Справа № 316/1019/16-а (2-а/316/70/16)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2016 рокусправа № 316/1019/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Юрко І.В. Чумака С. Ю.

розглянув у порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 серпня 2016 р. у справі № 316/1019/16-а за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Ожогова Євгена Анатолійовича про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Поліцейського роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Ожогова Євгена Анатолійовича, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ДР № 147171 від 06.07.2016 року, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн.

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 серпня 2016р. даний позов задоволено повністю.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач був ознайомлений про свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, свідченням чого є його особистий підпис на зворотній стороні оскаржуваної постанови. Крім того, факт здійснення порушення зафіксовано у постанові, яка судом першої інстанції не була належним чином досліджена. При цьому позивачем у позові надано власне тлумачення норм Правил дорожнього руху України, а саме вимог дорожнього знаку 3.34 Розділу 33 цих Правил щодо того, що цей дорожній знак забороняє зупинку, але не забороняє стоянку, що суперечить вимогам цього знаку та встановлених ним заборон, оскільки відповідно до ПДР України дорожній знак має наступне призначення: 3.34 «Зупинку заборонено» - забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 06.07.2016 року поліцейським роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Ожоговим Євгеном Анатолійовичем складено Постанову серії ДР № 147171, відповідно до якої до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (а. с. 4).

Як вбачається з постанови, позивач, керуючи транспортним засобом «Audi A6», номерний знак НОМЕР_1, 06.07.2016 року о 15 год. 35 хв. в м. Запоріжжя на пр.. Соборному, 1 здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено», тобто допустив порушення пп. «в» п. 8.4 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги аргументував своє рішення тим, що в діях позивача була відсутня об'єктивна сторона правопорушення, зазначена в пп. «в» п. 8.4 Правил дорожнього руху, крім того, позивачу не було забезпечено права на юридичну допомогу, як то подавати докази, заявляти клопотання тощо, що суттєво вплинуло на розгляд справи.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано суду жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо), в той час як сам позивач заперечує факт здійснення стоянки в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено».

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у правопорушенні, відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, відповідачем не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, спір за суттю вирішений вірно, підстави для скасування судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року у справі № 316/1019/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.Ю. Чумак