Справа № 487/3894/16-а
Суддя: Нікітін Д. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/3894/16-а
Провадження № 2-а/487/142/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді -ОСОБА_1,
при секретарі - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва (далі УПФУ) звернулося до суду із позовом, в якому посилаючись на безпідставність стягнення державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області (далі ВПВР ДВС) з позивач штрафу за невиконання рішення суду та витрат виконавчого провадження, просило визнати протиправною та скасувати постанови відповідача від 22.07.2016 року про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити ти.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимого заперечував.

Третя особа у судове засідання не з'явився, був повідомлений про час, день та місце слухання справи належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.11.2011 року задоволено позов ОСОБА_3, а саме: зобов'язано УПФУ у Заводському районі м. Миколаєва перерахувати і виплатити ОСОБА_3 державну пенсію, починаючи з 22.05.2008 року, згідно ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка повинна становити 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 50% від мінімальної пенсії за віком.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2013 року, вищевказану постанову суду змінено та зобов'язано УПФУ у Заводському районі м. Миколаєва провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком та розмір якої не може бути нижчим прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 20 грудня 2010 року, з урахуванням раніше виплачених сум за вказаний період.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.03.2016 року постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2013 року залишено без змін.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження №51567242.

По ВП №51567242 головним державним виконавцем ВПВР ДВС була винесена постанова від 22.07.2016р., якою за невиконання боржником (управління ПФУ в Заводському районі м. Миколаєва) рішення суду (виконавчий лист №2-а-9557/11) в наданий для виконання строк, на останнього накладено штраф в сумі 680 грн. на підставі ст.ст. 75,89 Закону України «Про виконавче провадження».

Норми вказаних статей передбачають накладення штрафу на боржника у разі невиконання рішення суду та вимог державного виконавця без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління ПФУ повідомляло у встановлені законом строки державного виконавця про наявність поважних причин, які унеможливлюють виконання УПФУ в повному обсязі виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва № 2-а-9557/11 від 10.06.2016 щодо зобов'язання УПФУ провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком та розмір якої не може бути нижчим прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 20 грудня 2010 року, з урахуванням раніше виплачених сум за вказаний період.

Так, відповідно до положень пп.4 п.2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 №8-2, основними завданнями управління, зокрема, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Тобто, виплати пенсій та інших виплат здійснюються районним УПФУ виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Також, пп.2 п.2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27 червня 2002р. встановлено, що планування у відповідному регіоні доходів та видатків коштів Фонду віднесено до повноважень управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до п.4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 № 1261, Пенсійний фонд України готує пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, бере у межах своїх повноважень участь у розробленні прогнозних показників економічного і соціального розвитку України та проекту Державного бюджету України, планує свої доходи та видатки, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України, складає звіт про його виконання та подає їх в установленому порядку Міністру праці та соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.

Пунктом 6.7 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", які набрали чинності 03 серпня 2014 року, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

З викладеного вбачається, що до повноважень управлінь Пенсійного фонду України в районах, питання планування доходів та видатків не віднесено, а виплати пенсій та інших платежів, управління здійснює виключно у межах фінансових ресурсів, виділених Пенсійним фондом України.

Наведене приводить до висновку, що рішення суду від 23.11.2011 року не виконано відповідачем в повному обсязі в зв'язку з відсутністю відповідного бюджетного фінансування, зміни порядку нарахування виплат, встановлених вказаним рішенням, та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення, що для боржника є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат та нарахувань після 03.08.2014р.

Враховуючи викладене, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем семиденного строку виконати судове рішення в цій частині.

Що стосується вимог позивача про скасування постанови від 22.07.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору, то суд приходить до наступного висновку.

Згідно п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Умови та порядок виконання рішення рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено ЗУ"Про виконавче провадження".

Стаття 25 ЗУ"Про виконавче провадження" зазначає, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.28 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений цим Законом для самостійного виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір.

Однак, згідно із ч.2 ст.28 ЗУ"Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичний платежів, стягнення виконавчого збору, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому ЗУ"Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

З огляду на те, що рішення Заводського районного суду м.Миколаєва відносно виплати щомісячної пенсії, кваліфікується як періодичні платежі, то відповідно до норм діючого законодавства виконавчий збір не повинен стягуватись.

Враховуючи викладене, а також з огляду на ту обставину, що стягнення з боржника штрафу та виконавчого збору за умови відсутності належного фінансування ще більше ускладнює його фінансове становище та ще більше утруднює виконання судового рішення про виплату доплати до пенсії та ніяким чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, позов підлягає задоволенню.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 159, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області від 22 липня 2016 року ВП №51567242 про накладання штрафу в сумі 680 гривень.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області від 22 липня 2016 року ВП №51567242 про стягнення виконавчого збору в сумі 2040 гривень.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на користь держави судовий збір у розмірі 2756,00 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя Д.Г. Нікітін