Справа № 2а-3686/11/1370
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Справа № 876/5163/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області до ОСОБА_1, треті особи: управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у Личаківському районі м. Львова звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 56545 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Державна податкова інспекція у Личаківському районі м. Львова, подавши на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процессуального права, а також неповноту дослідження обставин справи, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, просить скасувати судове рішення і постановити нове - про задоволення позову. Обгрунтовуючи незгоду з постановою, позивач вказав, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Mercedes-Benz 2422L, д.н.з. НОМЕР_1, 1993 р.в., а 15.01.2010 р. на її ім'я здійснено першу державну реєстрацію автомобіля. Однак відповідно до Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» при першій реєстрації податок до місцевого бюджету в розмірі 56545 грн. не було сплачено. Цей податок розраховано, виходячи з об'єму двигуна, року пипуску, ставки податку, що діяли на час реєстрації. Отже, є підсави для стягненя цих коштів в судовому порядку.

До Львівського апеляційного адміністративного суду надійшли письмові заперечення ОСОБА_1 на апеляційну скаргу. Відповідач просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, так як вважає доводи податкового органу безпідставними. Зауважила, що перша державна реєстрація автомобіля здійснюється лише за наявності доказів сплати податку з власників транспортних засобів. В її діях ознак правопорушення немає. Вироком Шевченківського районного суду міста Львова від 1 липня 2013 року доведено вину посадової особи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області у реєстрації автомобіля на ім'я ОСОБА_1 без сплати податку. Крім того, незрозумілим є розрахунок податку, здійснений позивачем.

У судовому засіданні представник апелянта Чижевський М.В. підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що оскаржуване судове рішення є законним і обгрнутованим.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 15 січня 2010 року було проведено першу реєстрацію автомобіля марки Mercedes-Benz 2422L, д.н.з. НОМЕР_1, сміттєвоз-с, вантажний, оранжевий.

При здійсненні державної реєстрації даного автомобіля відповідач не сплатив податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Згідно з розрахунком суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу відповідачем, який наведено у позовній заяві, сума податку, що підлягала сплаті при першій реєстрації відповідачем транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 2422L, 1993 року випуску, об'єм двигуна 11309 см. куб. становить 56545 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не сплатила суму податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у вищевказаному розмірі на користь бюджету.

Ця обставина була пітверджена у судовому засіданні представниками обох сторін.

Принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки та відповідальність платників визначається Законом України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 року № 1251-ХІІ (що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Пункт 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 року № 1251-ХІІ встановлює обов'язок платника податків і зборів сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни. Відповідно до ч. 4 цієї статті, обов'язок фізичної особи щодо сплати податків і зборів припиняється із сплатою податку і збору або його скасуванням, а також у разі смерті платника.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 року № 1251-ХІІ податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів належить до загальнодержавних податків.

Податок з власників транспортних засобів, самохідних машин і механізмів, порядок його обчислення і сплати на момент існування спірних правовідносин було встановлено Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ (надалі - Закон від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ).

Стаття 1 Закону від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачала, що платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст. 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно з положенням ст. 5 Закону від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. При цьому, фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Виходячи з положень пп. 1.2, 1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) податковим зобов'язанням визнається зобов'язання платника податків сплати до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. Податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання, визнається податковим боргом.

Податкове зобов'язання зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів визнається податковим боргом у разі несплати особою вказаного податку у встановлені законом строки без застосування порядку узгодження сум такого податкового зобов'язання.

Оскільки, як встановлено судом першої інстанції, сума податкового зобов'язання відповідача із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у встановлені строки до бюджету не сплачена, вона визнається сумою податкового боргу.

Отже, проведення першої реєстрації транспортних засобів на відповідача обумовлює обов'язок сплати ним податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів до бюджету. Наслідком невиконання цього обов'язку є стягнення зазначеного податку з ОСОБА_1 у судовому порядку.

Посилання суду першої інстанції на вирок Шевченківського районного суду міста Львова від 1 липня 2013 року у справі № 1-233/11 та вирок Личаківського районного суду міста Львова від 13 листопада 2013 року у справі № 1/463/51/13 щодо посадових осіб Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області, якими встановлено, що мала місце незаконна реєстрація автомобілів без сплати податку з власників транспортних засобів, колегія суддів відхиляє, адже цими судовими рішеннями було встановлено неналежне виконання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїх посадових обов'язків, що потягло реєстрацію автомобілів, в тому числі і за ОСОБА_1 без сплати відповідних платежів до бюджету.

Сам факт констатування у вироку Шевченківського районного суду міста Львова від 1 липня 2013 року у справі №1-233/11 доведеності вини посадової особи у несумлінному виконанні своїх посадових обов'язків, внаслідок чого було вперше зареєстровано автомобіль за ОСОБА_1 без сплати податку, не звільняє відповідача від сплати такого на користь держави.

Про підробку документів, що стали підставою для реєстрації автомобіля на ім'я ОСОБА_1, у вироках не йдеться і таке обвинувачення вищевказаним особам не пред'явлено.

Доказів визнання ОСОБА_1 потерпілою суду не надано.

Відповідач не зверталася до суду у встановленому порядку з позовом про визнання протиправними дій щодо реєстрації на її ім'я автомобіля і скасування (визнання недійсною) такої реєстрації. Отже, фактично визнала її правомірність, тобто навіть після пред'явлення позову до неї про стягнення несплаченої суми податку, позивач не бажала настання наслідків недійсності такої реєстрації.

Крім того, згідно пояснень у судовому засіданні представника відповідача, автомобіль було відчужено третім особам і у подальшому знято з реєстрації на ім'я ОСОБА_1

Слід зазначити, що ОСОБА_1 також не надала суду жодного процесуального рішення, де її було б визнано потерпілою у кримінальній справі щодо підробки документів, які стали підставою для здійснення державної реєстрації транспортного засобу на її ім'я.

Також у матеріалах реєстраційної справи, наявна заява ОСОБА_1 про реєстрацію на її ім'я автомобіля із зазначенням паспортних даних (а.с. 29).

Жодних доказів, що свідчили б неналежність їй підпису на цьому документі суду не надано.

Посилання на факт звернення ОСОБА_1 у 2011 році до прокурора із заявою про неправомірність реєстрації на її ім'я транспортного засобу, як на підставу для відмови в задоволенні позову, колегія суддів не може визнати обґрунтованим з огляду на те, що наведені обставини не є обов'язковими для адміністративного суду до часу їх закріплення належним процесуальним шляхом (у вироку суду).

При цьому слід враховувати, що платник самостійно зобов'язаний виконати свій обов'язок із сплати податку, крім законодавчо визначених випадків покладення цього обов'язку на третіх осіб. Зокрема, податковим законодавством допускається у чітко визначених випадках виконання дій, спрямованих на перерахування податку до бюджету, третіми особами (наприклад, у разі сплати податку податковим агентом, спадкоємцем, правонаступником). В інших випадках сам платник зобов'язаний сплатити податок до бюджету та є відповідальним за таку сплату.

Відповідно до ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та приймає нову, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, прийнявши нову про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області задовольнити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року у справі № 2а-3686/11/1370 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) податок з власників транспортних засобів та інших самохідних механізмів у розмірі 56545 (п'ятдесят шість тисяч п'ятсот сорок п'ять) гривень на рахунок місцевого бюджету Личаківського району м. Львова.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повиний текст виготовлено 04 жовтня 2016 року.