Справа № 295/12170/16-а
Суддя: Слюсарчук Н. Ф.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Слюсарчук Н.Ф., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні йому пенсії за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» , зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме - з 01.09.2016 року у розмірі 60% від середньомісячного заробітку.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 вересня 2016 року подав до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заяву про призначення йому пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року. Станом на день звернення з заявою про призначення йому пенсії має загальну вислугу років 22 роки 6 місяців 08 днів, з них вислуга на прокурорських посадах становить 22 років 1 місяць 8 днів. Таким чином, вважає, що він має право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, але відповідач необгрунтовано відмовив в її призначенні.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач надав до суду заперечення проти позову, вказавши про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Письмові заперечення додані до матеріалів справи.

Суд за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Судом встановлено, що згідно довідки прокуратури Житомирської області від 01.09.2016 року № 11/557, та копії з трудової книжки, ОСОБА_1 з 01.09.1991 р. по 29.06.1996 року навчався Харківській національній юридичній академії України ім. Я. Мудрого на денній формі навчання, а з 22.07.1996 року по даний час працює в органах прокуратури на прокурорських посадах. Таким чином, загальна вислуга років позивача станом на 01.09.2016 року (день звернення з заявою про призначення пенсії) становить 22 роки 6 місяців 8 днів, з них вислуга на прокурорських посадах становить 20 років 1 місяць 8 днів (а.с. 14-17).

01.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Зі змісту листа Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 9259/04 від 07.09.2016 року вбачається, що в призначенні пенсії позивачу були відмовлено з посиланням на те, що норми про пенсійне забезпечення, які містяться в ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», втратили чинність відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року. Таким чином, з 01.06.2015 року пенсії в порядку та умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені не виплачуються.

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697- VІІ від 14.10.2014 року, який набув чинності з 15.07.2015 року, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року вислуги років не менше 22 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 Закону України «Про прокуратуру» № 1697- VІІ від 14.10.2014 року, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на час звернення з заявою про призначення пенсії має достатній стаж для призначення пенсії за вислугу років, а саме загальну вислугу років, що становить 22 роки 6 місяців 8 днів, з них вислуга на прокурорських посадах становить 20 років 1 місяць 8 днів, що відповідає положенням статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З листопада 1991 року питання пенсійного забезпечення осіб, які займали прокурорські посади було врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

14 жовтня 2014 року було прийнято Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII, який набув законної сили 15.07.2015 року, статтею 86 якого врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, їх протиріччя з одного й того самого предмета регулювання, а також суперечність між двома формально чинними нормами права, прийнятими з одного і того ж питання вирішується шляхом вибору того нормативного акта, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту).

Враховуючи те, що Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII вступив в силу пізніше ніж Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а також те, що цей закон є спеціальним законом, який регулює пенсійне забезпечення працівників прокуратури, підстави для застосування відповідачем положень пункту 5 прикінцевих Положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» відсутні.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а1) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Таким чином, суд не бере до уваги посилання відповідача на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УІІІ від 02.03.2015 року, яким скасовуються норми Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення осіб, оскільки це суперечить вимогам Конституції України.

Редакція частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Вказана норма закону стосується самої виплати пенсії, а не її призначення. Зазначена норма не передбачає заборони призначення пенсії на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача на призначення пенсії за вислугу років є порушеним. ОСОБА_1 має достатній стаж для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, а тому відмова відповідача в призначенні йому пенсії за вислугу років є протиправною. Дана правова позиція також узгоджується з ухвалою Вищого Адміністартивного Суду України від 07.06.2016 року ( справа К/800/6871/16).

Згідно із частиною 1 статті 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Аналогічні приписи містяться у частині 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Таким чином, право позивача підлягає захисту з дня звернення з заявою про призначення пенсії - 01.09.2016 року.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачу при зверненні до суду з вказаним позовом необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 551,20 грн. Згідно квитанції № 49 від 16.09.2016 року ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 1740,00 грн.

В силу ч. 1 ст. 94 КАС України суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 551,20 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд повертає позивачу надмірно сплачений судовий збір в сумі 1188,80 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 17, 71, 161, 162, 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розміру 60% від середньомісячного заробітку за відповідною посадою, з 01.09.2016 року.

Зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розміру 60% від середньомісячного заробітку за відповідною посадою, з 01.09.2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір в сумі 1188,80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського адміністративного апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії даної постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Слюсарчук Н.Ф.