Справа № 308/1682/16-а
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1682/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Бота О.І.

за участи представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ужгородської міської ради від 11.02.2016 року за №5/16, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ужгородської міської ради від 11.02.2016 року за №5/16 про накладення адміністративного стягнення за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 1700,00 грн.

Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що 29.01.2016 року працівниками відділу муніципальної поліції та правопорядку Ужгородської міської ради складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення №2359 за ст. 152 КУпАП, а саме за самовільне перегородження металевою решіткою проходу двору загального користування ,чим заблокував доступ до вивозу сміття працівниками «АВЕ» до контейнерів магазину «LUXOR PLAZA», що є порушенням п.5.9.1. (б), (14) ЗУ «Про благоустрій населених пунктів та Правил благоустрою м. Ужгорода» та як наслідок адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ужгородської міської ради була винесена постанова №5/16 від 11.02.2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 1700,00 грн. за самовільне перегородження проходу двору загального користування за адресою м. Ужгород, пл. Корятовича, 21А, чим порушив правила благоустрою міста.

Позивач з винесенням постанови не згоден , вважає, оскаржувану постанову безпідставною, необґрунтованою, так як він не допускав порушень правил благоустрою міста.

Зазначає, що є співвласником нерухомості у будинку по пл. Корятовича, 21 в м. Ужгороді. ОСОБА_1 сусідству за адресою м. Ужгород, пл. Корятовича, 21А, розташований ТОК «ЛЮКСОР ПЛАЗА», власники якого облаштували на межі їх будинків у внутрішньому дворі , майданчик для збору твердих побутових відходів для орендарів приміщень у власній будівлі, розмістивши сміттєві баки , в які викидаються зокрема, органічні відходи із закладу громадського харчування. З метою припинення самовільно влаштованого сміттєзвалища, ним восени 2015 року встановлено огорожу між будинками. Огорожу ним встановлено на межі землі їх та сусіднього будинку. Двору загального користування для власників будинків № 21 та № 21а не існувало, земельна ділянка двору призначена для обслуговування їх будинку і є прибудинковою.

Позивач зазначив, що питання розміщення майданчика для скасування ТПВ на суміжній території між будинками № 21 та № 21а по пл. Корятовича у м. Ужгороді з департаментом міського господарства Ужгородської міської ради не узгоджувалося, що підтверджується листом відповіддю департамента міського господарства Ужгородської міської ради від 08.02.2016 року.

Крім того, зазначив, що він не є приватним підприємцем, як зазначено в оскаржуваній постанові, однак на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розмір якого встановлено поза межами розмірів санкції вказаної статті для фізичних осіб.

Крім того вказав, що у протоколі про адміністративне правопорушення запроваджене відносно нього 29.01.2016 року зазначено, що він порушив п.5.9.1. (б), (14) Правил благоустрою м. Ужгорода. Разом з тим, відповідно до п. 5.9.1 Правил благоустрою м. Ужгорода зазначено, що на обєктах благоустрою ( якими є прибудинкові території) забороняється захаращувати пожежні проїзди на територіях , прилеглих до житлових будинків та інших споруд (пп.6) та самовільно встановлювати обєкти зовнішньої реклами , торгівельні лотки, павільйони , кіоски тощо(пп.14) Проте, він прилеглу територію до їх будинку не захаращував та обєкти зовнішньої реклами , торгівельні лотки, павільйони , кіоски самовільно не встановлював. Позивач вважає, що його вина у порушені відсутня.

З посиланням на вказані обставини, просив суд визнати незаконною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітету Ужгородської міської ради від 11.02.2016 року за №5/16.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. В своїх поясненнях посилалася на обставини, що викладені в позові.

Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання, хоча про час та місце розгляду даної справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було.

Згідно ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, зважаючи на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи та враховуючи тривалість розгляду даної справи , суд дійшов висновку, що сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності осіб, що не з'явилися на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 71 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 29.01.2016 року працівниками відділу муніципальної поліції та правопорядку Ужгородської міської ради складено відносно ОСОБА_2 запроваджено протокол про адміністративне правопорушення №2359 за ст. 152 КУпАП, а саме за самовільне перегородження металевою решіткою проходу двору загального користування ,чим заблокував доступ до вивозу сміття працівниками «АВЕ» до контейнерів магазину «LUXOR PLAZA», що є порушенням п.5.9.1. (б), (14) ЗУ «Про благоустрій населених пунктів та Правил благоустрою м. Ужгорода».

Як встановлено судом, постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Ужгородської міської ради №5/16 від 11.02.2016 року позивача ОСОБА_2, приватного підприємця , притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., а саме за те, що він 29.01.2016 року близько 13 год. 20 хв. самовільно перегородив прохід двору загального користування на пл.Корятовича, 21А в м. Ужгороді, чим порушив правила благоустрою міста.

Відповідно до ст. 152 КУпАП України порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть засобою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ст. 27 КУпАП України штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян і посадових осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 11.02.2016 р., 29.01.2016 р. об 13 год. 20 хв. встановлено , що ОСОБА_2 самовільно перегородив прохід двору загального користування на пл.Корятовича, 21А в м. Ужгороді, чим порушив правила благоустрою міста. Адміністративне стягнення накладено як на суб'єкта підприємницької діяльності в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 1700,00 грн.

При дослідженні постанови про адміністративне правопорушення серії ПС1 №5/16 від 11.02.2016 року щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення судом встановлено порушення вимог КУпАП.

При винесенні постанови, суб'єктом владних повноважень вчинено низку порушень, порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в постанові відсутні відомості щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, чи є обставини що пом'якшують і обтяжують відповідальність. У відповідності до вимог ч.2 ст. 33 КУпАП під час накладання стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, які помякшують та обтяжують відповідальність. Всі перелічені вимоги Закону, відповідно до положень ст. 283 КУпАП , повинні бути відображені в постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Дослідженням оскаржуваної постанови встановлено, що відповідач, накладаючи на позивача адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 1700 грн., не навів мотивів прийняття саме такого стягнення, не зазначив чи були враховані ним:

- характер вчиненого правопорушення,

- особа правопорушника,

- ступінь його вини,

- майновий стан,

- не зазначив чи мали місце обставини, які помякшують чи обтяжують відповідальність позивача, передбачені ст.ст. 34 ,35 КУпАП ;

- не навів докази, які підтверджують чи спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення (позивач під час складання адміністративного протоколу не визнав факт вчинення адміністративного правопорушення). Комісією не прийнято до уваги заперечення позивача та його пояснення про те, що двору загального користування між будинками №21 та №21А, що в м. Ужгороді немає. Огорожа встановлена на території будинку №21.

Крім того, відсутні докази того, що ОСОБА_2 є суб'єктом підприємницької діяльності , а відтак відповідачем неправомірно на накладено адміністративне стягнення в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 1700,00 грн.

Крім того, суду не надано доказів того, що позивач порушив правила благоустрою міста, а також відсутні докази того, що земельна ділянка на якій позивач встановив огорожу є двором загального користування.

З наданих до суду технічних документів, на яких зафіксована конфігурація земельних ділянок за адресою : м. Ужгород, пл. Корятовича 21а не вбачається, що земельна ділянка на якій позивач встановив огорожу є двором загального користування. Інших доказів відповідачем до суду не надано.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна(умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Таким чином протокол, на рівні з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, є одним із засобів встановлення фактичних даних на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно ст.280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.04.2014 року, стоматологічна поліклініка та офісні приміщення за адресою м. ужгород, пл. Корятовича, 21 належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивач посилається на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, оскільки огорожа встановлена на території будинку №21, а двору загального користування між будинками №21 та №21А, що в м. Ужгороді немає.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на встановленні в судовому засіданні обставини та визначенні відповідно до них правовідносини, а також те, що на час розгляду справи та винесення постанови по суті заявлених позовних вимог, відповідачем доказів щодо правомірності свого рішення суду надано не було, не було надано відповідних доказів, які б підтверджували скоєння позивачем зазначеного правопорушення, будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, враховуючи, що під час винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення від 11.02.2016 року за №5/16 були допущені суттєві порушення вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, що є неприпустимим, а тому приходжу до висновку , що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з Ужгородської міської ради на користь позивача понесені ним по справі судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 11, 70, 71, 86, 158, 161-164, 171-2 КАС України, ст. ст. 152, 245,251, 280, 289 КУпАП , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ужгородської міської ради від 11.02.2016 року за №5/16 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ужгородської міської ради від 11.02.2016 року за №5/16 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП .

Постанова підлягає оскарженню відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 року № 3-рп/2015.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4