Справа № 809/708/16
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р. Справа № 809/708/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

cудді Могили А.Б.

за участі:

секретаря судового засідання Ілів Н.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Левченка В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківський області про стягнення компенсації за невикористану відпустку та доплату за відпрацьовані години в нічний час, вихідні та святкові дні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до УМВС України в Івано-Франківськиій області в особі Ліквідаційної комісії про стягнення компенсації за дні невикористаної відпустки та роботу понад установлений законодавством час.

Позовні вимоги, з урахуванням заяв про їх уточнення від 08.08.2016 та від 22.09.2016, мотивовані тим, що відповідачем протиправно не виплачено ОСОБА_1 в повному обсязі грошову компенсацію за всі дні невикористаних щорічних відпусток в сумі 15 680,52 грн та компенсацію за службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні в розмірі 13 207,73 грн., а тому вказані суми підлягають до стягнення на користь позивача.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові. Суду пояснив, що він з 10.05.2005 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ. Після звільнення звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області щодо виплати йому грошової компенсації за невикористану відпустку та доплати за відпрацьовані години в нічний час, вихідні та святкові дні під час проходження служби. На вказане звернення, відповідачем повідомлено, що позивачем не використано 108 календарних днів щорічних відпусток та в ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області відсутня будь-яка інформація про заборгованість перед ОСОБА_1 Вказав, що у відповідності до ст. 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Крім того, зазначив, що він залучався до служби понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні на підставі відповідних письмових наказів своїх керівників. Пунктом 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ передбачено, що для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства. Таким чином, вважає, що з ним не було проведено повний розрахунок, а саме, не виплачено в повному обсязі грошову компенсацію за всі дні невикористаних щорічних відпусток в сумі 15 680,52 грн та компенсацію за службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні в розмірі 13 207,73 грн. Позов просив задовольнити повністю.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав, з підстав, зазначених у поданому запереченні. Суду пояснив, що відповідно до п. 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства. В 2015 році - році звільнення позивача, йому було виплачено компенсацію за не використану відпустку. Згідно п.п. 3.7.4. Інструкції про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499 підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: письмові накази керівників органів внутрішніх справ; графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ. Оскільки письмовий наказ керівника органів внутрішніх справ відсутній, то в даному випадку відсутні і підстави для виплати позивачу будь-яких доплат за відпрацьовані години в нічний час, вихідні та святкові дні. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, роз'яснення спеціаліста ОСОБА_3 дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 з 10.05.2005 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ. На час звільнення мав спеціальне звання майора міліції та перебував на посаді старшого слідчого слідчого управління УМВС України в Івано-Франківській області.

Позивач, 29.02.2016 та 20.04.2016 звернувся із заявами до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області про виплату йому грошової компенсації за невикористану ним відпустку та доплату за відпрацьовані години в нічний час, вихідні та святкові дні під час проходження служби в органах внутрішніх справ (а.с. 9,12,13-14).

Листами від 22.04.2016 за № 12/Г-19 та від 29.04.2016 за Г-27 позивача повідомлено, що загальна кількість невикористаних щорічних відпусток складає 108 календарних днів. При цьому зазначено, що відповідно до постанови КМУ за № 730 від 16.09.2015 УМВС України в Івано-Франківській області ліквідовано, а функціонує виключно Ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківський області, яка не володіє інформацією щодо наявності заборгованості перед ОСОБА_1 (а.с. 10-11, 15).

Так, вказана відповідь, на думку суду, фактично є відмовою у виплаті позивачу, зазначених грошових компенсацій.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про міліцію" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки встановлений Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114.

Відповідно до п.2 вказаного Положення спеціальне звання майор міліції відноситься до старшого начальницького складу.

Пунктом 56 Положення встановлено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Одночасно, ч.1 ст. 24 Закону України "Про відпустки" визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Зазначене положення дублюється у частині 1 статті 83 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, приписи пункту 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, суперечать приписам статті 24 Закону України "Про відпустки", який є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили.

Згідно з ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин слід застосовувати норми статті 24 Закону України "Про відпустки", оскільки приписи пункту 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, суперечать приписам частини 1 статті 24 Закону України "Про відпустки".

Крім того, приписи Закону України "Про відпустки" є нормами спеціального законодавства, які регулюють спірні правовідносини щодо виплати грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки, оскільки вказаним Законом встановлено державні гарантії права на відпустки, визначено умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності.

Верховним Судом України при усуненні розбіжностей у застосуванні судами касаційної інстанції пункту 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, статті 24 Закону України від 15 листопада 1996 року № 504/96 ВР "Про відпустки", з посиланням на вимоги статей 1 - 3, 12, 14 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ), зазначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців, в тому числі працівників правоохоронних органів, членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Нормативно - правові акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги військовослужбовців та членів їх сімей, є недійсними. Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законами України з урахуванням особливостей, встановлених цими та іншими законами (постанова Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року).

Як вже встановлено судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 під час проходження служби в органах внутрішніх справ не використано частини відпусток за 2015 рік - 18 діб, за 2010 рік - 20 діб, за 2013-2014 роки - 70 діб.

Позивачу при звільненні з органів внутрішніх справ було виплачено виключно грошову компенсацію за невикористані дні чергової відпустки за 2015 рік.

Таким чином, відповідачем в порушення приписів статті 24 Закону України "Про відпустки" не виплачено позивачу грошову компенсацію за 108 днів невикористаної ним відпустки.

Розмір компенсації за невикористані відпустки обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку обчислення компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи.

Згідно архівної відомості та довідки про заробітну плату від 21.01.2016 № 17 за період з 01.11.2014 по 31.12.2014 позивачу нараховане грошове забезпечення в сумі 7 654, 98 грн., за період з 01.01.2015 по 01.10.2015 - 45 337, 67 грн. (а.с. 79-80).

Таким чином, грошове забезпечення позивача за останні повні 12 місяців роботи складає 52 992, 65 грн. (7 654, 98 грн. + 45 337, 67 грн. = 52 992, 65 грн.)

Пунктом 7 Порядку встановлено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 145,19 грн. (52 992, 65 грн. / 365 календарних днів = 145, 19 грн.)

Таким чином компенсація за невикористану відпустку становить 15 680,52 грн.(145, 19 грн. х 108 днів = 15 680,52 грн.)

Наведений розрахунок розміру компенсації за невикористану відпустку підтверджується висновком сертифікованого аудитора ОСОБА_3 (а.с. 127-131).

Згідно п.167.1. ст. 167.1 ставка податку на доходи фізичних осіб становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

У відповідності до п.п. 1.1, 1.2 п.16 примірника 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України платниками військового збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Згідно п.п.1.4. п.16 примірника 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. (п.п. 1.3 п.16 примірника 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України).

На підставі вищевикладеного, з урахуванням ставки податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18 відсотків та військового збору - 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, сума компенсація за невикористану відпустку, яка підлягає до стягнення з Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківський області в користь ОСОБА_1 становить 12 622, 82 грн.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про міліцію" для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначені Інструкцією про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499.

Порядок здійснення компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні визначено пунктом 3.7 вказаної Інструкції .

Згідно з п.п. 3.7.1 п. 3.7 Інструкції при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік (п.п. 3.7.2 п. 3.7 Інструкції).

Судом встановлено, що посадовий оклад ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого становив 950 грн. В період з січня по серпень 2011 ОСОБА_4 мав спеціальне звання старшого лейтенанта міліції з окладом 115 грн., з 15.08.2011 - спеціальне звання капітана міліції з окладом 120 грн., з 01.07.2015 спеціальне звання майора міліції з окладом 125 грн.

Підпунктом 3.7.6. п. 3.6. Інструкції встановлено, що службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов'язків у період з 22.00 до 06.00.

Як вбачаться із витягу з книги служби нарядів, ОСОБА_1 за період з січня 2011 по листопад 2015 відпрацював у вихідні та святкові дні 840 годин та 336 нічних годин.

Представник відповідача не заперечував, що позивач дійсно залучався до роботи у понадурочний час, нічні зміни, дні щотижневого відпочинку та святкові дні. При цьому, останнім зазначено, що у відповідності до п.п. 3.7.4, 3.7.5 п. 3.7 Інструкції підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: письмові накази керівників органів внутрішніх справ; графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ, якими має здійснюватися облік відпрацьованих годин. Однак, оскільки накази керівників органів внутрішніх справ відсутні, підстав для проведення відповідних виплат немає.

Суд не погоджується із вищевказаними твердженнями відповідача, оскільки, у урахуванням приписів частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, доказів, які б спростовували несення служби позивачем понад установлений законодавством робочий час, відповідачем не надано.

Крім того, у відповідності до п.3.7.5 Інструкції, облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов'язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин. Проте, як вбачається із пояснень представника відповідача, вказаний документ також відсутній.

Таким чином, з урахуванням вищезгаданих обставин справи, суд зазначає, що факт залучення позивача до служби у понаднормовий час, дні щотижневого відпочинку, святкові дні, а також у нічні зміни підтверджено даними із графіків чергувань особового складу слідчого управління УМВС України в Івано-Франківській області та витягами з книги службових нарядів.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вищевказані документи у повній мірі підтверджують факт залучення позивача до служби у понаднормовий час, дні щотижневого відпочинку, святкові дні, нічні зміни та є належними доказами у справі.

Статею 107 Кодексу законів про працю України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Відповідно до ст. 108 Кодексу законів про працю України робота у нічний час оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Відтак, враховуючи приписи Кодексу законів про працю України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, Інструкції про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499 доплата за відпрацьовані нічні години складає 2 547 грн. за святкові та вихідні дні - 10 660, 17 грн.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача про завищення розрахунку грошового забезпечення, так як під час цілодобового чергування надаються перерви для відпочинку і харчування, які не включається в робочий час, та як вже встановлено судом, відповідачем облік робочого часу позивача не вівся, а тому вказані доводи нічим не підтверджені.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку що відповідачем не виплачено позивачу грошове забезпечення за несення служби понад установлений законодавством робочий час за період з січня 2011 року по листопад 2015 року в розмірі 13 207, 73 грн. Вказана сума підтверджується довідкою - розрахунком аудитора ТЗОВ "Юрек - Аудит" ОСОБА_3 від 19.08.2016.

Відповідач не спростував доводи позивача щодо нарахування і оплати йому грошового забезпечення за роботу у понаднормовий час, дні щотижневого відпочинку, святкові дні та у нічний час.

Враховуючи приписи п.167.1. ст. 167.1 та п.п. 1.3 п.16 примірника 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України сума грошового забезпечення за несення служби понад установлений законодавством робочий час, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 10 632, 23 грн.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківський області в користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку в сумі 12 622 (дванадцять тисяч шістсот двадцять дві) грн. 82 коп., доплату за відпрацьовані години в нічний час, вихідні та святкові дні в сумі 10 632 (десять тисяч шістсот тридцять дві) грн. 23 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.

Постанова складена в повному обсязі 11.10.2016.