Справа № 826/9509/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

06 жовтня 2016 року м. Київ № 826/9509/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., при секретарі судового засідання Шереметьєвій Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі

за позовомОСОБА_1 (позивача)
доГоловного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві Шеремет Юлії Михайлівни (відповідача)
треті особи:ОСОБА_3 (третьої особи-1), Служба у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації (третьої особи-2), ОСОБА_4 (третьої особи-3)
прозвільнення з-під арешту квартири
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_5,

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи-1: не з'явився,

від третьої особи-2: не з'явився,

від третьої особи-3: ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві Шеремет Юлії Михайлівни, треті особи: ОСОБА_3, Служба у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_7 про звільнення з-під арешту квартири.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.07.2016 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи.

06.10.2016 року через канцелярію суду представником ОСОБА_7 подано клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування вказаного клопотання представник третьої особи-3 зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/10680/15-ц задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 79,78/100 часток квартири №22 за адресою: м. Київ, бульвар Амвросія Бучми, 8 (далі - Квартира). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.03.2016 року у справі № 755/10680/15-ц скасовано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2015 року, яким визнано право власності на 79,78/100 Квартири. Таким чином, з 23.03.2016 року ОСОБА_1 не є власником Квартири, отже, опис Квартири та накладення арешту жодним чином не порушує права ОСОБА_1

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 чітко вбачається спір про право власності на Квартиру. Так у позовній заяві ОСОБА_1 посилається на норми Сімейного кодексу України щодо спільної сумісної власності осіб, які проживають разом.

Представник позивача в судовому засіданні 06.10.2016 року проти задоволення заявленого клопотання заперечив.

Представники відповідача, третіх осіб 1 та 2 в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ознайомившись з клопотанням про закриття провадження у справі, суд приходить до висновку про його необґрунтованість та вважає за необхідне відмовити в його задоволенні з наступних підстав.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 23.03.2016 у справі №755/10680/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про визнання особистої власності та розподіл спільного майна подружжя відмовлено.

Відповідно до ст.319 Цивільного процесуального кодексу України Рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 13.12.2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» Судам при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно.

Однак, зважаючи на те, що рішення Апеляційного суду міста Києва від 23.03.2016 у справі №755/10680/15-ц набрало законної сили 23.03.2016 року, суд не вбачає наявність доказів на підтвердження існування спору про право на майно.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необґрунтованість підстав, викладених представником ОСОБА_7, для задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Іщук

Повний текст ухвали виготовлено 07.10.2016 року