Справа № 818/198/16
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 р.Справа № 818/198/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2016р. по справі № 818/198/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Неохим В"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Неохим В", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області № НОМЕР_1 від 10.02.2016 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 194804,00 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2016р. по справі № 818/198/16 адміністративний позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення - рішення № від 10.02.2016 року, яким збільшено товариству з обмеженою відповідальністю "Неохим В" суму зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 155843 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 38961 грн.

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийняті оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, та вважає податкове повідомлення - рішення № від 10.02.2016 року законним, прийнятим у відповідності до вимог Податкового кодексу України, а тому підстави його скасування відсутні. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2016р. по справі № 818/198/16 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Сумській області проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2014 р., про що було складено акт №7/22-01/33813241 від 27.01.2016 року (т.1 а.с. 15-41).

Під час перевірки були встановлені порушення позивачем вимог пп. 14.1.24 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 р. на загальну суму 155843 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 10 лютого 2016 року було прийнято податкове повідомлення-рішення: № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено зобов'язання з податку на прибуток підприємств на 155843 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 38961 грн. (т. 1, а.с. 12).

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності податковим органом правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення, відсутності документального підтвердження порушень позивачем податкового законодавства, в звязку з чим оскаржуване податкове повідомлення - рішення скасував.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

У відповідності до п.2 наказу Міністерства фінансів України від 20.08.2015 р. № 727 «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства .

Відповідно до пп. 2 п. 4 розділу III вищезазначеного наказу, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

- у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;

- у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій особі контролюючого органу, така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії (його законного представника), та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки.

В акті перевірки податковий орган зазначив, що в порушення пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2, ст. 138, пп. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.2.9 п. 139.1 ст. 139, пп. 138.10.3, 138.10.4 п. 138. 10 ст. 138 Податкового кодексу України позивачем в 2014 році було безпідставно завищено суми витрат на загальну суму 865792 грн., а саме витрат на збут по рядку 06.2 на суму 838000 грн. та витрат по сплаті податків по рядку 06.4.15 додатку «ІД» на суму 27792 грн.

При цьому, в порушення пп 2 п. 4 Наказу Міністерства фінансів України від 20.08.2015 р. №727 «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», взагалі не зазначено первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, та не наведено доказів, що підтверджують наявність факту порушення.

В обґрунтування порушення щодо витрат на збут на стор. 8 акту перевірки, наводиться таблиця, в якій зазначено, що з загальної суми витрат на суму 8845813 грн., що відображені підприємством в рядку 06.2 «Витрати на збут» Декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, відмовлено у віднесенні до витрат лише суми 838000 грн. Без жодних посилань, в яких саме статтях витрат є розбіжності.

По сплаті податків на стор. 7 акту перевірки відповідачем зазначено, що перевіркою підтверджено суму 10258 грн., яка складається з лише з нарахованого податку за спеціальне водокористування.

Між тим колегія суддів зазначає, що в акті перевірки відсутній перелік податків, які на думку відповідача ТОВ «Неохим - В» безпідставно було віднесено до складу витрат, а тому зазначені недоліки акту призвели до неможливості визначення, за якими саме первинними документами та за якими саме операціями було здійснено донарахування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що акт перевірки укладений в порушенням норм діючого законодавства не може бути підставою для висновку про завищення позивачем податку на прибуток на загальну суму 865792 грн., що призвело до безпідставного донарахування податкових зобов'язань на загальну суму 194804 грн., в т. ч основного платежу 155843 грн. та штрафним (фінансовим) санкціям 38961 грн.

У відповідності до пп. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, до складу інших операційних витрат включались інші витрати операційної діяльності, пов'язані з господарською діяльністю, у тому числі, але не виключно: суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в переліку податків та зборів, встановлених цим Кодексом), єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відшкодування Пенсійному фонду України сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право особа, які згідно із законодавством фінансуються за рахунок коштів підприємств, установ, організацій в обов'язковому порядку, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами, за винятком податків та зборів, передбачених підпунктами 139.1.6 і 139.1.10 статті 139 цього Кодексу, та пені, штрафів, неустойки, передбачених підпунктом 139.1.11 статті 139 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що в ході перевірки відповідачем не встановлено та в акті перевірки не зазначено, за рахунок яких саме податків, зборів, обов'язкових платежів позивачем сформовано відображену в звітності суму витрат в розмірі 38050 грн. В акту перевірки вказано про віднесення до цієї суми збору за спеціальне водокористування в розмірі 10258 грн. Цей показник відповідачем визначено помилково, оскільки звітність формується наростаючим підсумком, а тому суми, що містяться в квартальній звітності, складанню не підлягають. Фактично в 2014 році позивачем сплачено 4371,16 грн., що підтверджується копією податкової декларації на спеціальне водокористування за 2014 рік.

Також в складі вказаної вище суми відображено позитивну курсову різницю від продажу на міжбанківському валютному ринку валюти та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування при здійсненні операцій з купівлі іноземної валюти в сумі 26983,62 грн. На підтвердження сплати збору до Пенсійного фонду України позивачем надано копії заяв про купівлю іноземної валюти, в яких суми збору відображено (т. 2, а.с. 25-79).

Факт повної та своєчасної сплати до Державного бюджету курсової різниці самим відповідачем встановлено в ході перевірки, відображено в акті та підтверджується копіями платіжних доручень (т. 1 а.с. 39, т. 2 а.с.20-23).

Такі твердження позивача відповідачем не спростовано, ніяких доказів на підтвердження правомірності висновку про завищення позивачем витрат за рахунок безпідставного включення до їх складу сум сплачених податків, зборів, обов'язкових платежів відповідачем також до суду не надано.

Судом апеляційної інстанції було витребувано у відповідача письмові пояснення стосовно за якими господарськими операціями позивача було завищено валові витрати, які первинні документи були відсутні для підтвердження відомостей про реальність господарських операцій з контрагентами позивача та зобовязано надати розрахунок донарахованого податку з посиланням на господарські операції, за якими донараховані грошові зобов'язання та розрахунок перевищення сплачених податків, враховуючи дані акту перевірки, с посиланням на декларації та інші документи, по яким податковий орган дійшов висновку про перевищення витрат по податках та зборах підприємства позивача. Витребуваних судом документів відповідач до суду не надано.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірності свого рішення.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області не доведено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення, а тому суд першої інстанції правомірно скасував податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.02.2016 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 194804,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2016р. по справі № 818/198/16 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2016р. по справі № 818/198/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст ухвали виготовлений 10.10.2016 р.