Справа № 826/10039/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 вересня 2016 року 12:14 № 826/10039/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Колесник М.С.,

представника відповідача - Колток О.М.,

представника прокуратури - Чеботарьової А.І.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом опікуна недієздатної ОСОБА_5 ОСОБА_1 до комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Головного територіального управління юстиції у м. Києві за участю третьої особи - ОСОБА_6, за участю прокуратури міста Києва про скасування рішення про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся опікун недієздатної ОСОБА_5 ОСОБА_1 до комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Головного територіального управління юстиції у м. Києві за участю третьої особи - ОСОБА_6, за участю прокуратури міста Києва, в якому просить (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) скасувати рішення про державну реєстрацію в реєстрі прав власності на нерухоме майно комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1.

Мотивуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що оскільки квартира АДРЕСА_1 була витребувана у ОСОБА_6 і повернута у законну власність недієздатної ОСОБА_5, державна реєстрація квартири за ОСОБА_6 в комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності» повинна бути скасована.

В судовому засіданні опікун недієздатної ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» в наданих суду письмових запереченнях зазначив, що відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухове майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України до 01.01.2013 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншим капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Тобто, Бюро не має можливості скасувати запис в реєстрі прав власності на вказане вище нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, представник комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав того, що останнє жодним чином не порушувало прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.

В судовому засіданні представник Головного територіального управління юстиції у м. Києві заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва №757/7761/13-ц від 22.11.2013 року за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_6 за участі третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Тетяни Олександрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 11 травня 2006 року, та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., за номером у реєстрі 1579; витребувано з володіння ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.

27.02.2014 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва у справі №22-ц/796/994/2014 рішення Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2013 року залишено без змін.

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.05.2014 року вищевказані рішення Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27.02.2014 року залишено без змін.

18.03.2014 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист щодо виконання судового рішення в частині витребування з володіння ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1.

Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського управління юстиції у м. Києві 21.03.2014 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи інформаційної довідки №64694 КВ-2014, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 23.06.2014 року, згідно з даними Бюро, кв. АДРЕСА_1) на праві власності за реєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Рильською Л.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.06.2009 року №957.

При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року в адміністративній справі №8261676/15 за позовом ОСОБА_6 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Володковича В.В., за участю третьої особи - опікуна недієздатної ОСОБА_5 ОСОБА_1, за участю прокуратури м. Києва про визнання дій протиправними, скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, «відомості, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно є чинними та ідентифікують право власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що державний реєстратор Володкович В.В., маючи в реєстраційній справі відповідну інформаційну довідку від 23.06.2014 p. КВ-2014 № 64694, видану Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна замовнику довідки, а саме Головному управлінню юстиції у м. Києві, Реєстраційній службі, державному реєстратору Чернієнко В.Г. (т.1, а.с. 180) не виконав вимог п.п. 5, 6, 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5 та відповідно вимог п.п. 94, 95 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868».

У зв'язку з наведеним, судом апеляційної інстанції постановлено визнати дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Володковича Володимира Володимировича щодо винесення Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17802759 від 08 грудня 2014 року протиправними; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Володковича Володимира Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17802759 від 08 грудня 2014 року.

Зазначене судове рішення залишене без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.06.2016 року.

При цьому, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої 16.09.2016 року, власником квартири АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_5. При цьому, підставою внесення запису зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 17802759 від 08.12.2014 року 14:43:48, Володкович Володимир Володимирович, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Існування в реєстрі речових прав на нерухоме майно Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна відомостей про право власності за ОСОБА_6, з незаконного володіння якої витребувано квартиру АДРЕСА_1, порушує права та законні інтереси недієздатної ОСОБА_5, що і зумовило звернення її опікуна до суду з даним позовом.

При вирішенні спору по суті, суд виходить з наступного.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав (далі - Закон №1952-VI (тут і надалі в редакції, станом на момент вирішення даної справи).

Відповідно до ст. 1 Закону №1952-VI державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 12 Закону №1952-VI державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи у паперовій формі, що містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи у паперовій формі.

Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом (ч.5 ст.12 Закону №1952-VI).

Відповідно до ст. 27 Закону №1952-VI державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 ст. 26 Закону №1952-VI передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

При цьому, відповідно до листа Верховного Суду України від 24.11.2008 року про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними, якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, то позов про визнання правочину недійсним та (або) про застосування наслідків недійсності правочину має пред'являтися тоді, коли майно залишається у набувача. Тобто якщо вчинений один правочин і повернути майно можна шляхом застосування реституції, то ефективним способом захисту буде визнання правочину недійсним. Якщо ж набувач, який набув майно за недійсним правочином, надалі відчужив таке майно іншій особі, потрібно звертатися з віндикаційним позовом.

Якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача. Проте в цьому випадку немає перешкод для задоволення лише віндикаційного позову, оскільки право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді. Застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення ст. 216 ЦК, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача).

Матеріалами справи підтверджується, що за результатами розгляду віндикаційної позовної заяви рішенням Печерського районного суду м. Києва №757/7761/13-ц від 22.11.2013 року за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_6 за участі третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Тетяни Олександрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 11 травня 2006 року, та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., за номером у реєстрі 1579; витребувано з володіння ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.

Вказане рішення набрало законної сили 27.02.2014 року, що підтверджується ухвалою Апеляційного суду міста Києва у справі №22-ц/796/994/2014 та відміткою на копії рішення Печерського районного суду м. Києва №757/7761/13-ц від 22.11.2013 року.

При цьому, суд звертає увагу, що предметом розгляду віндикаційної позовної заяви була вимога щодо зобов'язання комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1.

В той же час, при прийнятті рішення від 22.11.2013 року у справі №757/7761/13-ц Печерський районний суд м. Києва виходив з того, що «вимоги позивача про покладення на КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» зобов'язання скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки вказана юридична особа не залучена до участі у справі, відсутні обставини, які вказують на неправомірність дій даної особи».

Водночас, ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Частиною 2 ст. 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки в ході судового розгляду справи судом встановлено наявність в реєстрі речових прав на нерухоме майно Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна відомостей про право власності за ОСОБА_6, при цьому, судовим рішенням, що набрало законної сили витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому, належним способом захисту порушеного права позивача, що призведе до його відновлення, є скасування рішення про державну реєстрацію в реєстрі прав власності на нерухоме майно комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги опікуна недієздатної ОСОБА_5 ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію в реєстрі прав власності на нерухоме майно комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов