Справа № 693/626/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Шимчик Р.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А
05 жовтня 2016 року Справа № 693/626/16-а
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Епель О.В.,
суддів: Карпушової О.В., Мамчура Я.С.,
за участю секретаря: Тищенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області на постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області (далі відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:
1) визнати неправомірними дії відповідача щодо нерозгляду заяви позивача про призначення дострокової пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
2) зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача щодо призначення йому дострокової пенсії за віком та прийняти відповідне рішення на підставі абзацу шостого пункту третього Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року адміністративний позов було задоволено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
У судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у періоди з 19.03.2015 р. по 03.06.2015 р., з 05.06.2015 р. по 17.06.2015 р., з 03.07.2015 р. по 21.12.2015 р., з 07.01.2016 р. по 08.01.2016 р., з 07.03.2016 р. по 04.04.2016 р. позивач проходив військову службу в зоні проведення антитерористичної операції на території Луганської і Донецької областей.
25.06.2015 р. позивачу було видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 .
03.06.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій на підставі абз. 6 п. 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст. 6 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
09.06.2016 р. рішенням УПФУ в Жашківському районі Черкаської області, яке оформлено протоколом № 497, позивачу було відмовлено в задоволенні його вимог.
Листом від 18.07.2016 р. № 3205/03 відповідач повідомив позивача про відмову в призначенні йому дострокової пенсії, посилаючись на те, що участь в АТО не підпадає під дію п. 6 постанови КМУ від 12.08.1993 р. № 637.
Позивач, вважаючи неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має статус учасника бойових дій та набув право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 23.09.1999 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ), «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ), «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі Закон № 3551-ХІІ).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 16 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону 2232-ХІІ закріплено, щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
У п. 19 ст. 6 Закону № 3551-XII у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV тимчасово, до прийняття відповідного закону: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.
Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
У ст. 82 Закону № 1788-ХІІ закріплено, що документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії, не пізніше 10 днів з дня їх надходження.
Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.
Таким чином, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що військовослужбовець, який брав участь в антитерористичній операції, має статус учасника бойових дій, що у свою чергу надає йому право на пільгову пенсію зі зниженням пенсійного віку.
З огляду на викладене, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач проходив військову службу в Збройних силах України у складі військової частини НОМЕР_2 та безпосередньо брав участь у бойових діях в зоні АТО /Т.1 а.с. 17, 131/ і йому було видано посвідчення учасника бойових дій /Т.1 а.с. 14/, а отже, він набув право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку в порядку пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.
Тому, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії та необхідності поновлення його порушеного права шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій з дня його звернення з відповідною заявою до органу пенсійного фонду, тобто з 03.06.2016 р., як того вимагає ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV.
Крім того, судова колегія зазначає, що відповідач повідомив позивача про результати розгляду його заяви не впродовж п`яти днів після прийняття рішення від 09.06.2016 р., а більше ніж через місяць 18.07.2016 р., чим порушив вимоги статті 82 Закону № 1788-ХІІ.
При цьому, судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, який в рішенні від 20 жовтня 2011 року по справі «Рисовський проти України» зазначив, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Також у вказаному рішенні Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Доводи апелянта про те, що пункт 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV не поширюється на осіб, які брали участь в зоні АТО, а тому, на його думку, позивач не має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, апеляційний суд вважає не обґрунтованими з підстав, зазначених вище.
Посилання апелянта на листи-роз`яснення Міноборони України та Мінсоцполітики України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі листи не є загальнообов`язковими і носять лише рекомендаційний характер, а тому пріоритет має надаватися вищевикладеними законодавчим актам.
Твердження апелянта про те, що довідка від 03.06.2016 р. № 230, в якій містяться відомості щодо участі позивача в АТО, анульована, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки, як було встановлено вище, правовою підставою для призначення позивачу пенсії за пунктом 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV є наявність в нього статусу учасника бойових дій, що підтверджується виданим йому посвідченням, яке є чинним і ніким не скасовувалось.
Більш того, з матеріалів справи вбачається, що Черкаським обласним військовим комісаріатом військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено лист лише з пропозицією анулювати вказану довідку від 03.06.2016 р. № 230 /Т.1 а.с.134/, однак, доказів того, що така пропозиція була реалізована ані апелянтом, ані Жашківським РВК на вимогу апеляційного суду /Т. 1 а.с. 126-127/ надано не було.
При цьому, як було встановлено судом апеляційної інстанції, при зверненні із заявою про призначення пенсії позивач також подавав апелянту й іншу довідку від 11.05.2016 р. № 174, що також містить відомості про проходження ним військової служби в ЗСУ та участь у бойових діях в зоні АТО із зазначенням конкретних періодів /Т.1 а.с. 131/, однак, така довідка безпідставно не була врахована апелянтом.
Посилання апелянта на постанову КМУ від 12.08.1993 р. № 637 жодним чином не спростовують наявності у позивача права на пенсію зі зниженням пенсійного віку, а навпаки підтверджують, що позивач як учасник бойових дій має таке право.
Доводи апелянта про те, що ним не було порушено строку розгляду заяви позивача про призначення пенсії, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як було встановлено вище, недотримання апелянтом процедури вирішення питання про призначення позивачу пенсії полягає у порушенні встановленого в ч. 2 ст. 82 Закону № 1788-ХІІ строку повідомлення позивача про прийняте рішення за результатами розгляду його заяви і твердження апелянта про те, що позивач усно повідомлявся про прийняте рішення до надіслання йому офіційного листа не підтверджуються жодними належними і допустимими у розумінні ст. 70 КАС України доказами у справі.
Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів перед судом правомірності своїй дій та не переконав судову колегію у своїй правоті.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Жашківського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року без змін.
Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області залишити без задоволення, а постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 06 жовтня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Мамчур Я.С