Справа № 641/8145/16-а
Суддя: Курганникова О. А.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/181/2016 Справа №641/8145/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.

представника позивача: ОСОБА_1

особа в інтересах якої подано позов: ОСОБА_2

Представника відповідача: ОСОБА_3

Представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом Харківської місцевої прокуратури №5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Комунального закладу «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради 3-я особа Державний навчальний заклад «Люботинський професійний ліцей залізничного транспорту» про зобовязання проведення донарахування недоотриманої одноразової грошової допомоги та її виплати,-

в с т а н о в и в

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального закладу «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради 3-я особа Державний навчальний заклад «Люботинський професійний ліцей залізничного транспорту» про зобовязання проведення донарахування недоотриманої одноразової грошової допомоги та її виплати.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі з наведених у ньому підстав.

ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовну заяву у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 закладу Комунального закладу «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, посилалась на те, що ОСОБА_2 не отримав вказану матеріальну допомогу, оскільки ще не закінчив навчання у Люботинському професійному ліцеї залізничного транспорту, крім того ОСОБА_2 при вступі на навчання до професійно-технічного навчального закладу видано грошову допомогу в розмірі 2,5 неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, передбачену абзацем 1 п.п.1 п.13 постанови КМУ від 05.04.1994 р. №226.

Представник третьої особи Державного навчального закладу «Люботинський професійний ліцей залізничного транспорту»позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ №116592, батьками якого вказані ОСОБА_5, ОСОБА_6 . (а.с. 11).

Рішенням Виконавчого Комітету Ленінської районної у місті Харкові ради Харківської області від 03.02.2010 № 27 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.(а.с. 16)

Встановлено, що ОСОБА_2, як дитина-сирота з 2010 року був вихованцем Комунального закладу «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради».

У серпні 2016 року ОСОБА_2 закінчив навчання у КЗ «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради», та вступив на навчання до Люботинського професійного ліцею залізничного транспорту, що підтверджується актом про передачу дитини на навчання від 31.08.2016.(а.с. 15)

В судовому засіданні встановлено, про що не заперечують сторони по справі, ОСОБА_2 при вступі на навчання до професійно-технічного навчального закладу видано грошову допомогу в розмірі 2,5 неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, що становить 42,50 грн.

Позивач вказував, що прокуратурою встановлено, що у вказаному КЗ «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради з 2010 по серпень 2016 навчався та виховувався ОСОБА_2 який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. ОСОБА_2 є випускником вказаного дитячого будинку, проте при його випуску відповідачем всупереч вимог ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" була нарахована та виплачена йому одноразова грошова допомога у розмірі не менше 2,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 42,50 грн., замість шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку 9186,00 грн. Прокурор просить зобов'язати відповідача донарахувати і виплатити ОСОБА_2Д одноразову грошову допомогу в розмірі 9186,00 грн. яка передбачена ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування".

Представник відповідача, заперечувала проти позову, вказуючи, що грошова допомога дитині, позбавленій батьківського піклування, а саме ОСОБА_2 була виплачена у розмірі 42,50 грн., встановленому постановою Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05 квітня 1994 року, згідно з якою дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили.

Також відповідач посилається на відсутність бюджетних асигнувань для відповідних виплат, брак коштів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" № 2342-ІV від 13 січня 2005 року, до дітей -сиріт відносяться діти, в яких померли чи загинули батьки та до дітей, позбавлених батьківського піклування відносяться діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав.

Таким чином, відповідно до вищезазначеної норми закону ОСОБА_2 є дитиною - сиротою.

Частинами 1-3 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" передбачено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Згідно ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначена Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому, ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1531,00 грн.

Отже, виходячи з вищенаведеної норми, випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування у віці 18 років, в тому числі ОСОБА_2 при випуску з навчального закладу має бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 9145,50 з урахуванням раніше виплаченої суми у розмірі 42,50 грн.

Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача стосовно правильності застосування пп. 1 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05.04.1994 року.

Відповідно до положень ст. 25 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Статтею 39-9 вказаного вище Закону встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Норми ст.ст. 25, 39-9 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору по даній справі.

Крім того, як встановлено ст. 3 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Положеннями статті 4 зазначеного Закону передбачено, що заходи щодо соціального захисту даної категорії дітей гарантується, забезпечується і охороняються державною.

В п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" № 2342-ІV від 13 січня 2005 року передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, відповідно до положень ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип Верховенства права. Закони України мають вищу юридичну силу і саме Закон має застосовуватися в тому випадку, коли йому суперечить підзаконний нормативно - правовий акт.

Згідно ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади

Відповідно ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Своїми діями відповідач допустив звуження змісту та обсягу прав та свобод позивача, передбачених статтею 22 Конституції України, в якій зазначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з викладеного, суд не приймає доводів представника відповідача щодо невизнання позову, так як виходячи з вищенаведених норм закону, а також з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії, на думку суду, застосуванню підлягає Закон України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", та вважає що випускнику ОСОБА_2 має бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат, оскільки відсутність коштів/фінансування не є підставою невиконання зобов'язань та норм закону.

Таким чином, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і стягує з відповідача на користь ОСОБА_2 грошову допомогу в розмірі 9145,50 грн.

Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 1378 грн. на користь позивача

Керуючись ст.ст. 2,11,86 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.8,22 Конституції України,Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" № 2342-ІV від 13 січня 2005 року, постановою Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05 квітня 1994 року суд -

п о с т а н о в и в

Позовні вимоги Харківської місцевої прокуратури №5 задовольнити частково.

Зобов'язати Комунальний заклад «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради дрнарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, передбачену ч.7 ст. 8 Закону України « Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ПН НОМЕР_1 (м. Люботин вул.. Шевченко,130 гуртожиток к.30) в сумі 9145 (девять тисяч сто сорок пять), 50 грн.

Стягнути з Комунальний заклад «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради на користь Харківської місцевої прокуратури № 5, судовий збір в сумі 1378 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя - ОСОБА_7