Справа № 755/13212/16-а
Суддя: Бартащук Л. П.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бартащук Л.П., розглянувши у порядку скороченого провадження у м. Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про дій протиправними та зобов'язання вчинити відповідні дії (здійснити перерахунок і виплату пенсії),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до відповідача - Лівобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві, в якому просить визнати протиправним дії та рішення відповідача від 19.08.2016 щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії на підставі його заяви від 10.08.2016р. та долученої до неї довідки Генеральної прокуратури України № 664-1 від 04.05.2016р. про заробітну плату за посадою, яку позивач обіймав до звільнення з роботи, у зв'язку з виходом на пенсію; зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати пенсію позивачу за вислугу років згідно довідки Генеральної прокуратури України № 664-1 від 04.05.2016 про заробітну плату за посадою, яку він обіймав до звільнення з роботи, у зв'язку з виходом на пенсію, відповідно до вимог частини 13, 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-111) у розмірі 90% від середнього заробітку, зазначеного у довідці без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю з урахуванням уже виплаченої пенсії за минулий період, тобто, з 01 грудня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач з 17.09.2004 перебуває на обліку в УПФУ у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію згідно Закону України від 05.11.1991 № 1789 «Про прокуратуру», яка призначена йому за вислугою років у розмірі 90% від заробітної плати та з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В подальшому (в період з 2005-2014 років) він продовжував працювати в органах прокуратури України. Періодично при підвищенні посадових окладів працівникам органів прокуратури УПФУ у Дніпровському районі м. Києва проводились перерахування пенсії позивача відповідно до законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (пункт 3) з 1 грудня 2015 року підвищено на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників,спеціалістів і службовців органів прокуратури, розміри яких затверджено постановами Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268, від 31.05.2012 № 505, що надає позивачу право на перерахунок пенсії, призначеної на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків від отримуваної заробітної плати працівників Генеральної прокуратури України за посадою, з якої його було звільнено, у зв'язку з виходом на пенсію.

10.08.2016р. позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахування його пенсії з урахуванням цієї постанови Уряду України та долученої до неї довідки Генеральної прокуратури України від 04.05.2016 № 664/1 про заробітну плату за посадою, яку він обіймав до звільнення з роботи, у зв'язку з виходом на пенсію.

23.08.2016р. ним було отримано від Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідь за № 6025/13 про прийняте рішення за заявою.

Як вбачається зі змісту вказаної відповіді, пославшись на п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 223-УІІІ, Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу в перерахуванні пенсії та повідомило, що у зв'язку із неприйняттям до 1 червня 20015 року Закону України щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсійне щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру" , «Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України», "Про судову експертизу", "Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Із вказаної відповіді Управління убачається, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених зазначеними вище законами, не тільки не призначаються, а й раніше призначені пенсії, не перераховуються.

Така відмова і стала підставою для звернення до суду за захистом своїх прав на підставі ст. ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», правових позицій Верховного Суду України у справах №21-348а13 від 10.12.2013р. та № 21-445а13 від 17.12.2013р.

Відповідач до суду письмові заперечення не направив, хоча ухвалу про відкриття провадження у даній справі, адміністративний позов із доданими до нього документами отримав 09.09.2016р.

Суд визнав, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для прийняття судового рішення в порядку скороченого провадження та ухвалення постанови відповідно до ч. 6 ст. 183-2 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач з 17.09.2004 перебуває на обліку в УПФУ у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію згідно Закону України від 05.11.1991 № 1789 «Про прокуратуру», яка призначена йому за вислугою років у розмірі 90% від заробітної плати та з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В подальшому (в період з 2005-2014 років) він продовжував працювати в органах прокуратури України. Періодично при підвищенні посадових окладів працівникам органів прокуратури УПФУ у Дніпровському районі м. Києва проводились перерахування пенсії позивача відповідно до законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (пункт 3) з 1 грудня 2015 року підвищено на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників,спеціалістів і службовців органів прокуратури, розміри яких затверджено постановами Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268, від 31.05.2012 № 505, що надає позивачу право на перерахунок пенсії, призначеної на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків від отримуваної заробітної плати працівників Генеральної прокуратури України за посадою, з якої його було звільнено, у зв'язку з виходом на пенсію.

10.08.2016р. позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахування його пенсії з урахуванням цієї постанови Уряду України та долученої до неї довідки Генеральної прокуратури України від 04.05.2016 № 664/1 про заробітну плату за посадою, яку він обіймав до звільнення з роботи, у зв'язку з виходом на пенсію.

23.08.2016р. ним було отримано від Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідь за № 6025/13 про прийняте рішення за заявою.

Як вбачається зі змісту вказаної відповіді, пославшись на п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 223-УІІІ, Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу в перерахуванні пенсії та повідомило, що у зв'язку із неприйняттям до 1 червня 20015 року Закону України щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсійне щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру" , «Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України», "Про судову експертизу", "Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. З 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених зазначеними вище законами, не тільки не призначаються, а й раніше призначені пенсії, не перераховуються.

01.09.2016 р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 02.09.2016 р. відкрито провадження у справі у скороченому провадженні.

У відповідності до вимог частини 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

При цьому, згідно з вимогами частини 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день звільнення з роботи.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права.

Статтями 22, 64 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод громадян, а конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Крім того, зі змісту статті 58 Конституції України вбачається, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання,пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював позицію, згідно з якою Конституція України виділяє ^ певні категорії громадян України, котрі потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Аналогічну правову позицію висловив також Верховний Суд України у своїх постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13) та 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Згідно із вимогами частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного суду України.

Застосовані стосовно позивача Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві положення п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 за №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» при прийнятті рішення про відмову у перерахунку пенсії за вислугою років суперечить як вимогам статті 58 Конституції України щодо застосування законів та інших нормативно правових актів у часі, так і вимогам статей 22 і 64 Конституції України, оскільки суттєво звужують права позивача,стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є відповідні частини ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», статтями 160, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністратвиний позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії та рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 19.08.2016 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку його пенсії на підставі заяви від 10.08.2016р. та долученої до неї довідки Генеральної прокуратури України № 664-1 від 04.05.2016р. про заробітну плату за посадою, яку він обіймав до звільнення з роботи, у зв'язку з виходом на пенсію.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 за вислугу років згідно довідки Генеральної прокуратури України № 664-1 від 04.05.2016 про заробітну плату за посадою, яку він обіймав до звільнення з роботи, у зв'язку з виходом на пенсію, відповідно до вимог частини 13, 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-111) у розмірі 90% від середнього заробітку, зазначеного у довідці без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю з урахуванням уже виплаченої пенсії за минулий період, тобто, з 01 грудня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: