Справа № 453/420/14-а
Суддя: Микитин В. Я.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 453/420/14-а
№ провадження 2-а/453/27/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2014 року Сколівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Микитина В.Я.;

з участю секретаря Трембач М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області та ОСОБА_3 про визнання нечинним рішення № 389 від 11.02.2014 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1» та зобовязання прийняти рішення про передачу у власність земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 25.03.2014 року, без пропуску встановленого ст. 99 КАС України строку, звернулася в суд із адміністративною позовною заявою (а. с. 3-4) до відповідачів ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області та ОСОБА_3, в якій просила визнати нечинним рішення № 389 від 11.02.2014 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1», а також зобовязати відповідача ОСОБА_2 сільську раду Сколівського району Львівської області прийняти рішення про передачу їй у власність земельної ділянки площею 0, 08 га. в урочищі «Путкінці» у с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області за давністю користування.

26.03.2014 року відкрито провадження в адміністративній справі за вказаною позовною заявою і призначено справу до розгляду у судовому засіданні (а. с. 1).

В обґрунтування адміністративних позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що згадане вище рішення № 389 від 11.02.2014 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1» прийняте відповідачем ОСОБА_2 сільською радою Сколівського району Львівської області, як субєктом владних повноважень, з грубим порушенням норм законодавства та порушує її законні права і інтереси. Так, вказує, що оспорюваним рішенням їй відмовлено у приватизації за давністю користування земельної ділянки площею 0, 08 га. в урочищі «Путкінці» у с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, оскільки така земельна ділянка знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_3, а нею використовується самовільно. Вважає такі дії відповідача ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області протиправними, так як саме вона понад двадцять років відкрито і безперервно користується згаданою земельною ділянкою, зокрема веде на ній городництво, а тому має право на її приватизацію на підставі ст. 119 ЗК України. З огляду на вказане, вона була змушена звертатися до суду із даним адміністративним позовом.

Судові засідання в адміністративній справі відбувались 16.04.2014 року та 08.05.2014 року.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні адміністративні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в адміністративній позовній заяві ( а. с. 3-4), просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні наведеним в адміністративному позові.

Належним чином уповноважений представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області землевпорядник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення адміністративних позовних вимог ОСОБА_1 заперечила у повному обсязі та надала пояснення, згідно з якими оскаржуване рішення сільської ради прийняте у спосіб та у межах повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Таким рішенням дійсно відмовлено позивачу у приватизації земельної ділянки площею 0, 08 га. в урочищі «Путкінці» у с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, так як така земельна ділянка з серпня 2004 року перебуває у користуванні гр. ОСОБА_3, а її цільове призначення обслуговування нежитлових приміщень. Відповідачем ОСОБА_3 справно сплачується земельний податок. Відтак, мова про безперервне та відкрите користування такою земельною ділянкою для ведення городництва позивачем ОСОБА_1 йти не може, такі твердження є надуманими. З огляду на вказане сільська рада правомірно відмовила позивачу у задоволенні її заяви, підстав для прийняття рішення про передачу їй у власність земельної ділянки площею 0, 08 га. в урочищі «Путкінці» у с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області на підставі ст. 119 ЗК України немає.

Належним чином уповноважений представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення адміністративних позовних вимог ОСОБА_1 також заперечила у повному обсязі та надала пояснення, згідно з якими оскаржуване рішення відповідача ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області прийняте з дотриманням прав та інтересів її довірителя, так як саме він є належним користувачем земельної ділянки площею 0, 54 га. в урочищі «Путкінці» у с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, куди також входить і спірна земельна ділянка площею 0, 08 га.. Так, у серпні 2004 року гр. ОСОБА_3 придбано у Верхньосиньовидненського СТ нежитлові будівлі магазин, склад та допоміжні приміщення, розташовані у с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області по вул. С. Стрільців, 29. Для обслуговуванні таких обєктів нерухомого майна за Верхньосиньовидненським СТ рахувалася земельна ділянка площею 0, 64 га., яка у подальшому була вилучена з користування згаданого товариства та передана у користування новому власнику будівель, тобто її довірителю. Під час виготовлення у 2007 році матеріалів попереднього погодження місця розташування такої земельної ділянки для реконструкції нежитлових приміщень під готельний комплекс та детальних обмірів землі встановлено, що площа земельної ділянки складає 0, 54 га.. Саме за вказану площу землі гр. ОСОБА_3 сплачує земельний податок, користується такою земельною ділянкою. З огляду на вказане, надання позивачу частини згаданої вище земельної ділянки площею 0, 08 га. у власність для ведення городництва є неможливим. За таких обставин у задоволенні адміністративних позовних вимог просила відмовити.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, наявні у матеріалах справи і які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У звязку з вказаним, як наголошує на цьому пункт 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», судам необхідно враховувати, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відтак суд, під час розгляду даного адміністративного позову про оскарження рішення субєкта владних повноважень ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області № 389 від 11.02.2014 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1», у судовому засіданні здійснив перевірку його відповідності усім вимогам, про які йдеться вище, незалежно від підстав, що були наведені у зазначеному адміністративному позові.

Так, відповідно до п. п. «а», «д» ч. 1 ст. 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, організація землеустрою належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст відповідно.

Відповідно до п. « 34» ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин належить до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад і такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради відповідно.

Як вбачається з рішення відповідача ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області № 389 від 11.02.2014 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1» (оригінал протоколу сесії з оригіналом рішення знаходиться у матеріалах справи, копія рішення а. с. 5), таким відмовлено позивачу ОСОБА_1 у приватизації земельної ділянки площею 0, 08 га. в урочищі «Путкінці» у с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області у звязку з тим, що вказана земельна ділянка знаходиться у користуванні гр. ОСОБА_3, а позивачем використовується самовільно. Згідно оригіналу протоколу сесії (копія а. с. 47-51) судом встановлено, що зазначене рішення приймалося відповідачем на пленарному засіданні XXIX сесії VI демократичного скликання. Голосування проходило згідно із запропонованим переліком питань, а на сесії були присутні 12 депутатів з 16 наявних. За оспорюване рішення проголосувало 11 присутніх депутатів, а 1 присутній депутат проголосував проти, відтак кворум дотриманий.

Отже, відповідач ОСОБА_2 сільська рада Сколівського району Львівської області, приймаючи зазначене вище рішення на пленарному засіданні XXIX сесії VI демократичного скликання 11.02.2014 року, діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з відповідною метою та з дотриманням інших вимог, визначених законом, у тому числі своєчасно, безсторонньо тощо.

Перевіряючи у подальшому у судовому засіданні оскаржуване рішення відповідача ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області на предмет відповідності його нормам діючого на час прийняття законодавства та іншим вимогам, суд дійшов до висновку про те, що таке прийняте на підставі та у відповідності з Конституцією і законами України, обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів громадян, у тому числі і позивача, та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, земельна ділянка площею 0, 08 га. в урочищі «Путкінці» у с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області входить у площу земельної ділянки 0, 54 га., яка з 2004 року знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_3 і має цільове призначення обслуговування торгово-побутового комплексу (на даний час йде процес зміни вказаного цільового призначення земельної ділянки під обслуговування готельного комплексу), що підтверджується копією рішень відповідача ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області № 141 від 17.06.2005 року «Про надання земельної ділянки площею 0, 64 га. гр. ОСОБА_3Б.» та № 108 від 20.03.2007 року «Про надання дозволу на збір матеріалів попереднього погодження на реконструкцію нежитлового приміщення у готельний комплекс з елементами обслуговування» (а. с. 24. 25), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а. с. 31-36), схемою розміщення земельної ділянки (а. с. 8). Це повязано з тим, що відповідач ОСОБА_3 являється одноосібним власником нежитлових будівель, які розміщені на вказаній вище земельній ділянці, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 10.08.2004 року (а. с. 7).

До цього, згадана земельна ділянка перебувала у користуванні Верхньосиньовидненського СТ, що підтверджується копією проекту формування території і встановлення меж ОСОБА_2 сільської Ради народних депутатів Сколівського району Львівської області від 1992 року (а. с. 15-22).

Отримавши у користування таку земельну ділянку для обслуговування належних йому нежитлових будівель відповідач ОСОБА_3 сплачує за це відповідний податок у визначеному законодавством розмірі та порядку (а. с. 28-29).

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15-ти років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як видно зі змісту цієї статті, умовами набуття громадянином права власності або користування на земельну ділянку є добросовісне, відкрите і безперервне користування нею протягом 15-ти років. Тому зрозумілим є те, що відсутність бодай однієї з цих умов, свідчить про відсутність достатніх підстав для застосування норми набувальної давності.

Позивачем ОСОБА_1 не наведено суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження добросовісного, відкритого і безперервного користування нею протягом 15-ти років земельною ділянкою площею 0, 08 га. в урочищі «Путкінці» у с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, а покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не можуть вважатися належними у розумінні вимог чинного законодавства на підтвердження згаданої вище обставини. Як видно з пояснень самої позивача ОСОБА_1, наданих у судовому засіданні, такою невірно трактуються норми законодавства про набувальну давність.

Натомість судом встановлено, що така земельна ділянка входить у площу землі, яка перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_3 і вже перебувала у користуванні останнього задовго (майже 10 років) до прийняття відповідачем ОСОБА_2 сільською радою Сколівського району Львівської області оскаржуваного рішення. Цільове призначення такої земельної ділянки в цілому зовсім інше, аніж те, для чого має намір отримати її у власність позивач ОСОБА_1.

Відтак, відповідачем ОСОБА_2 сільською радою Сколівського району Львівської області правомірно відмовлено позивачу ОСОБА_1 у приватизації земельної ділянки площею 0, 08 га. в урочищі «Путкінці» у с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області за давністю користування, так як підстав для надання такої земельної ділянки позивачу ОСОБА_1 у власність згідно ст. 119 ЗК України немає.

Таким чином, при вирішенні справи по суті та під час винесення постанови суд дійшов до висновку про відсутність порушення прав та інтересів позивача при прийнятті рішення № 389 від 11.02.2014 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1». Позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, такі позовні вимоги не доводяться матеріалами адміністративної справи, а, відтак, до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 9-12, 70-72, 86, 98, 159-163, 167, 171 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області та ОСОБА_3 про визнання нечинним рішення № 389 від 11.02.2014 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1» та зобовязання прийняти рішення про передачу у власність земельної ділянки площею 0, 08 га. в урочищі «Путкінці» у с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області відмовити.

Постанова суду у відповідності до вимог ч. 1, 3 ст. 254 КАС України, якщо інше не встановлено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, визначеного ч. 2 ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду у відповідності до вимог ч. 2 ст. 186 КАС України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сколівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, що є у даному випадку, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя В.Я. Микитин