Справа № 804/3281/15
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2016 рокусправа № 804/3281/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представників позивача: Кругляченко Ольги Василівни, Леус Ганни Олексіївни, Роговської Алли Олександрівни

представника відповідача: Колупаєва Олексія Вікторовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року

у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Новомосковське автотранспортне підприємство" до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми "В1" від 16.02.2015р. №.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що відповідачем безпідставно зроблений висновок про те, що суми податкового кредиту ТДВ "Новомосковське автотранспортне підприємство", сформованого по взаємовідносинам з ПАТ "Бориспільський автозавод", ДП "Адміністративно-господарське підприємство", ПП "Автоекспрес-Дніпро" та ТОВ "Енергонафта", підлягають розподілу в порядку приписів ст.199 Податкового кодексу України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що позивачем при проведенні розподілу сум податкового кредиту між оподаткованими та неоподаткованими операціями за жовтень 2014 року завищено ПДВ в сумі 148 942грн. та порушено п. 199.1, 199.2, 199.3, 199.4 ст. 199 ПКУ. Вважає, що в жовтні 2014 року позивач не здійснив розподіл сум податкового кредиту по оборотним активам (автобусам БАЗ), придбаних у ПАТ «Бориспільський автозавод».

В запереченнях на апеляційну скаргу зазначено, що системний аналіз норм 199.1, 198.4, 198.5 ПКУ свідчить про те, що пропорційному розподілу підлягає податковий кредит лише тих товарів (послуг), які використовуються в змішаному режимі. Якщо є товари (послуги), що використовуються у звільнених від ПДВ операціях, то підприємство взагалі не має права на податковий кредит. Якщо є товари/послуги, які використовуються тільки в оподатковуваних ПДВ операціях, то підприємство має право на податковий кредит у повному обсязі. Відповідно до ст.. 193, 194, 197, 199 ПКУ в Україні діє три режими обліку податкового кредиту з ПДВ: операції, що оподатковуються у повному обсязі за ставкою 20% (або 7%) - ст. 193, 194 ПКУ; операції, звільнені від оподаткування (ст. 197); пропорційний розподіл податкового кредиту з ПДВ у випадках, коли товари/послуги використовуються частково в оподатковуваних операціях, а частково у звільнених від ПДВ операціях. Для того, щоб кожного разу не встановлювати частку використання товарів/послуг норма 199.2 ПКУ встановлює порядок - пропорцію, яка вираховується з відношення звільнених/оподатковуваних ПДВ операцій за попередній рік. До товарів/послуг, які використовуються лише в оподатковуваних операціях (за ставкою 20%) та не використовуються у змішаному режимі оподаткування - застосовується норма ст. 199 ПКУ, оскільки податковий кредит за такими операціями не підлягає розподілу, а застосовується в повному обсязі. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін. Надав пояснення аналогічні, викладеним в запереченнях проти апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань правомірності нарахування ТДВ "Новомосковське автотранспортне підприємство" бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку в сумі 346638,00грн., відображеного у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року (№ від 18.12.2014р.), яке сформоване за рахунок від'ємного значення податку на додану вартість, що декларувалось у жовтні 2014 року. За результатами перевірки складено акт №30/151/03113450 від 09.02.2015р., яким зафіксовано встановлене порушення приписів п.199.1, п.199.2, п.199.3, п.199.4 ст.199 ПКУ, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит та залишок від'ємного значення податку на додану вартість за жовтень 2014 року на суму 148 943грн. На підставі акта перевірки №30/151/03113450 від 09.02.2015р. податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми "В1" від 16.02.2015р. №, яким ТДВ "Новомосковське автотранспортне підприємство" зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 148 943грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 37 236грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Разом з тим, статтею 197 Податкового кодексу України визначено перелік операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Так, згідно п.п.197.1.8 п.197.1 ст.197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з постачання послуг з перевезення пасажирів міським пасажирським транспортом (крім таксі), тарифи на які регулюються в установленому законом порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач здійснює транспортне перевезення пасажирів та вантажу, надає транспортні послуги, послуги пасажирського наземного перевезення транспорту міського (в межах м. Новомосковська) та приміського сполучення.

При цьому, тарифи на перевезення пасажирів і багажу автобусами, які працюють у звичайному режимі руху та на міських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області встановлено розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 13.05.2014р. №Р-263/0 3-14, зареєстрованим в головному управлінні юстиції у Дніпропетровській області 16.05.2014р. за №171838. Тариф проїзду на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Новомосковську встановлено рішенням Новомосковської міської ради виконавчого комітету №228 від 24.06.2014р.

Таким чином, господарські операції позивача з надання послуг з міських перевезень населення в межах м. Новомосковська відповідно до п.п.197.1.8 п.197.1 ст.197 Податкового кодексу України звільнені від оподаткування податком на додану вартість, а операції з приміських перевезень пасажирів в межах Дніпропетровської області оподатковуються податком на додану вартість на загальних підставах (за ставкою 20%).

Слід зазначити, що відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено податковий кредит як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначену згідно з розділом V цього Кодексу.

При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, а також пов'язана із господарською діяльністю платника податків.

Пунктом 199.1 статті 199 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях.

Згідно п.199.2 ст.199 цього Кодексу частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.

Відповідно до п.199.3 ст.199 Податкового кодексу України платники податку, у яких протягом попереднього календарного року були відсутні неоподатковувані операції, а такі неоподатковувані операції почали здійснюватися у звітному періоді, а також новостворені платники податку проводять у поточному календарному році розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях на підставі розрахунку, визначеного за фактичними даними обсягів з постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій першого звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі операції. Розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях подається до контролюючого органу одночасно з податковою декларацією звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі оподатковувані та неоподатковувані операції.

За змістом приписів п.199.4 ст.199 Податкового кодексу України платник податку за підсумками календарного року здійснює перерахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, перерахунок частки здійснюється виходячи з фактичних обсягів оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, проведених з початку поточного року до дати зняття з обліку. Перерахунок частки використання необоротних активів в оподатковуваних операціях здійснюється за підсумками одного, двох і трьох календарних років, що настають за роком, в якому вони почали використовуватися (введені в експлуатацію).

Позивач здійснює як оподатковувані податком на додану вартість операції, так і звільненні від такого оподаткування операції, отже, зобов'язаний здійснювати пропорційне віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту з урахуванням вищенаведених приписів ст.199 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.200.1-п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а)бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б)залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Матеріалами справи підтверджено, що у жовтні 2014 року ТДВ "Новомосковське автотранспортне підприємство" не здійснювало пропорційне віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту в порядку приписів ст.199 Податкового кодексу України по господарським операціям з контрагентами ПАТ "Бориспільський завод", ДП "Адміністративно - господарське підприємство", ПП "Автоекспрес - Дніпро" та ТОВ "Енергонафта", оскільки придбані у цих суб'єктів господарювання товари і послуги використовувалися позивачем виключно у межах господарських операцій, що не звільненні від оподаткування податком на додану вартість і оподатковувалися цим податком на загальних підставах (за ставкою 20%), а саме у операціях щодо надання послуг з приміських перевезень пасажирів.

Крім того, між ТДВ "Новомосковське автотранспортне підприємство" та ПАТ "Бориспільський завод" укладено договір купівлі-продажу транспортних засобів №46-Б-1-Д/14 від 22.08.2014р., згідно якого позивач придбав у ПАТ "Бориспільський автозавод" автобуси БАЗ-А08110 (клас І) у кількості 15 штук на суму 6148 800,00грн. (в т.ч. податок на додану вартість - 1024800грн.). Факт придбання вказаних автобусів підтверджується відповідними первинними документами, а саме: договором №46-Б-1-Д/14 від 22.08.2014р. та специфікацією до нього, накладними та податковими накладними від 04.09.2014р., наказами про облік транспортних засобів, актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, а також листом-підтвердженням ПАТ "Бориспільський завод" від 04.08.2014р. №612 (т.1 а.с.83-104). Означені автобуси введені в експлуатацію 15.09.2014р.

При цьому, автобуси БАЗ у кількості 15 штук, придбані на підставі договору №46-Б-1-Д/14 від 22.08.2014р. у ПАТ "Бориспільський автозавод", використовуються позивачем лише при здійсненні приміських перевезень, що підтверджується наказом генерального директора ТДВ "Новомосковське автотранспортне підприємство" від 12.09.2014р. №40 про направлення цих автотранспортних засобів для обслуговування приміських автобусних маршрутів загального користування, які не виходять за межі Дніпропетровської області (т.1 а.с.92), відомостями фактичного виконання маршруту, з яких вбачається, що приміські перевезення здійснені саме автобусами БАЗ (т.1 а.с.199-208), Паспортами автобусних маршрутів регулярних перевезень приміських, з яких вбачається, що перевезення пасажирів здійснюється автобусами категорії М2, М3, клас І, ІІ, ІІІ (автобуси пасажиромісткістю понад 22 пасажири, крім водія), та категорії М2, М3, клас А, В (автобуси пасажиромісткістю понад 22 пасажири, крім водія) (т.2 а.с.88-197).

Слід зазначити, що зі специфікації транспортних засобів - автобусів БАЗ-А08110 (клас І), а також сертифікату відповідності на цей транспортний засіб, вбачається їх загальна пасажиромісткість становить 45, а кількість місць для сидіння 14 + 1 (службове) +1 (водій) (т.1 а.с.87, т.2 а.с.62-63). При цьому, умовами проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування м. Новомосковська, затвердженими рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради №150 від 11.03.2011р. "Про затвердження умов та порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування у м. Новомосковську", визначено, що пасажиромісткість автобусів, які плануються використовувати на маршрутах у "звичайному" режимі руху має бути не менш як 19 місць для сидіння з двома пневматичними дверима (т.2 а.с.45-46).

Договорами на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування від 20.05.2011р. №1-7, укладеними між виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, як замовником, та ПАТ "Новомосковське автотранспортне підприємство", як перевізником, передбачено, що перевізнику надається право на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування на автобусах категорії М-3, клас I, II ЛАЗ - 695 НГ (т.1 а.с.209-218, т.2 а.с.21-26).

Таким чином, позивач не може використовувати автобуси БАЗ-А08110, придбані у ПАТ "Бориспільський автозавод", при здійсненні міських перевезень, операції зі здійснення яких згідно п.п.197.1.8 п.197.1 ст.197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, оскільки це суперечитиме конкурсним умовам з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування м. Новомосковська та умовам укладеним з виконавчим комітетом Новомосковської міської ради договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивачем надано докази, що при здійсненні міських перевезень ним використовуються саме автобуси категорії М3 ЛАЗ (34 сидячих місць, загальна пасажиромісткість - 55 чол.) та ПАЗ (24 сидячих місць, загальна пасажиромісткість - 55 чол.), що підтверджується Паспортами автобусних маршрутів міських регулярних перевезень міських (т.1 а.с.219-220, т.2 а.с.69-86); Книгами обліку розрахункових операцій Форми АП-11, в яких відображено використання автобусів ЛАЗ в міських перевезеннях (т.1 а.с.221-250, т.2 а.с.1-20), довідкою про кількість ДТЗ, які задіяні для обслуговування маршрутів ТДВ "Новомосковське АТП" від 11.01.2014р. (т.1 а.с.79-81).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, доводи відповідача про те, що автобуси БАЗ-А08110, придбані у ПАТ "Бориспільський автозавод", приїжджаючи після здійснення приміського перевезення, або виїжджаючи на такий маршрут, все одно проїздять по місту Новомосковську, не свідчать про використання цих транспортних засобів у операціях, що звільненні від оподаткування податком на додану вартість у розумінні приписів п.п.197.1.8 п.197.1 ст.197 Податкового кодексу України.

З цього приводу суд першої інстанції правильно зазначив, що листом ДПС України від 15.02.2013р. №3826/7/15-3317 надано роз'яснення, що послуги з перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському сполученні та інші види перевезень підлягають оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах.

Таким чином, ТДВ "Новомосковське автотранспортне підприємство" правомірно не здійснено пропорційне віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту в порядку приписів ст.199 Податкового кодексу України по господарським операціям з контрагентом ПАТ "Бориспільський завод", оскільки придбані у нього автобуси використовуються позивачем лише при здійсненні приміських перевезень, тобто в оподатковуваних податком на додану вартість операціях, а отже податковий кредит не підлягає розподілу.

Також матеріалами справи підтверджено, що між ТДВ "Новомосковське автотранспортне підприємство" та ПП "Автоекспрес-Дніпро" укладено договір на надання послуг з ремонту та технічного обслуговування автомобілів №27 від 01.10.2014р., згідно умов якого ПП "Автоекспрес-Дніпро", як виконавець, надав позивачу, як замовнику, послуги з ремонту та обслуговування саме автобусів БАЗ-А08110, що підтверджується видатковими та податковими накладними, рахунками-фактурами та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т.1 а.с.126-171, т.2 а.с.47-61). Отже, послуги, надані позивачу ПП "Автоекспрес-Дніпро" на виконання умов вищевказаного договору стосувалися саме автобусів БАЗ-А08110, які, використовуються ТДВ "Новомосковське автотранспортне підприємство" лише в приміських перевезеннях, тобто у межах операцій, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах, а, отже, в даному випадку податковий кредит також не підлягає розподілу.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Енергонафта" слід зазначити, що у цього контрагента позивачем придбавало дизельне пальне, що підтверджується договором купівлі-продажу нафтопродуктів №11/03-Т від 11.03.2011р., рахунком-фактурою від 06.10.2014р. №ЭН-0000466, видатковою накладною (талони) №РНт-000326 від 06.10.2014р. та податковою накладною №21 від 06.10.2014р. на суму придбаного товару 113050,00грн. (в тому числі податок на додану вартість - 18841,67грн., копії яких містяться в матеріалах справи (т.2 а.с.64-68). При цьому, дизельне пальне, придбане у ТОВ Енергонафта", використовувалося позивачем лише для заправки транспортних засобів, які здійснюють приміські перевезення (автобусів БАЗ), оскільки автобуси, що використовуються в міських перевезенням, а саме - автобуси ЛАЗ працюють на газу (позивачем для цього придбаваються балони з метаном). При цьому, жодних доказів того, що вказане дизельне пальне використовувалося позивачем при здійсненні міських перевезень контролюючим органом не надано. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дизельне пальне, придбане позивачем у ТОВ "Енергонафта", використовувалося у межах оподатковуваних податком на додану вартість операціях, а отже податковий кредит і в цьому випадку розподілу не підлягає.

Щодо взаємовідносин позивача з ДП "Адміністративно-господарське підприємство" слід зазначити, що між цими суб'єктами господарювання було укладено договір №11-14 від 30.04.2014р., згідно якого ДП "Адміністративно-господарське підприємство" надавало позивачу послуги щодо доступу до Програмного забезпечення - системи моніторингу транспорту та системи контролю якості пасажирських перевезень, яка працює як надбудова до системи моніторингу транспорту, та можливість його використання шляхом отримання відомостей щодо транспортного засобу, який підключений до Програмного забезпечення. Відповідно до додатків №1 та №2, а також додаткової угоди до цього договору, податкових накладних, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), ДП "Адміністративно-господарське підприємство" здійснювало надання позивачу в жовтні - листопаді 2014 року послуг GPS моніторингу транспортних засобів, які здійснюють приміські перевезення за вказаними у додатку №1 до договору №11-14 від 30.04.2014р. маршрутами (т.1.а.с.172-197). Таким чином, означені послуги стосувалися саме автобусів, які використовуються позивачем лише в приміських перевезеннях, тобто у межах операцій, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах, а, отже, в даному випадку податковий кредит також не підлягає розподілу.

Отже, у періоді, що перевірявся позивач по взаємовідносинам з ПАТ "Бориспільський автозавод", ДП "Адміністративно-господарське підприємство", ПП "Автоекспрес-Дніпро" та ТОВ "Енергонафта" правомірно застосовував ставки оподаткування податком на додану вартість 20% та відніс суми цього податку на податковий кредит, оскільки товари та послуги із зазначеними контрагентами використовувались у повному обсязі в оподатковуваних податком на додану вартість операціях за ставкою 20% (приміські перевезення).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник