Справа № 813/1167/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 р. Справа № 876/2899/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Шинкар Т.І., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генеральної Прокуратури України, Прокуратури Житомирської області, третя особа Державна казначейська служба України, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов»язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Генеральної Прокуратури України, Прокуратури Житомирської області, третя особа Державна казначейська служба України, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України №151к від 26 лютого 2015 року про звільнення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) з посади прокурора Житомирської області; поновити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) на посаді прокурора Житомирської області; стягнути з Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ідентифікаційний код 00034051) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 26 лютого 2015 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі, зобов»язати Генеральну прокуратуру України (01011, м. Київ, вул. Різницька. 13/15, ідентифікаційний код 00034051) проінформувати Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, ідентифікаційний код 00015622) про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади».

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що звільнення позивача з займаної посади відбулося з грубим порушенням діючого законодавства. Зокрема, Закон України «Про очищення влади» застосовано як підставу звільнення абсолютно необґрунтовано, оскільки позивач не обіймав посаду заступника прокурора Львівської області протягом одного року в період з 25.02.2010 року по 22.02.2014 року, дій спрямованих на узурпацію влади не вчиняв. Позивач зазначив, що 26.01.2011 року звільнений з посади заступника прокурора Львівської області, та поновлений на цій посаді лише 07.04.2014 року. Тому, факт поновлення його на посаді заступника прокурора Львівської області 07.04.2014 року з 26.01.2011 року зовсім не означає, що позивач фактично працював на цій посаді протягом року в межах періоду зазначеного в Законі України «Про очищення влади». Також, звернув увагу суду, що звільнення відбулося на підставі довідки про результати вивчення особової справи, службова перевірка, передбачена Законом України «Про очищення влади», не проводилася, а тому, визначеної Законом процедури звільнення теж не дотримано. Крім того, рішення про звільнення прийнято відповідачем 1 всупереч принципу правової визначеності, оскільки Закон не оперує чіткою та недвозначною термінологією, не було застосовано жодного правового інструментарію для доведення вини позивача у діях, викорінення яких ставиться за мету Законом України «Про очищення влади». Вважає, що таким рішенням відповідача порушено норми Конституції України, конституційні права та свободи, міжнародно-правові акти та принципи проведення люстрації.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України №151к від 26.02.2015 року про звільнення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) з посади прокурора Житомирської області; поновлено ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) на посаді прокурора Житомирської області з 27.02.2015 року, стягнуто з Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька. 13/15, ідентифікаційний код 00034051) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 182882 (сто вісімдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят дві) грн. 70 коп.; зобов»язано Генеральну прокуратуру України (01011, м. Київ, вул. Різницька. 13/15, ідентифікаційний код 00034051) вчинити дії щодо відкликання відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» стосовно ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1); постанову в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) та стягнення на його користь середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 14 067,90 (чотирнадцять тисяч шістдесят сім гривень) грн. 90 коп. звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Генеральна прокуратура України оскаржила її в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_1 у період з 06.03.2007 року по 06.04.2014 року, тобто понад 1 рік обіймав посаду заступника прокурора Львівської області, що з урахуванням періоду надало підстави для його звільнення оскарженим наказом, виданим відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 Закону України «Про прокуратуру», ч. 3 ст. 1, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про очищення влади», п. 7-2 ст. 36 КЗпП України, а висновок суду про те, що позивач обіймав посаду менше 1 року - суперечить обставинам справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 обіймав посаду заступника прокурора Львівської області з 25.02.2010 року, однак наказом Генерального прокурора України від 26.01.2011 року №62к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 звільнений з посади заступника прокурора Львівської області (т. 1, а.с. 172-175).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2014 року у справі №4338/13/876 визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 26.01.2011 року №62к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким ОСОБА_1 звільнено з посади заступника прокурора Львівської області; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Львівської області з 26.01.2011 року (т. 1, а.с. 33-51).

Рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2014 року виконане наказом Генерального прокурора України №549к від 07.04.2014 року, яким старшого радника юстиції ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника прокурора Львівської області з 26.01.2011 року; наказ Генерального прокурора України від 26.01.2011 року №62к в частині звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Львівської області - скасовано (т. 1, а.с. 32).

Того ж дня, наказом Генерального прокурора України №550к від 07.04.2014 року, відповідно до ст.ст. 15, 16 Закону України «Про прокуратуру», старшого радника юстиції ОСОБА_1 призначено прокурором Житомирської області строком на п»ять років та затверджено головою колегії прокуратури цієї області (т. 1, а.с. 31).

Наказом Генерального прокурора України №151к від 26.02.2015 року, керуючись ст.ст. 15, 16 Закону України «Про прокуратуру», ч. 3 ст. 1 та ч. 1 ст. 3 Закону України «Про очищення влади», старшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Житомирської області у зв»язку з припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України та увільнено від обов»язків голови колегії прокуратури цієї області; підстава: довідка про результати вивчення особової справи ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 30).

Генеральною прокуратурою України визнано ОСОБА_1 таким, що підпадає під дію Закону України «Про очищення влади», оскільки у період з 25.02.2010 року по 22.02.2014 року обіймав посаду заступника прокурора Львівської області сукупно не менше одного року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 обіймав посаду заступника прокурора Львівської області менше ніж один рік, що виключає можливість застосування до позивача п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону №1682-VII як підстави для його звільнення за цим Законом.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Кодексом законів про працю України передбачено можливість припинення трудового договору з підстав передбачених Законом України «Про очищення влади» (п. 7-2 ст. 36 КЗпП України).

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначено Законом України «Про очищення влади» (далі - Закон).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1 Закону очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною 1 статті 4 цього Закону (ч. 3 ст. 1 Закону).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону заборона, передбачена частиною 3 статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року посаду (посади), зокрема, керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Як вже встановлено судом, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2014 року поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Львівської області з 26.01.2011 року, яка виконана наказом Генерального прокурора України №549к від 07.04.2014 року, яким старшого радника юстиції ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника прокурора Львівської області з 26.01.2011 року.

Таким чином, у період з 26.01.2011 року по момент поновлення ОСОБА_1 на посаді, тобто 07.04.2014 року, останній фактично не виконував свої повноваження на посаді заступника прокурора Львівської області, оскільки був звільненим, а отже суд дійшов правильного висновку, що посаду заступника прокурора Львівської області в період визначений Законом України «Про очищення влади» позивач обіймав лише з 25.02.2010 року по 26.01.2011 року, тобто 11 місяців.

Підсумовуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 обіймав посаду заступника прокурора Львівської області менше ніж один рік, що виключає можливість застосування до позивача п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону №1682-VII як підстави для його звільнення за цим Законом, відтак оскаржений наказ Генерального прокурора України №151к від 26 лютого 2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Житомирської області є незаконним та підлягає скасуванню, а останній поновленню на посаді.

Крім слід зауважити, що позивача звільнено з посади з порушенням строків, оскільки відповідно до підп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб, звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів.

А Закон підписано Президентом України 16.09.2014 року та набрав законної сили 16.10.2014 року, однак оскаржений наказ винесено 26.02.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а у відповідності до ч. 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Генеральної Прокуратури України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі №813/1167/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: Т.І. Шинкар

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 03.10.2016 року.