Справа № 335/9331/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9331/16-а 2-а/335/321/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Кудряшовій Ю.І.

за участю: позивача ОСОБА_1,

свідка ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Хайрулліної Оксани Іванівни, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2016 року Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Хайрулліної О.І., третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив наступне.

12.08.2016 року відповідачем було складено постанову про накладення на позивача стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №092941, в якій зазначено, що 12.08.2016 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем Honda Accord, у м. Запоріжжі по пр..Соборний, 89 здійснив зупинку транспортного засобу під знаком 3.34., чим додаток №1 до ПДР , та позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Вважає зазначену постанову незаконною та безпідставною, прийнятою без врахування фактичних обставин по справі, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, так як зазначені у постанові твердження відповідача, не відповідає фактичним обставинам справи, не зазначено якими доказами це підтверджується. Крім того, зазначав, що під час руху по вул.. Поштовій у напрямку вул.. Запорізькій пасажиру ОСОБА_2 стало погано і він попрохав невідкладно зупинити автомобіль для придбання ліків, проїхавши 30 метрів позивач звернув із вул.. Поштової на вул.. Запорізьку і зупинився. Одразу після зупинки пасажир вийшов до аптеки і одразу же до водія підійшла поліцейська, і пояснила, що водій порушив знак 3.34, на що водій пояснив, що пасажиру стало зле і він пішов до аптеки і він навіть не встиг ввімкнути сигналізацію, однак інспектор почав складати постанову. Через 3 хвилини підійшов пасажир ОСОБА_2 і попрохав інспектора викликати йому швидку допомогу, на що інспектор відмовив і продовжив складати постанову. Під час складення постанови підійшла ще одна група поліцейських, один із яких погодився викликати швидку допомогу, яка приїхала через 5 хвилин, пасажиру ОСОБА_2 було надано невідкладну медичну допомогу через підвищений тиск та надано відповідну довідку, яку інспектор долучила до матеріалів адміністративної справи, однак постанову таки склала.

Більш того, відповідач не врахувала, що повертаючи направо із вул.. Поштової на вул.. Запорізьку, знаку 3.34 немає, адже він розташований перед перехресттям по вул..Запорізька та Поштова в напрямку пр..Соборному. Саме того, позивач його не бачив і бачити не міг.

Окрім того, у постанові зазначено про скоєння правопорушення по пр..Соборному, 89 , що не відповідає дійсності, адже з матеріалів відеокамери, вбачається, що розгляд справи відбувався по вул..Запорізькій -пр.Соборний , а не по пр..Соборному , 89.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_2 пояснив, що під час руху по вул.. Поштовій у напрямку вул.. Запорізькій з ОСОБА_1 йому стало погано і він попрохав позивача невідкладно зупинити автомобіль для придбання ліків, проїхавши 30 метрів вони повернули із вул.. Поштової на вул.. Запорізьку і зупинилися. Одразу після зупинки він вийшов до аптеки і одразу же до водія підійшла поліцейська. Свідок попрохав інспектора викликати йому швидку допомогу, так як він себе погано почуває, на що інспектор відмовив і продовжив складати постанову. Під час складення постанови підійшла ще одна група поліцейських, один із яких погодився викликати швидку допомогу, яка приїхала через 5 хвилин, свідку було надано невідкладну медичну допомогу через підвищений тиск та надано відповідну довідку, яку інспектор бачила і долучила до матеріалів адміністративної справи, однак постанову таки склала. Крім того, повертаючи направо із вул.. Поштової на вул.. Запорізьку, знаку 3.34 немає, адже він розташований перед перехрестям по вул..Запорізька та Поштова в напрямку пр..Соборному. Саме того, його не видно, що також підтверджено наданими суду фото доказами. До того ж, розгляд справи відбувався по вул..Запорізькій -пр.Соборний , а не по пр..Соборному , 89.

У судове засідання відповідач та третя особа, вдруге не з'явилися, документів які б підтверджували поважні причини неявки у судові засідання не надали, заперечень не надано, повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 12 серпня 2016 року серії АР № 092941 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем Honda Accord, у м. Запоріжжі по пр..Соборний, 89 здійснив зупинку транспортного засобу під знаком 3.34., чим додаток №1 до ПДР , та позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 255,00 грн.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідачем обставини справи встановлені неповно, доводи позивача не перевірені, зокрема щодо вимушеної зупинки, з урахуванням тих обставин, що до постанови додано довідку швидкої допомоги про стан здоров'я пасажир ОСОБА_2, відповідач у судовому засіданні не спростував належними доказами доводи позивача про вимушену зупинку.

Більш того, у оспорюваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу під знаком 3.34., чим додаток №1 до ПДР , що і стало підставою для складання відповідної постанови.

Разом із тим, вказаний додаток №1 до ПДР містить графічні зображення дорожніх знаків і не містить ніяких обов'язкових правил та вказівок і є загальним, а тому притягнення до адміністративної відповідальності за порушення цього пункту є неможливими.

Окрім того, у постанові зазначено про скоєння правопорушення по пр..Соборному, 89 , що не відповідає дійсності, адже з матеріалів справи і доданих фотодоказів вбачається, що розгляд справи відбувався по вул..Запорізькій -пр.Соборний , а не по пр..Соборному , 89.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, що призвело до необґрунтованого винесення постанови та притягнення до адміністративної відповідальності Позивача.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, постанови суду, оскільки відповідачем останні не спростовані, відповідач не довів належними в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються і повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії, бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач, їх не спростує, суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи позивача, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така вимога задоволеною бути не може, оскільки відповідно до ст. 247 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд, який перевіряє на правомірність винесену таким органом постанову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 102, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Хайрулліної Оксани Іванівни, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 12 серпня 2016 року серія АР№ 092941 , яка винесена інспектором роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Хайрулліною Оксаною Іванівною щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В решті частині вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя : Ю.В. Апаллонова