завдань районної адміністрації видає розпорядження, які є обов'язковими для виконання всіма органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами на території району.

Згідно пп. 4.2.1 цього Положення, до повноважень районної адміністрації у сфері житлово-комунального господарства належить забезпечення благоустрою району; згідно п.п. 4.3.6 - до повноважень районної адміністрації у сфері будівництва належить затвердження висновків міжвідомчої комісії при районній адміністрації про відповідність збудованого об'єкта затвердженій проектній документації у разі здійснення перепланування житлових будинків (квартир), у тому числі з прибудовою балкону, влаштування елементів благоустрою прибудинкових територій, впорядкування розміщення технічних елементів на фасадах будинків, зміни елементів фасадів будинків; згідно пп. 4.5.1 - до повноважень районної адміністрації щодо забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод та законних інтересів громадян належать звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами про демонтаж самочинного будівництва.

Для реалізації завдань та виконання повноважень передбачених цим Положенням, іншими нормативними актами, районна адміністрація має право контролювати виконання власних розпоряджень та порушувати питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у невиконанні розпоряджень голови районної адміністрації (пп. 5.1.4 Положення № 4 від 06.01.2012 року).

Таким чином, приписами вказаних вище Положень № 835 від 09.09.2011 року та № 4 від 06.01.2012 року передбачено, що до повноважень Галицької районної адміністрації Львівської міської ради належить розгляд питань за фактами самочинного будівництва. Міжвідомча комісія при районній адміністрації дає висновок з рекомендаціями, який затверджує своїм розпорядженням голова районної адміністрації. Міжвідомча комісія може рекомендувати знести самочинне будівництво особою, яка здійснила (здійснює) будівництво, за її кошти, а в разі ухилення або відмови такої особи від знесення самочинного будівництва, знесення може бути здійснено лише на підставі судового рішення. При цьому, районна адміністрація за фактами самочинного будівництва звертається у встановленому порядку до суду з позовом про демонтаж самочинного будівництва, а голова районної адміністрації не має повноважень у винесених розпорядженнях, які є обов'язковими до виконання, зобов'язувати особу здійснювати демонтаж самочинного будівництва за відсутності відповідного судового рішення.

Відповідно до п.п. 1.4.2, 1.4.3 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, встановлено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків, а переобладнанням є улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів, влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Аналізуючи зазначені норми правил, суд вважає, що даний перелік є вичерпним.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 не було здійснено будь-яких робіт по переобладнанню чи переплануванню житла, а встановлення металевої конструкції на балконі, через яку здійснюється вхід до її квартири, що являють собою огорожу, Державними будівельними нормами не нормується.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Таким чином, підставами для визнання акта протиправним та скасування є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Утім, обов'язковою умовою визнання акта недійсним є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів у зв'язку з прийняттям оскаржуваного акта.

Оскільки оскаржуване розпорядження є обовязковим для виконання, однак прийнято поза межами повноважень, воно порушує права і охоронювані законом інтереси позивача, а тому є протиправним.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла виновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що викладені судом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої постанови немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2015 року у справі № 461/4916/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 04 жовтня 2016 року.