Справа № 335/9320/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9320/16-а 2-а/335/318/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Кудряшовій Ю.І.

за участю: позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Агафонова Владлена Григоровича, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення 13.08.2016 року ДР№ 149515 ,

ВСТАНОВИВ:

19.08.2016 року Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Агафонова В.Г., третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив наступне.

13.08. 2016 року відповідачем було складено постанову про накладення на позивача стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДР №149515, в якій зазначено, що 13.08.2016 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем Mitsubishi Pajero , дн.з НОМЕР_1 у м.Запоріжжі по вул.. Щасливій, здійснив стоянку навпроти будинку №5 під знаком 3.34, чим порушив п.15.9.Е Правил дорожнього руху та позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Вважає зазначену постанову незаконною та безпідставною, прийнятою без врахування фактичних обставин по справі, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 13.08.2016 року серії ДР № 149515, провадження у справі закрити, так як зазначені у постанові твердження відповідача, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки зона знаку 3.34 у цьому місці обмежена згідно із ПДР дією дублюючого знаку із табличкою 7.2.3, який означає кінець зони дії знаку, отже автомобіль було зупинено на ділянці проїжджої частини після закінчення дії забороняючого знаку, ця обставина підтверджена матеріалами відео зйомки, які додані до матеріалів провадження.

У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві. Зазначав, що здійснив зупинку без порушення ПДР України, а відповідач безпідставно склав оскаржувану постанову.

У судове засідання відповідач та третя особа, вдруге не з'явилися, документів які б підтверджували поважні причини неявки у судові засідання не надали, повідомлені належним чином. Суду надано диск із фіксацією обставин зупинення позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оглянувши відео фіксацію надану відповідачем, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 13 серпня 2016 року серії ДР № 149515 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 13.08.2016 року о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_1 у м.Запоріжжі на вул.. Щаслива навпроти будинку №5 здійснив стоянку під знаком 3.34, чим порушив п.15.9 Е ПДР та позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП . До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 255,00 грн.

Статтею 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положення ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями, іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до р.33 Правила дорожнього рух, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено" -забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до п. 7.2.1-7.2.6 "Зона дії". Позначають: 7.2.1 - довжину небезпечної ділянки, позначеної попереджувальними знаками, або зону дії заборонних та інформаційно-вказівних знаків; 7.2.2 - зону дії заборонних знаків 3.34-3.37, а також довжину одного або декількох розташованих один за одним зупинкових майданчиків; 7.2.3 - кінець зони дії знаків 3.34-3.37; 7.2.4 -те, що транспортний засіб розташований в зоні дії знаків 3.34-3.37; 7.2.5, 7.2.6 - напрямок і зону дії знаків 3.34-3.37 у разі заборони зупинки або стоянки вздовж однієї сторони майдану, фасаду забудови та ін. У разі застосування разом із заборонними знаками таблички зменшують зону дії знаків.

З матеріалів наданих відповідачем, а саме відеозапису, вбачається, що позивачем було зупинено автомобіль на ділянці проїжджої частини після закінчення зони дії знаку 3.34 ПДР, оскільки одночасно із знаком 3.34 із відеозапису встановлено наявність дублюючого знаку 7.2.3, отже Правила дорожнього руху позивачем не порушені, так як зупинку здійснено після зони дії знаку 3.34.

Таким чином, постанову у справі про адміністративне правопорушення інспектором Агафоновим В.Г. було винесено незаконно, без додержання норм чинного законодавства, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, у даній справі обов'язок доказування правомірності оскаржуваної постанови лежить на відповідачу, який є суб'єктом владних повноважень. Однак, ним не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови, а тому суд дійшов висновку, що вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така також задоволеною бути не може, оскільки відповідно до ст. 247 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд який перевіряє на правомірність винесену таким органом постанову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Агафонова Владлена Григоровича, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення 13.08.2016 року ДР№ 149515 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 13 серпня 2016 року серія ДР№ 149515, яка винесена інспектором роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Агафоновим Владленом Григоровичем щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В решті частині вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя : Ю.В. Апаллонова