Справа № 820/3840/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 р.Справа № 820/3840/16
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Яковенко М.М.

судді: Лях О.П., Старосуд М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року по справі № 820/3840/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РТК СТИЛ" до Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС в Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "РТК СТИЛ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року з позовом до Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС в Харківській області в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № від 29.01.2016 року, прийняте відносно нього.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року задоволено позов (т. 2 а.с. 9-15).

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 29.01.2016 року, прийняте Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо товариства з обмеженою відповідальністю "РТК СТИЛ".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просив постанову скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позову (т. 2 а.с. 20-23). Апелянт наголошує на безтоварності господарських операцій, та як наслідок відсутності права на формування для себе податкового кредиту з ПДВ.

Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, з урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України. Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. Неявка в судове засідання сторін, не є перешкодою для вирішення справи за наявними у ній матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що фахівцями Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «РТК СТИЛ» (податковий номер 38383560) з питання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Лако Сервіс» за червень 2015 року, з ТОВ «ТД «Брістон» за липень 2015 року, з ТОВ «Альф Трейд» за липень 2015 року, з ТОВ «Рум Плюс» за квітень 2015 року, за результатами якої було складено акт від 15.12.2015 року №1505/20-36-22-05-07/38383560, де були зафіксовані порушення вимог податкового законодавства, а саме: п. 198.3 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження до сплати в бюджет податок на додану вартість на загальну суму 129 273 грн., у тому числі за квітень 2015 року на суму 55 578 грн., за червень 2015 року на суму 36 543 грн., за липень 2015 року на суму 37 152 грн. (а.с.14-26).

За наслідками вказаного акту перевірки 29.01.2016 року відповідачем стосовно позивача прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем у розмірі 129 273 грн., та застосовано штрафних санкцій у розмірі 64636, 50 грн., а всього на загальну суму грошового зобов'язання 193 909,50 грн. (а.с.27).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що висновок податкового органу щодо порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції на іншого є безпідставним, оскільки за загальним правилом, це не впливає на права та обов'язки такого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, за період, що перевірявся, ТОВ «РТК СТИЛ» мало фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «Лако Сервіс»,

ТОВ «ТД «Брістон»,

ТОВ «Альфа Трейд»,

ТОВ «Рум Плюс», що підтверджується наступними первинними бухгалтерськими документами, а саме:

1. Щодо взаємовідносин з ТОВ «Лако Сервіс» у червні 2015 року.

ТОВ «Лако Сервіс» в адресу ТОВ «РТК СТИЛ» виписало наступні рахунки на оплату продукції:

- № 100650 від 10.06.2015 року на суму 51 193, 79 грн.;

- № 220650 від 22.06.2015 року на суму 40 435,28 грн.;

- № 300650 від 30.06.2015 року на суму 127 627, 75 грн. (тобто вищевказаними рахунками на оплату Постачальник та Покупець узгодили умови поставки товару (самовивоз), номенклатуру товару, його кількість та ціну).

На виконання вищевказаних рахунків на оплату ТОВ «Лако Сервіс» в адресу ТОВ «РТК СТИЛ» виписані наступні податкові накладні:

- № 610001 від 10.06.2015 року на загальну суму 51 193, 79 грн. у т.ч. ПДВ - 8 532, 30 грн.;

- № 622013 від 22.06.2015 року на загальну суму 40 435, 28 грн. у т.ч. ПДВ - 6 739, 21 грн.;

- № 63006 від 30.06.2015 року на загальну суму 127 627, 75 грн. у т.ч. ПДВ - 21 271, 29 грн.

В підтвердження факту отримання товару між ТОВ «Лако Сервіс» та ТОВ «РТК СТИЛ» підписані наступні видаткові накладні: № 100650 від 10.06.2015 року, № 220650 від 22.06.2015 року, № 300615 від 30.06.2015 року.

Так, транспортування товару здійснювалося за рахунок ТОВ «РТК СТИЛ» як це й було зазначено у рахунках на оплату товару та вказаний факт підтверджується наступними товарно-транспортними накладними: від 10.06.2015 року № Р100650 , від 22.06.2015 року № Р220650, № Р300615 від 30.06.2015 року.

Оплата за поставлений товар ТОВ «РТК СТИЛ» здійснена у повному обсязі, що підтверджується даними платіжних доручень.

2. Щодо взаємовідносин з ТОВ «РУМ ПЛЮС» у квітні 2015 року.

ТОВ «Рум Плюс» в адресу ТОВ «РТК СТИЛ» виписало наступні рахунки на оплату продукції:

- № 72 від 08.04.2015 року на суму 20 065, 41 грн.;

- №79 від 17.04.2015 року на суму 55 936,83 грн.;

- № 82 від 24.04.2015 року на суму 44 615,55 грн.;

- № 83 від 30.04.2015 року на суму 212 850, 00 грн. (тобто вищевказаними рахунками на оплату Постачальник та Покупець узгодили умови поставки товару (самовивоз), номенклатуру товару, його кількість та ціну).

На виконання вищевказаних рахунків на оплату ТОВ «Рум Плюс» в адресу ТОВ «РТК СТИЛ» виписані наступні податкові накладні:

- № 408015 від 08.04.2015 року на загальну суму 20 065, 42 грн. у т.ч. ПДВ - 3 344, 24

грн.;

- № 417009 від 17.04.2015 року на загальну суму 55 936, 82 грн. у т.ч. ПДВ - 9 322, 80

грн.;

- № 424027 від 24.04.2015 року на загальну суму 44 615, 56 грн. у т.ч. ПДВ - 7 435, 93

грн.;

- № 430097 від 30.04.2016 року на загальну суму 212 850, 00 грн. у т.ч. ПДВ - 35 475,00 грн.

В підтвердження факту отримання товару, між ТОВ «Рум Плюс» та ТОВ «РТК СТИЛ» підписані наступні видаткові накладні: № 1-04 від 08.04.2015 року, № 2-04 від 17.04.2015 року, № 3-04 від 24.04.2015 року, № 4-04 від 30.04.2015 року.

Як свідчать докази у справі, транспортування товару здійснювалося за рахунок ТОВ «РТК СТИЛ», як це й було зазначено у рахунках на оплату товару та вказаний факт підтверджується наступними товарно-транспортними накладними: від 08.04.2015 року № Р1-04 , від 17.04.2015 року № Р2-04, від 24.04.2016 року № РЗ-04, від 30.04.2015 року № Р4-04.

Оплата за поставлений товар ТОВ «РТК СТИЛ» була здійснена у повному обсязі, що підтверджується даними платіжних доручень.

3. Щодо взаємовідносин з ТОВ «Альфа Трейд» у липні 2015 року.

ТОВ «Альфа Трейд» в адресу ТОВ «РТК СТИЛ» виписало рахунок на оплату продукції № 2707-50 від 27.07.2015 року на суму 712 500, 00 грн. (вищевказаним рахунком на оплату Постачальник та Покупець узгодили умови поставки товару (самовивоз), номенклатуру товару, його кількість та ціну).

На виконання вищевказаного рахунку на оплату ТОВ «Альфа Трейд» в адресу ТОВ «РТК СТИЛ» виписана податкова накладна № 727001 від 27.07.2015 року на загальну суму 712 500, 00 грн. у т.ч. ПДВ - 118 750,00 грн.

В підтвердження факту отримання товару між ТОВ «Альфа Трейд» та ТОВ «РТК СТИЛ» підписана видаткова накладна № 2707/50-1 від 27.07.2015 року.

Суд зазначає, що транспортування товару здійснювалося за рахунок ТОВ «РТК СТИЛ» як це й було зазначено у рахунку на оплату товару та вказаний факт підтверджується товарно-транспортною накладною від 27.07.2015 року № Р2707/50-1.

Оплата за поставлений товар ТОВ «РТК СТИЛ» була здійснена у ^повному обсязі, що підтверджується даними банківських виписок.

4. Щодо взаємовідносин з ТОВ « ТД Брістон» у липні 2015 року.

01.07.2015 року між ТОВ «ТД «Брістон» (Агент) та ТОВ «РТК СТИЛ» (Принципал) укладений агентський договір про надання послуг № 010715 П, згідно п. 1 якого визначено, що у відповідності до умов цього договору Агент зобов'язується за дорученням Принципала за винагороду здійснювати за рахунок Принципала юридичну (або фактичну) дію, укладати угоди з третіми особами з придбання та/або реалізації металопродукції.

На виконання п. 3 вищевказаного договору ТОВ «РТК СТИЛ» надало ТОВ «ТД Брістон» доручення, в якому зазначило всі необхідні критерії щодо умов угод, які повинні бути укладені останнім від імені ТОВ «РТК СТИЛ», асортименту, типу та об'єму товару, що необхідно придбати або реалізувати.

Разом з цим, ТОВ «ТД Брістон» за результатами виконання умов вказаного правочину та, враховуючи п. 3 агентського договору, склало звіт про проведену роботу від 31.07.2015 року, в якому чітко визначило кількість укладених угод з реалізації товарів з зазначенням ціни.

В підтвердження виконання умов агентського договору від 01.07.2015 року сторонами правочину підписаний акт надання послуг № 310715 від 31.07.2015 року, в якому зазначено про надання агентських послуг на загальну суму 222 912, 97 грн.

Разом з цим, ТОВ «ТД Брістон» на адресу ТОВ «РТК СТИЛ» виписана податкова накладна № 727024 від 31.07.2015 року на загальну суму 222 912, 97 грн. у т.ч. ПДВ - 37 152,16 грн.

Оплата за надані послуги ТОВ «РТК СТИЛ» здійснена у повному обсязі, що підтверджується даними платіжних доручень.

Коло платників податку на додану вартість, об'єкти, база, ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначено розділом V Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 201.8 статті 201 ПК України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені положення Кодексу, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Колегія суддів звертає увагу, що фактичне виконання фінансово-господарських операцій ТОВ «РТК СТИЛ» з ТОВ «Лако Сервіс», ТОВ «ТД «Брістон», ТОВ «Альф Трейд», ТОВ «Рум Плюс» свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні" та п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Колегія суддів звертає уваги, що на сторінці 4 акту перевірки контролюючим органом чітко зауважено, що при проведенні перевірки використані первинні документи ТОВ «РТК СТИЛ» (з зазначенням їх переліку), при цьому жодних зауважень щодо порядку їх складення та оформлення в акті перевірки взагалі не міститься. Тобто, невідповідність вимогам закону наявним документам не встановлена.

Щодо посилання контролюючого органу на той факт, що в ході проведення перевірки не надано документів, підтверджуючих відрядження директора до Дніпропетровської області, з цього приводу слід зауважити на наступному.

Жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов'язку платника податків під час проведення перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з певним контрагентом, надавати контролюючому органу документи, підтверджуючи відрядження працівника підприємства, який отримував придбаний товар у іншому місті, оскільки належним чином оформлені документи, що підтверджують відрядження такого працівника є виключно підставою для відшкодування останньому витрат, понесених у зв'язку із відрядженням та жодним чином не стосуються предмету вказаної перевірки, що оформлена актом від 15.12.2015 року, оскільки вказана перевірка стосується виключно взаємовідносин ТОВ «РТК СТИЛ» з його контрагентами щодо правомірності позивачем формування податкового кредиту.

Крім того, перебування керівника підприємства у відпряженні разом з водієм ОСОБА_1 підтверджуються наданими до суду першої інстанції наказами (а.с. 128-135).

Як було встановлено судами за матеріалами справи, придбаний товар доставлявся за рахунок позивача, власними силами, що підтверджується відповідними подорожніми листами, які були також предметом перевірки.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що фінансово-господарські відносини ТОВ «РТК СТИЛ» з контрагентами - ТОВ «Лако Сервіс», ТОВ «Альфа Трейд», ТОВ «Рум Плюс» та ТОВ «ТД «Брістон» у періоді, що перевірявся, були безпосередньо пов'язані із здійсненням позивачем власної господарської діяльності і даний факт підтверджується контролюючим органом самостійно, зазначаючи у п. 2.7 акту перевірки серед видів діяльності позивача - «оптова торгівля металами та металевими рудами».

Крім того, контролюючим органом самостійно також в акті перевірки на сторінці 4 зазначено, що позивачем для здійснення власної фінансово-господарської діяльності укладений договір оренди майнового комплексу від 01.04.2013 року (саме цим договором визначено, що позивач орендує для ведення власної діяльності складські приміщення за адресою м. Харків, вулиця Плиткова, 12) та договір оренди транспортного засобу від 01.04.2013 року (саме транспортним засобом, що орендується, здійснювалося переміщення придбаного товару зі складів Постачальників на склад позивача).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слід зауважити, що ТОВ «РТК СТИЛ» отримало в розпорядження від контрагентів-постачальників первинні документи, визначені законом як підстави для збільшення в тому числі податкового кредиту з ПДВ, та, відповідно, позивач, отримуючи товар від своїх контрагентів діяв виключно у межах власної господарської діяльності з метою отримання прибутку.

Щодо посилання Східної ОДПІ на відсутність у контрагентів ТОВ «РТК СТИЛ» можливостей для здійснення фінансово-господарської діяльності (відсутність трудових ресурсів, відсутність складських приміщень, не звітування, відсутність за податковою адресою, інше), слід зауважити на наступному.

Доводи відповідача з посиланням на отриману інформацію від інших податкових органів по контрагентам позивача, яка вказує на неможливість встановити походження товару, тобто не підтвердження отримання цими контрагентами відповідного товару від інших господарюючих суб'єктів, який був реалізований до позивача, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, з огляду на таке.

Пунктом 73.5 статті 73 Податкового кодексу України передбачено, що з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Дані перевірок контрагентів ТОВ «РТК СТИЛ» іншими податковими органами не можуть бути підставою для висновку про неправомірність формування податкового кредиту, оскільки доказами порушення правил віднесення сум до валових витрат та формування податкового кредиту є матеріали перевірки платника податків, проведених з дослідженням його первинних бухгалтерських документів, а ні дані актів перевірок чи податкова інформація інших податкових органів.

Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку та сплати податку до, бюджету. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку, є індивідуальною і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

Юридична відповідальність кожного платника податків, відповідно до ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим.

Положеннями ПК України не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах, послугах отриманих від продавця, в разі порушення ним умов податкового законодавства, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг).

Крім того, слід враховувати правозастосовчу практику Європейського Суду з прав людини (рішення від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також слід практику Верховного Суду України (постанова від 09.09.2008р. у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010р. у справі №21-573во10, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), врахування якої при відправленні правосуддя є обов'язковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Крім того, в акті перевірки податковим органом не встановлений факт відсутності поставки тих товарно-матеріальних цінностей, послуг за результатами придбання яких позивачем сформовано податковий кредит. Твердження відповідача про відсутність здійснення господарської операції фактично ґрунтуються на підставі інформації інших податкових органів щодо контрагентів щодо неможливості провести зустрічні звірки.

Суд зазначає, що дані, відображені у зазначених документах інших податкових органів, не можуть бути підставою для висновку про неправомірність віднесення сум ПДВ до податкового кредиту. Зазначені дані по контрагенту позивача, що вплинули на висновки відповідача, з урахуванням ст.83 ПК України, не є єдиним та обов'язковим фактором при врахуванні висновків сформованих по факту неможливості провести звірки в межах даної справи.

Положення ст.83 ПК України, встановлюють перелік даних, які можуть використовуватися податковим органом під час здійснення перевірки та надання висновків. В той же час, перелік ст.83 ПК України не є вичерпним та при здійсненні перевірки повинні враховуватися усі документи які відносяться до предмету перевірки. До того ж, це були дані в тому числі не за результатами встановлених перевіркою, а за фактом неможливості проведення зустрічних звірок. Врахування та дослідження усіх наявних документів при здійсненні перевірки податковим органом є дотримання принципу обґрунтованості такого рішення суб'єкта владних повноважень, що є обов'язком такого органу. Доказами порушення правил формування податкового кредиту можуть слугувати лише досліджені первинні бухгалтерські а податкові документи підприємства.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно безпідставності висновку податкового органу щодо порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції на іншого, оскільки за загальним правилом, це не впливає на права та обов'язки такого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Разом з цим, чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Зважаючи на доведеність позивачем реальності здійснення господарських операцій контрагентами та використання результатів цих операцій у своїй господарській діяльності суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит відповідних періодів, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, недоведеність податковим органом правомірності прийняття спірних податкових повідомлень - рішення доводить протиправність визначення податкових зобов'язань, і як наслідок цього безпідставність застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС в Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року по адміністративній справі № 820/3840/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.