Справа № 813/133/16
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року Справа № 876/4091/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року по справі № 813/133/16 за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Львівської області третіх осіб державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сокальського РУЮ Кухар І.Б., департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови,-

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Львівської області третіх осіб державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сокальського РУЮ Кухар І.Б., департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що постанова державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду щодо виконання виконавчого листа № 813/3544/14 від 02.02.2015 року про зобов'язання виконати вимоги припису від 21.08.2013 р. №25/12-a та знести об'єкт самочинного будівництва - господарської будівлі по АДРЕСА_1 є протиправною, оскільки позивачу не було відомо про рішення суду, яке набрало законної сили та державним виконавцем не було надіслано постанови про відкриття виконавчого провадження та не було надано строку для добровільного виконання рішення суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржила позивач ОСОБА_1, яка покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду щодо виконання виконавчого листа №813/3544/14 від 02.02.2015 року про зобов'язання виконати вимоги припису від 21.08.2013 р. №25/12-a та знести об'єкт самочинного будівництва є протиправною, оскільки позивачка не отримувала постанови про відкриття виконавчого провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що 29.10.2014 року Львівським окружним адміністративним судом зобов'язано ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2) виконати вимоги припису від 21.08.2013 року №25/12-ф- знести об'єкт самочинного будівництва - господарської будівлі по АДРЕСА_1.

Постанова Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2014 р. набрала законної сили 03.12.2014 р.

На підставі вказаної постанови, судом виданий виконавчий лист №813/3544/14 від 02.02.2015 р.

На виконання виконавчого листа №813/3544/14 від 02.02.2015 р. старшим державним виконавцем Кухар І.Б. відділу ДВС Сокальського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2015 р. ВП №46589114 про зобов'язання ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2) виконати вимоги припису від 21.08.2013 року №25/12-ф- знести об'єкт самочинного будівництва - господарської будівлі по АДРЕСА_1 та надано боржнику термін для самостійного виконання.

23.09.2015 р. повторно оформлено виклик, який направлений ОСОБА_1 рекомендованим листом 24.09.2015 р. за адресою, вказаною у виконавчому листі. Проте, на виклик позивач не з`явилася .

14.12.2015 р. держаним виконавцем винесено акт про те, що при перевірці стану виконання виконавчого провадження встановлено, що об'єкт самочинного будівництва - господарської будівлі по АДРЕСА_1 не знесено, вимоги державного виконавця не виконано.

14.12.2015 р. державним виконавцем винесено постанову ВП №46589114 про накладення штрафу за невиконання рішення суду в сумі 170,00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова старшого державного виконавця Кухар І.Б. відділу ДВС Сокальського районного управління юстиції про накладення штрафу від 14.12.2015 року ВП №46589114 винесена в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних міркувань.

Згідно із ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 статті 14 КАС України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як встановлено ч. 3 ст. 14 КАС України, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про

примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат,

пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно із ч. 1 ст. 27 вказаного Закону, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення,

документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.89 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника

виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника -

юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про правомірність винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника штраф у розмірі 170,00 грн.

Апеляційний суд також зазначає, що державний виконавець не наділений повноваженнями щодо перевірки відповідності законодавству рішення, на виконання якого видано виконавчий лист, а зобов'язаний виконати таке рішення в силу приписів ч.2 ст.257 КАС України.

Отже, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що наведені апелянтом підстави для скасування постанови постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не наевдено поважних причин невиконання рішення суду в повному обсязі, а тому постанова відповідача про накладення штрафу ВП № 46589114 від 14 грудня 2015 року винесена правомірно та у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи зазначене вище, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року по справі № 813/133/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник

Повний текст складено 30.09.2016 року