Справа № 561/433/16-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зейкан Н.М.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" жовтня 2016 р. Справа № 561/433/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від "03" серпня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій неправомірними і зобов'язання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 через представника ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Зарічненського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просила визнати дії відповідача, виражені у відмові поновити виплату раніше призначеної пенсії та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії починаючи з 07.10.2009 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позов обґрунтовано тим, що постійним місцем проживання позивача станом на 2016 рік є США. До виїзду за кордон вона перебувала на пенсійному обліку в УПФУ в Дубровицькому районі (Зарічненське ОУПФ), де отримувала пенсію за віком. На підставі п.2 ст.49 та ст.51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплату пенсії позивачу припинено на весь час проживання пенсіонера за кордоном. Проте 07.10.2009 року Конституційним Судом України було постановлено рішення, яким вищевказані приписи визнано неконституційними.

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 03.08.2016 року позов представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у відмові поновити виплати ОСОБА_3 раніше призначеної пенсії.

Зобов'язано Зарічненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області поновити виплату ОСОБА_3 пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 11 січня 2016 року у розмірах відповідно до чинного законодавства.

Адміністративний позов представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії за період з 07.10.2009 року по 10.01.2016 року - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати в частині відмови в задоволенні позову та постановити нову, якою позов задовольнити з 07.10.2009 року.

В апеляційній скарзі вказує, що саме з моменту прийняття Конституційний Судом України рішення від 07.10.2009 року у відповідача виникли підстави для поновлення виплати пенсії, а тому суд першої інстанції помилково застосував положення ст. 99 КАС України.

В судове засідання представники сторін не з'явилися. Про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

В клопотанні представник позивача, а в запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просять справу розглядати без їх участі.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 є громадянкою України, що підтверджується її закордонним паспортом, яка постійно мешкає в США.

Позивач перебуває на обліку в Зарічненському ОУПФ та отримувала пенсію за віком. З 01.07.2009 року виплата пенсії була припинена після виїзду за кордон.

30 травня 2016 року представник позивачки звернувся з письмовою заявою до відповідача про поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_3, виплата якої була припинена у зв'язку з виїздом останньої за кордон.

Листом від 10.06.2016 р. за вих. № 15/02-2 відповідач повідомив представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, з посиланням на п. 1.5 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що заява про поновлення виплати пенсії за віком, всупереч вищевказаному Порядку, подана до пенсійного органу не особисто уповноваженим представником та не надано оригіналів та копій необхідних документів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправність відмови у відновленні пенсії з підстав викладених в листі від 10.06.2016 року, та вказує, що згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суть апеляційного перегляду за скаргою представника позивача зводиться до визначення дати відновлення пенсії позивачу, а тому колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09 липня 2003 року, виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІVщодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІVвтратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058-ІVдержава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Колегія суддів погоджується з твердженням представника позивача в апеляційній скарзі, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону № 1058-ІV. З цього часу відповідач був зобов'язаний відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Проте наявність обов'язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє обов'язку позивача щодо захисту свого права. Отже після прийняття Рішення № 25-рп/2009 та невідновлення виплати пенсії позивачу, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався строк звернення до суду.

Згідно з ч.2ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частина 2 цієї статті передбачає, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Колегія суддів вказує, що до вказаних правовідносин слід застосувати положення ст. 99, 100 КАС України. Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 08 грудня 2015 року (справи №№ 21-5440а15, 21-5653а15) та від 08.06.2016 року (справа № 505/2135/14-а).

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проте колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції помилково визначено дату звернення до суду, та не враховано, що позовна заява надсилалася по пошті 04.07.2016 року.

Отже, з позовом представник позивача звернувся 04.07.2016 року що підтверджується штампом на поштовому конверті, а тому пенсія підлягає відновленню з 04.01.2016 року .

Відповідно до п. 1 ст. 201 КАС України підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Отже, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення дати відновлення пенсії.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від "03" серпня 2016 р. змінити, вказавши дату зобов'язання Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області відновити виплату ОСОБА_3 пенсії - 04 січня 2016 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - представник позивача ОСОБА_4 - АДРЕСА_1, 65058

3- відповідачу/відповідачам: Зарічненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Л.Українки, 3,смт.Зарічне,Рівненська область,34000

- ,