Справа № 2а-0770/1090/11
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 р. Справа № 876/2786/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Онишкевича Т. В., Дяковича В. П.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

прокурора -Шимін Н. М.;

представника позивача - Кемінь С. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області та прокуратури Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 березня 2012 року в справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення фінансових санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2011 року Закарпатським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про застосування до відповідача фінансову санкцію у розмірі 7104000 грн. з конфіскацією 3-х гральних автоматів та стягнення такої в дохід державного бюджету.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 березня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - Державною податковою інспекцією у м. Ужгороді Закарпатської області та прокуратурою Закарпатської області, подано апеляційні скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду, в яких висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначено, що відповідач здійснював діяльність, спрямовану на організацію та проведення азартних ігор за допомогою гральних автоматів, що підтверджується протоколом огляду від 07 жовтня 2010 року та актом перевірки від 07 жовтня 2010 року, складеними працівниками ДПА в Закарпатській області, поясненнями свідків та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2015 року апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області та прокуратури Закарпатської області задоволено, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 березня 2012 року скасовано та прийнято нову, якою позов державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області задоволено. Постановлено застосувати та стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансову санкцію у виді штрафу в дохід державного бюджету в сумі 7104000 грн. з конфіскацією 3-х гральних автоматів, що знаходяться в ВПМ ДПІ м. Ужгорода.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 квітня 2016 року касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Представник позивача та прокурор, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримали та просять таку задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та прокурора, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів не знаходить підстав для їхнього задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 07 жовтня 2010 року працівниками ДПА у Закарпатській області проведено перевірку грального закладу, що розташований за адресою АДРЕСА_1 суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_2 (відповідно до Договору оренди нежитлового приміщення від 02 жовтня 2009 року, укладеного між ОСОБА_3 - орендодавцем та ОСОБА_2 - орендарем), у результаті якої виявлено порушення Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», а саме: проведення азартної гри з метою отримання прибутку, що відповідно зафіксовано в акті ДПА у Закарпатській області від 07 жовтня 2010 року за № 007069.

Згідно наведеного акту, встановлено надання послуг в сфері грального бізнесу, здійснення діяльності з організації і проведення азартних ігор з метою отримання прибутку всупереч норми Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», а саме: прийняття готівкових коштів у відвідувачів для надання послуг грального бізнесу 07 жовтня 2010 року службовими особами МВПМ ДПІ у м. Ужгороді проведено огляд грального залу, під час якого виявлено три гральні апарати у робочому стані, підключені до мережі живлення, на яких здійснювалася гра двома громадянами (що підтверджується протоколом огляду від 07 жовтня 2011 року).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ДПІ у м. Ужгороді не доведено та суду не надано доказів здійснення ФОП ОСОБА_2 діяльності з проведення азартних ігор, тобто, наявність факту правопорушення у сфері господарювання. Підставою для такого висновку стала та обставина, що 18 жовтня 2010 року відділенням ВЗБГЕ Ужгородського МВПМ ДПІ у м. Ужгороді відмовлено у порушенні кримінальної справи за ст. 212 КК України за фактом виявлення залу гральних автоматів, через які проводилась організація грального бізнесу, у зв'язку з відсутністю складу злочину за п.2 ч.1 ст. 6 КПК України.

Згідно з даною постановою гральні апарати не належать відповідачеві ОСОБА_2, а тому в його діях відсутнє порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», так як в ході проведеної перевірки ВДСБЕЗ Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області встановлено, що власником гральних апаратів є ОСОБА_4

Колегія суддів суду апеляційної інстанції з такими доводами суду першої інстанції погоджується та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Фактичною підставою для звернення позивача до суду з позовом про застосування до відповідача фінансових санкцій на підставі статті 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» у вигляді штрафу у розмірі 7104000,00грн. слугували висновки контролюючого органу про порушенням відповідачами вимог статей 1, 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» у частині здійснення протиправної діяльності з організації та проведення азартних ігор з метою отримання прибутку на гральних автоматах.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 являється відповідно до Договору оренди нежитлового приміщення від 02 жовтня 2009 року, укладеного між ОСОБА_3 - орендодавцем та ОСОБА_2 - орендарем приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що матеріали справи не містять доказів: перебування гральних автоматів у власності ФОП ОСОБА_2, здійснення саме ним діяльності з організації та проведення азартних ігор, отримання ним прибутку від цієї діяльності, внесення будь-яким гравцем ставки для отримання послуг з азартної гри, зафіксованого підтвердження видачі саме відповідачем виграшів за результатами отриманих послуг з азартної гри.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», у цьому законі терміни вживаються у такому значенні: 1) гральний бізнес - діяльність з організації та проведення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, у букмекерських конторах та в електронному (віртуальному) казино, що здійснюють організатори азартних ігор з метою отримання прибутку; 2) азартна гра - будь-яка гра, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості. До азартних ігор не відносяться, в т.ч. гра в більярд, гра в кеглі (боулінг) та інші ігри, які проводяться без одержання гравцем призу (виграшу); 3) організатори азартних ігор - фізичні та юридичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють діяльність з організації і проведення азартних ігор з метою отримання прибутку; 4) організація і проведення азартних ігор - діяльність організаторів азартних ігор, що здійснюється з метою створення умов для здійснення азартних ігор та видачі виграшів (призів) учасникам азартних ігор; 5) учасники азартних ігор - фізичні особи з повною цивільною дієздатністю, що беруть участь в азартних іграх.

Відповідно до статті 2 цього Закону, в Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» до суб'єктів господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання, а прибуток (дохід) від проведення такої азартної гри підлягає перерахуванню до Державного бюджету України.

Застосування фінансових санкцій, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється за рішенням суду, ухваленим за позовом органів державної податкової служби.

За змістом частини першої статті 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» санкція у вигляді конфіскації грального обладнання є обов'язковим додатковим покаранням, яке застосується в усіх випадках поряд зі штрафом за порушення суб'єктом господарювання заборони на організацію та проведення азартних ігор.

Санкція у вигляді конфіскації грального обладнання полягає у примусовому позбавленні суб'єкта правопорушення права власності на таке обладнання. При цьому за правопорушення, вчинене однією особою, не може притягатися до відповідальності інша особа. Відповідно, конфіскованим може бути лише те гральне обладнання, яке належить на праві власності суб'єкту правопорушення.

Зважаючи на те, що приписами Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» визначено, що застосування штрафних санкцій з конфіскацією грального обладнання несуть суб'єкти господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, правомірність застосування наведених наслідків повинна випливати із встановлення фактів організації та проведення азартних ігор.

Таким чином, визначальною ознакою для висновку про наявність у діях відповідача порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» необхідним є встановлення фактів, які б свідчили про створення суб'єктом господарювання умов для проведення таких ігор, а також отримання таким суб'єктом доходу від грального бізнесу.

Сам факт того, що відповідач є орендарем приміщення, на території якого були розміщені гральні автомати, не може бути розцінений як доказ порушення ним вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».

Для того, щоб діяння суб'єктів господарювання було кваліфіковано як правопорушення, за яке передбачена відповідальність статтею 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» необхідно встановити, що діяльність такого суб'єкта полягає в організації та проведенні азартних ігор.

У свою чергу, ознаками азартної гри закон визначає внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості.

За відсутності належних і допустимих доказів того, що ФОП ОСОБА_2 здійснювалась діяльність з використанням гральних автоматів, яка передбачає внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості, підстави для застосування до відповідача санкцій відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів, які б свідчили, що сам ОСОБА_2 має або мав відношення до здійснення діяльності у сфері грального бізнесу, а також є власником гральних автоматів позивачем не надано, у матеріалах справи такі докази відсутні.

Разом з тим, акт перевірки та письмові пояснення свідків не містять відомостей щодо належності гральних автоматів відповідачу, як не містять і інформації та доказів організації та проведення азартних ігор саме ОСОБА_2

Наведене виключає правомірність застосування до відповідача штрафних (фінансових) санкцій, що обумовлює законність рішення суду першої інстанції.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області та прокуратури Закарпатської області - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 березня 2012 року в справі № 2а-0770/1090/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Т. В. Онишкевич

В. П. Дякович

Ухвалу складено в повному обсязі 10 жовтня 2016 року.