Справа № 192/2798/16-а
Суддя: Щербина Н. О.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/2798/16-а
Провадження № 2-а/192/26/16
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" жовтня 2016 р. суддя СОЛОНЯНСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Щербина Н. О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій щодо припинення виплати призначеної дострокової пенсії та зобов`язання відповідача поновити виплату, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного Фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати призначеної дострокової пенсії у відповідності до ст. 26 та абз.6 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як вдові померлого військовозобов`язаного, який був призваний на військові збори та помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та про зобов`язання відповідача поновити виплату припиненої пенсії з 01 вересня 2016 року.
На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що вона є вдовою померлого учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії ОСОБА_2 , якого було направлено Солонянським районним військовим комісаріатом на військові збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 02 серпня 1986 року по 15 серпня 1986 року, він мав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.
З 14 липня 1993 року чоловіку позивачки було встановлено ІІ групу інвалідності від загального захворювання на строк до 01 серпня 1994 року, в подальшому проведено переогляд до 01 серпня 1995 року, 14 серпня 1995 року було проведено переогляд та встановлено причини інвалідності, а саме профзахворювання пов`язане з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС з 18 травня 1995 року по 01 серпня 2000 року.
У зв`язку з погіршенням стану здоров`я чоловіку позивачки з 10 червня 1999 року згідно витягу із акту огляду МСЕК було встановлено І групу інвалідності по захворюванню, пов`язаному з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС до 01 липня 2002 року, в подальшому з перекомісією до 01 липня 2007 року, а ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки помер.
За життя ОСОБА_2 мав 1 категорію учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від легенево-серцевої недостатності, хронічного обструктивного захворювання легенів на фоні розсіяного склерозу. Відповідно до експертного висновку Дніпропетровської регіональної міжвідомчої комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті від 19 липня 2006 року, захворювання що призвело до смерті, пов`язане з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Позивачка посилається на те, що з 10 жовтня 2012 року позивачка, маючи статус дружини померлого громадянина з числа ліквідаторів 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою та користуючись пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статус сім`ї померлого інваліда війни 1 групи згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», вона звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, як дружині військовослужбовця, який помер після служби внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та з 02 жовтня 2012 року отримувала пенсію.
З 01 вересня 2016 року виплату такої пенсії їй було припинено на підставі рішення засідання комісії відповідача, про те, що продовжувати виплату такої пенсії немає підстав, оскільки її чоловік не мав статусу військовослужбовця, а мав статус військовозобов`язаного, який перебував на військових зборах.
Позивачка, з посиланням на норми Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про загальний військовий обов`язок», «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вважає, що її чоловік ОСОБА_2 , який був направлений на військові збори та брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на момент призову відносився до числа військовозобов`язаних, який був направлений на військові збори, а тому вважає, що дії відповідача щодо припинення виплати пенсії є протиправними.
Управління Пенсійного Фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області надало до суду 29 вересня 2016 року заперечення проти позову, в яких посилається на те, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні з 02 жовтня 2012 року та отримувала пенсію на умовах, передбачених абз. 6 п.3 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає призначення пенсії дружинами, зокрема і військовослужбовців, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок, захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. В серпні 2016 року в управлінні було проведено перевірку, за результатами якої встановлено, що померлий ОСОБА_2 не мав статусу військовослужбовця, а мав лише статус військовозобов`язаного, який перебував на військових зборах. Тому, враховуючи положення абз.6 п.3 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішенням комісії було припинено виплату позивачці пенсії з 01 вересня 2016 року з тих підстав, що померлий ОСОБА_2 не мав статусу військовослужбовця. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову (а.с.36-37).
Ухвалою судді від 15 вересня 2016 року було відкрито скорочене провадження за даним адміністративним позовом, оскільки позивачем заявлено вимоги в межах встановленого ст.99 КАС України строку звернення до суду, а також у зв`язку тим, що позивачка звернулася до суду з позовом, який включений до ст.183-2 КАС України.
На підставі ч. 4 ст. 183-2 КАС України розгляд справи здійснено в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю на підставі наступного.
Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 (а.с.24).
Відповідно до експертного висновку Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників від 19 липня 2006 року №4343, захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 пов`язане з виконанням останнім обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.16).
Згідно довідки Солонянського РВК №7/2965 від 05 вересня 2016 року, ОСОБА_2 з 02 серпня по 15 серпня 1986 року перебував на військових зборах та приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Його дружина ОСОБА_1 , яка після смерті чоловіка не взяла повторний шлюб, досягнувши віку 50 років та маючи страховий стаж понад 20 років, з 02 жовтня 2012 року отримувала призначену достроково пенсію в управлінні Пенсійного Фонду України в Солонянському районі, а з 01 вересня 2016 року їй було припинено виплату такої пенсії на підставі рішення № 34 від 25 серпня 2016 року (а.с.19).
В рішенні № 34 від 25 серпня 2016 року зазначено, що право на пенсію відповідно до положень абз.6 п.3 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мають дружини військовослужбовців, а ОСОБА_2 не мав такого статусу, оскільки був військовозобов`язаним, який перебував на військових зборах. Тому виплату позивачці пенсії було припинено через відсутність правових підстав.
Згідно абз.6 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) в період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно примітки до вказаної статті тут і надалі до військовослужбовців належать особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають(перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
У період перебування ОСОБА_2 на військових зборах діяв Закон СРСР від 12 липня 1967 року №1950-V-ІІ «Про загальний військовий обов`язок».
Відповідно до ст.ст. 5,6 цього Закону, військова служба складається з дійсної військової служби та служби в запасі Збройних Сил СРСР. Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі, іменуються військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі - військовозобов`язаними.
За правилами ст.ст. 7-9 цього Закону, військовослужбовці і військовозобов`язані приймають військову присягу на вірність своєму народові, поділяються на солдатів, матросів, сержантів, старшин, прапорщиків, мічманів і офіцерський склад та кожному присвоюється відповідне військове звання. Військовослужбовці і призвані на військові збори військовозобов`язані користуються всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод і несуть усі обов`язки громадян СРСР, передбачені Конституцією СРСР.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ.
Відповідно до ч. 9 ст. 1 цього Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
За правилами ч.1 ст. 16 Закону України «Про збройні сили України» держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, та військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час виконання службових обов`язків або постраждали у полоні в ході бойових дій (війни), в умовах надзвичайного стану чи під час виконання службових обов`язків за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи національного персоналу у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» №2011-ХІІ визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній,соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їхконституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, поширюється також на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні)та спеціальні збори, і членів їх сімей (ст.3 Закону).
Таким чином, громадяни із числа військовозобов`язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні), у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.
Зазначене вище кореспондується зі ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ, згідно з якою до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов`язані, призвані на військові збори.
Можливість отримувати пільги, передбачені абз.6 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків ЧАЕС, законодавець не пов`язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.
Вказана позиція суду узгоджується з позицією ВСУ, викладеною у постанові від 01 березня 2016 року у справі №21-1887а15.
Таким чином, з урахуванням наведених спеціальних норм права суд вважає, що на даний час існують законні підстави для нарахування та виплати позивачці дострокової пенсії за віком, оскільки її чоловік ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 хоча і не мав статусу військовослужбовця, проте закон прирівнює військовозобов`язаних до військовослужбовців в частині вирішення питання про їх соціальний захист та захист їхніх сімей.
Оскільки позивачці було достроково призначено пенсію з 02 жовтня 2012 року та безпідставно припиненої виплату з 01 вересня 2016 року, то виплату призначеної пенсії необхідно поновити з цієї дати.
Керуючись ст. ст. 8-11, 99, 160- 163, 183-2 КАС України, суд-
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій щодо припинення виплати призначеної дострокової пенсії та зобов`язання відповідача поновити виплату - задовольнити повністю.
Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області щодо припинення виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії протиправними.
Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської поновити ОСОБА_1 виплату призначеної достроково пенсії відповідно до п.3 абз.6 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 вересня 2016 року.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.О.Щербина