Справа № 819/901/16
Суддя: Осташ А.В.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/901/16

30 вересня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А. В. при секретарі судового засідання Ліщинській М.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Войнятківської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області

про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій, вимоги про сплату боргу та податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (надалі - позивач, або ФОП ОСОБА_3) звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасувати рішення Збаразької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 23 листопада 2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску та вимогу Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14 червня 2016 року.

Позивач 19.08.2016 року подав заяву про зміну (збільшення) позовних вимог, в якій просить, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Збаразької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області форми "Р" № , № від 23 листопада 2015 року, форми "С" № від 1 квітня 2016 року та № від 1 квітня 2016 року.

Відповідно до ст. 137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи.

Представник позивача в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ФОП ОСОБА_3 упродовж обревізованого періоду здійснював такі види економічної діяльності як діяльність ресторанів (КВЕД 56.10) та надання в оренду нерухомого майна (КВЕД 68.20), які об'єктивно не можна здійснювати без наявності нерухомого майна, тому понесені (оплачені) ним витрати, в тому числі 180 515,60 грн. (без ПДВ) на сплату орендної плати за оренду нерухомого майна, прямо пов'язані із отриманням доходу від його господарської діяльності. Зокрема, представник позивача пояснив, що неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов'язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції, тому ФОП ОСОБА_3 правомірно віднесено у 2014 році до складу витрат 180 515,60 грн. (без ПДВ) сплаченої орендної плати за оренду нерухомого майна. Представник позивача також зазначив, що у 2014 р. ФОП ОСОБА_3 придбав та оплатив у ФОП ОСОБА_4 дрова для твердопаливного котла на загальну суму 56 201 грн., що підтверджується належним чином складеними первинними бухгалтерськими документами, оскільки, під час перевірки посадовими особами контролюючого органу не враховано факт придбання ФОП ОСОБА_3 у 2014 р. дров у ФОП ОСОБА_5 на загальну суму 56 201 грн., тому ФОП ОСОБА_3 надіслав завірені належним чином копії підтверджуючих документів на адресу Збаразької ОДПІ (щодо порушень, на підставі яких винесено податкове повідомлення-рішення від 23.11.2015 року № про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно нарахованого єдиного внеску, податкового повідомлення-рішення № від 23.11.2015 року та щодо вимоги про сплату боргу від 14.06.2016 року №Ф-.

Також представник позивача зазначив, що в акті перевірки взагалі не вказано жодних доказів на підставі яких контролюючий орган прийшов до висновку про не оприбуткування ФОП ОСОБА_3 упродовж березня-жовтня 2013 року 36694,90 грн., а висновок про те, що відсутність книги обліку розрахункових операцій підтверджує факт не оприбуткування готівки є лише припущенням посадових осіб контролюючого органу, що не спростовує факту здійснення ФОП ОСОБА_3 обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (щодо порушень на підставі який винесено податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2016 року). Також представник позивача зазначив, що порушення норм з регулювання обігу готівки мало місце у 2013 році, а штрафні санкції до ФОП ОСОБА_3 за вказане порушення були застосовані у квітні 2016 року, тобто після спливу річного строку, визначеного статтею 250 ГК України.

Щодо висновків податкового органу про те, що не забезпечено друкування контрольних стрічок на реєстраторах розрахункових операцій в кількості 960 контрольних стрічок, представник позивача пояснив, що таке порушення не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки 18 листопада 2015 року ФОП ОСОБА_3 долучив до надісланого на адресу Збаразької ОДПІ заперечення до акту перевірки завірені належним чином копії контрольних стрічок надрукованих на реєстраторі розрахункових операцій за період з 02.01.2013 р. по 01.03.2013 р., проте, контролюючий орган приймаючи оскаржуване рішення цих документів не врахував (щодо порушень на підставі який винесено податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 року №).

Крім того, представник позивача не погоджується з висновками податкового органу про те, що несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., внаслідок чого донараховано 7 664,41 грн. податку на доходи фізичних осіб та 16 744,50 грн. штрафних санкцій, оскільки, згідно акту № 15-20 від 14.12.2015 р. звіряння розрахунків платника ФОП ОСОБА_3 позитивне сальдо з податку на доходи фізичних осіб станом на 31.12.2012 р. становить 20 грн., а згідно акту № 2266-20 від 14.12.2015 р. звіряння розрахунків платника ФОП ОСОБА_3 позитивне сальдо з податку на доходи фізичних осіб станом на 31.12.2014 р. становить 968,01 грн., що підтверджує як факт відсутності заборгованості по сплаті податку на доходи фізичних осіб, так і факти несвоєчасного перерахування цього податку до бюджету (щодо порушень на підставі яких винесено податкове повідомлення-рішення № від 23.11.2015 року).

З врахуванням вищевикладеного, представник позивача просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що дії відповідача є правомірними, а вимоги позивача безпідставними, оскільки перевіркою встановлено безпідставне віднесення до складу витрат, витрат які не пов'язані з господарською діяльністю підприємця і безпосередньо не пов'язані з одержанням доходу протягом періоду, що перевірявся, внаслідок чого встановлено завищення документально підтверджених витрат на 236716,60 грн., в тому числі за 2013 рік - 158315,60 грн. та за 2014 рік - 78401,00 грн. Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., внаслідок допущення порушень при формуванні доходу та витрат, встановлено його заниження на 156215,60 грн., в тому числі за 2013р. в сумі 114815,60 грн. та за 2014р. в сумі 41401,00 грн., внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на 22975,94 грн., в тому числі за 2013 рік - 16765,81 грн. та за 2014 рік - 6210,13 грн. (податкове повідомлення-рішення від 23.11.2015 року № та №). Також зазначила, що платником не було надано для перевірки та заперечень до акта перевірки документи, які свідчать про придбання та використання в господарській діяльності дров у будь - якому вигляді. Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб за 2013- 2014 роки, встановлено його заниження на 156215,60 грн., перевіркою зроблено висновок про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на заниження чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 % за 2013 рік в розмірі 114815,60 грн. та за 2014 рік в розмірі 41401, 00 грн., внаслідок чого занижено суму нарахування єдиного внеску на 54207,15 грн. (за 2013 рік в розмірі 39840,99 грн. та за 2014 рік в розмірі 14366,16 грн.), внаслідок чого позивачу сформовано вимогу від 14.06.2016 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 54207,15 грн.

Також представник відповідача зазначила, що ФОП ОСОБА_3 не забезпечено утримання несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків на загальну суму 7664,41 грн. (податкове повідомлення-рішення від 23.11.2015 року №). Перевіркою дотримання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено не забезпечення друкування контрольних стрічок на реєстраторах розрахункових операцій в кількості 960 контрольних стрічок, чим порушено вимоги п.10 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» (податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 року №). Перевіркою дотримання вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, встановлено, що ФОП ОСОБА_3 не надано для перевірки книгу обліку розрахункових операцій №р/1, дата реєстрації 12.03.2013 та книгу обліку доходів і витрат №001426, дата реєстрації 05.03.2011, внаслідок чого перевіркою зроблено висновок, що сума готівкових коштів в розмірі 36694,90 грн. проведена через РРО МАРІЯ-301МТМ, фіскальний номер НОМЕР_4 не оприбуткована у відповідній книзі обліку, чим порушено вимоги п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 р. №). Також зазначили, що дія статті 250 Господарського кодексу України не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

З врахуванням вищевикладеного, представник відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Крім пояснень представників позивача та відповідача, судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що працівниками Збаразької об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Тернопільській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р.

За результатами перевірки складено акт від 10.11.2015 р. №871/17/НОМЕР_5 (а.с. 9-48).

В ході перевірки встановлено порушення:

- п.п. 162.1.1 п.162.1 ст.162, п.п. 163.1.1 п.163.1 ст.163, п.п.164.1.3 п.164.2 ст.164, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності всього в сумі 22975,94 грн., в тому числі за 2013 р. в сумі 16765,81 грн. та за 2014 р. в сумі 6210,13 грн.;

- п. 177.5 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами та доповненнями, а саме: перекручення даних декларації про майновий стан і доходи за 2013-2014 р.р.;

- п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями, а саме: неналежне ведення книги обліку доходів та витрат у листопаді-грудні 2013 року та у 2014 році;

- пункт 1 частини 2 статті 6, пункти 2,3 частини 1, частину 3,4,5 статті 7, частину 11 статті 8, частину 1,2,3 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI із змінами та доповненнями, внаслідок чого було дораховано 54207,15 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в тому числі: за 2013р. в сумі 39840,99 грн. за 2014р. в сумі 14366,16 грн.;

- підпунктів 168.1.2 та 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ, а саме: несвоєчасне перерахуванння до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р., внаслідок чого нараховано 1560 грн. пені.;

- підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.і.5 та 168.1.6 пункту 168.1 статті 168 та у відповідності до абзацу першого, другого, третього пункту 127.1 статті 127, підпунктів «а», «ґ» пункту 176.2 статті 176 ПК України, застосовані штрафні санкції в розмірі 25, 50 та 75 відсотків на суми неперерахованого податку на доходи фізичних осіб у встановлені терміни податковим законодавством, за період перевірки, який податковий агент повинен сплатити до відповідного бюджету в порядку та строки, визначені податковим законодавством;

- п.10, ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1996 із змінами та доповненнями, а саме, не забезпечено друкування контрольних стрічок на реєстраторах розрахункових операцій в кількості 960 контрольних стрічок;

- п.2.6, гл.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджене постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 із змінами та доповненнями, а саме, неоприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків в загальній сумі 36694,90 грн. (а.с.46-47).

За результатами розгляду акта перевірки податковим органом прийнято:

- рішення № від 23 листопада 2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску (а.с.50);

- вимогу Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14 червня 2016 року (а.с.49);

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 23 листопада 2015 року (а.с.77);

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 23 листопада 2015 року (а.с.78);

- податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 1 квітня 2016 року (а.с. 79);

- податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 1 квітня 2016 року (а.с.80).

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки, позивач оскаржував вищезазначені рішення в адміністративному порядку.

Проте, рішеннями Головного Управління ДФС у Тернопільській області та рішеннями ДФС України подані скарги залишені без задоволення (а.с.166-236).

Позивач, не погодившись з вищенаведеними рішеннями відповідача звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Аналізуючи оспорюване рішення про застосування штрафних санкцій, вимогу про сплату боргу (недоїмки) та податкові повідомлення-рішення форми "Р" № від 23 листопада 2015 року, форми "С" № від 1 квітня 2016 року та № від 1 квітня 2016 року та висновки акту перевірки, що стали підставою для їх винесення, суд приходить до переконання про їх неправомірність, виходячи з наступного.

Щодо рішення № від 23 листопада 2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску, вимоги Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14 червня 2016 року та податкового повідомлення-рішення форми "Р" № від 23 листопада 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 порушено п. 1 ч. 2 ст. 6, п.п. 2, 3 ч. 1 ч.ч. 3, 4, 5 ст. 7, ч. 11 ст. 8, ч.ч, 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» внаслідок чого було донараховано 54 207,15 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в тому числі: за 2013 р. в сумі 39840,99 грн. та за 2014 р. в сумі 14 366,16 грн.

Судом встановлено, що в періоді з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р. фізична особа - підприємець ОСОБА_3 займався діяльністю ресторанів (КВЕД 56.10) та надання в оренду нерухомого майна (КВЕД 68.20).

Для здійснення своєї діяльності ФОП ОСОБА_3 було укладено з ФОП ОСОБА_6 договір оренди торгівельної площі від 01.04.2012 р. та договір оренди торгівельної площі від 01.12.2013р.

На виконання умов даних договорів ФОП ОСОБА_3 було перераховано ФОП ОСОБА_6 346 450,00 грн. (з ПДВ) орендної плати, в тому числі у 2013 році - 316 450,00 грн. та у 2014 році - 30 000,00 грн. Дані суми були вкчючені ФОП ОСОБА_3 до складу документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, зокрема у 2013 році - 263 708 грн., у 2014 році - 25 000 грн. Одночасно, ФОП ОСОБА_3 було укладено з ФОП ОСОБА_7 договір суборенди нежитлової площі від 30.12.2012 р. та від 01.12.2013 р., з ФОП ОСОБА_8 договір суборенди нежитлової площі від 01.11.2011 р. та від 01.12.2013 р.

На виконання умов даних договорів ФОП ОСОБА_3 було перераховано лише ФОП ОСОБА_8 12 000 грн. (з ПДВ) орендної плати, в тому числі у 2014 році - 12 000,00 грн.

Станом на 01.01.2014 р. заборгованість покупців по даних договорах становила 52200,00 грн., станом на 31.12.2014 р. - 96 600,00 грн., а заборгованість ФОП ОСОБА_3 перед ОСОБА_6 станом на 31.12.2014 р. 141 600,00 грн.

Суд не погоджується з висновками податкового органу про те, що до складу витрат не може бути прийнято вартість орендної плати в сумі 180 515,60 грн. (без ПДВ), оскільки вони не пов'язані з отриманим доходом по суборенді, в тому числі за 2013 рік в сумі 158315,60 грн. та за 2014рік в сумі 22 200,00 грн., виходячи з наступного.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Так, згідно п. 177.2 ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно п. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4. 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті. '

Як передбачено п.138.10 ст. 138 ПК України, до складу інших витрат включаються:

138.10.2. адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством:

в) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона);

138.10.3. витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг:

д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона);

Інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку (п. 138.5 ст. 138 ПК України).

Оскільки, як встановлено судом, ФОП ОСОБА_3 упродовж обревізованого періоду здійснював такі види економічної діяльності як діяльність ресторанів (КВЕД 56.10) та надання в оренду нерухомого майна (КВЕД 68.20), які об'єктивно не можна здійснювати без наявності нерухомого майна, тому понесені (оплачені) ним витрати, в тому числі 180 515,60 грн. (без ПДВ), на сплату орендної плати за оренду нерухомого майна, прямо пов'язані із отриманням доходу від його господарської діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Розумна економічна причина (ділова мета), згідно із п.п.14.1.231 п.14.1 ст. 14 ПК України, це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Зі змісту вищенаведених норм випливає, що при наданні оцінки обґрунтованості понесених витрат слід враховувати саме наміри та мету (спрямованість) діяльності (операції), в рамках якої проведено такі витрати - на отримання доходу (прибутку), а не на її результат у вигляді отримання доходів.

Юридична конструкція наведених положень ПК України вказує виключно на цільову спрямованість понесених платником податків витрат на отримання доходів, отримання яких в результаті здійснення таких витрат не є обов'язковою умовою для їх кваліфікації в якості обґрунтованих витрат.

При цьому, витрати спрямовані в діяльності на отримання доходу і такі, які не принесли позитивного результату у вигляді доходу (прибутку), мають визнаватись обґрунтованими і враховуватись при оподаткуванні.

Суд вважає за необхідне зазначити, що податкове законодавство не використовує поняття економічної обґрунтованості і не регулює порядок та умови ведення фінансово-господарської діяльності, а тому підставність витрат, які зменшують в податковому обліку отримані доходи не може оцінюватись з точки зору їх доцільності, раціональності, ефективності отриманого результату. Платник податків здійснює господарську діяльність самостійно на власний ризик і вправі самостійно і одноосібно оцінювати її ефективність, доцільність.

Згідно позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 28.02.2011 року у справі №21-13а-11 неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов'язана з господарською діяльністю Підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції.

Суд також не погоджується з висновками викладеними податкового органу, про те, що до складу витрат ФОП ОСОБА_3 у 2014 році було включено 126 360,00 грн. плати по охороні приміщення (УДСО при УМВС України в Хмельницькій області), однак фактична сума витрат за цей період по охороні становить 70 159 грн. Фактично зайво включено до складу витрат 56 201 грн., виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у п.7.1. Договору оренди від 01.12.2013 р., укладеному між Орендодавцем ФОП ОСОБА_6 та орендарем ФОП ОСОБА_3, орендар зобов'язаний за власний рахунок нести всі витрати з експлуатації об'єкта, в тому числі сплачувати комунальні послуги та опалювати об'єкт.

Оскільки об'єкт оренди по згаданому договору був обладнаний твердопаливним котлом «ZIВАRТ», потужністю 95 КВт №214, тому ФОП ОСОБА_3 для здійснення на цьому об'єкті своєї господарської діяльності (діяльність ресторанів (КВЕД 56.10) та надання в оренду нерухомого майна (КВЕД 68.20), зобов'язаний був нести витрати по опаленню зазначеного приміщення, а саме нести витрати з придбання дров для зазначеного твердопаливного котла.

У зв'язку з цим, у 2014 р. ФОП ОСОБА_3 придбав та оплатив у ФОП ОСОБА_4 дрова для твердопаливного котла на загальну суму 56 201 грн., що підтверджується належним чином складеними первинними бухгалтерськими документами, а саме: видатковими накладними ФОП ОСОБА_4 від 05.10.2014 р„ від 06.03.2014 р., від 05.12.2014 р., від 08.11.2014 р., від 05.02.2014 р., від 10.01.2014 р., від 25.03.2014 р., а також товарними чеками ФОП ОСОБА_4 від 05.12.2014 р., 06.03.2014 р., 08.11.2014 р., від 10.01.2014 р., 05.10.2014 р., 05.02.2014 р., 25.03.2014 р.( а.с. 129-142).

Згідно п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього (пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_3, в порядку п. 44.7 ст. 44, п. 86.7 ст. 86 ПК України, долучив завірені належним чином копії вищеперерахованих підтверджуючих документів до надісланого 18 листопада 2015 року на адресу Збаразької ОДПІ заперечення до акту від 10.11.2015 р. № 871/17/НОМЕР_5 «Про результати документальної планової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 р. по 21.12.2014 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового, договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., що підтверджується описом вкладення у рекомендований лист (а.с.159).

При цьому судом не приймається до уваги долучені до матеріалів справи копії конверту та заперечення, ФОП ОСОБА_3 (а.с.260, 262-263) (які зареєстровані по вхідній кореспонденції 26.11.2015 р.) оскільки такі документи не можуть слугувати належними та допустимими доказами в розумінні ст..ст.69, 70 КАС України, які б доводили факт часу надходження заперечення до акту перевірки від позивача.

Отже, суд приходить до переконання, що ФОП ОСОБА_3 правомірно віднесено у 2014 році до складу витрат 56 201 грн. (вартість дров придбаних у ФОП ОСОБА_4).

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що податковим органом при проведенні перевірки не досліджено та не було надано належної правової оцінки фінансовим результатам господарської діяльності позивача в період, за який здійснювались господарські операції, і як наслідок зроблено неправильні та необґрунтовані висновки про порушення позивачем вимог п. 1 ч. 2 ст. 6, п.п. 2, 3 ч. 1 ч.ч. 3, 4, 5 ст. 7, ч. 11 ст. 8, ч.ч, 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та п.177.2 та п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року « 2755-VІ із змінами та доповненнями.

Тому, рішення № від 23 листопада 2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску, вимога Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14 червня 2016 року та податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 23 листопада 2015 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми "С" № від 1 квітня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою дотримання вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджене постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 р. встановлено наступні порушення:

- неоприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій № р/1, дата реєстрації 12.03.2013 р., на підставі фіскальних звітних чеків (2-звітів) РРО в загальній сумі 36 694,90 грн.

А, саме, згідно баз даних ДФС та поданих щомісячних звітів про використання РРО та КОРО (РК) форми № ЗВР-1, сума готівкових розрахунків проведених через РРО МАРІЯ- 301МТМ, фіскальний номер , дата реєстрації 12.03.2013 р. становить: за березень 2013 року - 5 167,00 грн.; за квітень 2013 року - 7 402,10 грн.; за травень 2013 року - 5 906,45 грн.; за червень 2013 року - 6 071,85 грн.; за липень 2013 року - 5 504,50 грн. ; за серпень 2013 року - 4 736,00 грн.; за вересень 2013 року - 1 373,50 грн.; за жовтень 2013 року - 533,50 грн.; разом - 36 694,90 грн.

Відповідно до вимог п. 2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджене постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 р., у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до вимог п. 2.2 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджене постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 р., підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до вимог п. 6 гл. 4, розд. II Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, який затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України № 417 від 28.08.2013 р., використання КОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає щоденне використання записів про рух готівки та суми розрахунків.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючий орган прийшов до висновку про те, що оскільки під час проведення перевірки не надано книгу обліку розрахункових операцій № р/1, дата реєстрації 12.03.2013 р. та книгу обліку доходів і витрат № 001426, дата реєстрації 05.03.2011 р., тому сума готівкових коштів - 36 694,90 грн. проведена через РРО МАРІЯ-301МТМ, фіскальний номер , є не оприбуткованою.

Суд не погоджується з таким висновком контролюючого органу, оскільки, твердження про те, що відсутність книги обліку розрахункових операцій підтверджує факт неоприбуткування готівки, базується на припущеннях посадових осіб контролюючого органу.

Так, пп. 2.2 постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 «Про затвердження положення про ведення касових операцій у валюті в Україні» (далі по тексту - Положення), передбачає, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Згідно з пп. 2.6 вказаного Положення, порушення якого було встановлено перевіркою, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Підприємствам, яким згідно із Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Отже, оприбуткуванням готівки є внесення запису до касової книги.

Згідно з пп. 4.1 та пп. 4.2 вищезазначеного Положення, з метою забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу, а їх керівники мають забезпечити належне облаштування цієї каси та надійне зберігання готівкових коштів у ній. Якщо з вини керівників не були створені належні умови для забезпечення схоронності коштів під час їх зберігання і транспортування, то вони несуть за це відповідальність у встановленому законодавством України порядку. Зберігання в касі готівки та інших цінностей, що не належать цьому підприємству, забороняється. Усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі. Кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів). Відокремлені підрозділи підприємств, які проводять операції з приймання готівки за продану продукцію (товари, роботи, послуги) з оформленням її прибутковим касовим ордером, а також з видачі готівки на виплати, пов'язані з оплатою праці, виробничі (господарські) потреби, інші операції з оформленням їх видатковими касовими ордерами і відомостями, ведуть касову книгу.

При цьому абз. 2 пп. 4.2 Положення визначено, що підприємці касової книги не ведуть. Отже, ФОП ОСОБА_3 не мав обов'язку вносити записи до касової книги, оскільки не був зобов'язаний її вести.

Разом з цим, судом не приймається до уваги твердження представника позивача про те, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання, які передбачено статтею 250 ГК України, протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом, оскільки дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що сам по собі факт відсутності під час проведення податкової перевірки книги обліку розрахункових операцій № р/1, дата реєстрації 12.03.2013 р., не спростовує факту здійснення ФОП ОСОБА_3 обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що контролюючим органом не враховано, що відповідальність за втрату книги обліку розрахункових операцій передбачена ст. 121 ПК України, в якій вказано, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Тому, податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 1 квітня 2016 року, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми "С" № від 1 квітня 2016 року.

Суд не погоджується з висновками податкового органу про те, що позивачем не забезпечено друкування контрольних стрічок на реєстраторах розрахункових операцій в кількості 960 контрольних стрічок, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що під час проведення перевірки не надано контрольні стрічки, які відповідно до вимог чинного законодавства зобов'язанні друкуватися в єдиному робочому циклі з розрахунковими документами на РРО Марія-301МТМ, фіскальний номер , Марія-301МТМ, фіскальний номер , Марія-301МТМ, фіскальний номер , за період, який підлягає перевірці.

Згідно п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Як вбачається з дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, 18 листопада 2015 року ФОП ОСОБА_3 долучив до надісланого на адресу Збаразької ОДПІ заперечення до акту перевірки завірені належним чином копії контрольних стрічок надрукованих на реєстраторі розрахункових операцій за період з 02.01.2013 р. по 01.03.2013 р. РРО Марія-301МТМ, фіскальний , у кількості 58 контрольних стрічки, копії контрольних стрічок надрукованих на реєстраторі розрахункових операцій за період з 23.03.2013 р. по 31.12.2014 р. РРО Марія-301МТМ, фіскальний , у кількості 262 контрольних стрічки, а також копії контрольних стрічок надрукованих на реєстраторі розрахункових операцій за період 01.01.2013 р. по 02.11.2014 р. проводились розрахункові операції із застосуванням РРО Марія-301МТМ, фіскальний , у кількості 640 контрольних стрічок, що підтверджується описом вкладення у рекомендований лист (а.с.159).

Крім того, як зазначено вище, судом не приймаються до уваги долучені до матеріалів справи копії конверту та заперечення, ФОП ОСОБА_3 (а.с.260, 262-263) (які зареєстровані по вхідній кореспонденції 26.11.2015 р.) оскільки такі документи не можуть слугувати належними та допустимими доказами в розумінні ст..ст.69, 70 КАС України, які б доводили факт часу надходження заперечення до акту перевірки від позивача, а також долучених до заперечення 640 контрольних стрічок.

Однак, контролюючий орган приймаючи оскаржуване рішення цих документів не врахував.

Згідно п. 5 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі.

Крім того, за порушення вказані в акті перевірки №871/17/НОМЕР_5 від 10.11.2015 р., а саме не забезпечення ФОП ОСОБА_3 друкування контрольних стрічок на реєстраторах розрахункових операцій в кількості 960 контрольних стрічок та не надання під час проведення перевірки контрольних стрічок, які відповідно до вимог чинного законодавства зобов'язанні друкуватися в єдиному робочому циклі з розрахунковими документами на РРО Марія-301МТМ, фіскальний номер , Марія-301МТМ, фіскальний номер , Марія-301МТМ, фіскальний номер , за період, який підлягає перевірці, чинним законодавством України, в тому числі Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідальність не передбачена.

Тому, податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 1 квітня 2016 року, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми "С" № від 23.11.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в акті перевірки зазначено, що загальна кількість працюючих ФОП ОСОБА_3 за штатом складала 11 працівників. Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 на порушення підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 та 168.1.6 пункту 168.1 статті 168, підпунктів «а», «ґ» пункту 176.2 статті 176 ПКУ, не забезпечено утримання несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків на загальну суму 7664,41 грн.

Суд погоджується з даними висновками податкового органу, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 177.7 ст.177 ПКУ фізична особа - підприємець вважається податковим агентом працівника - фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з підпунктом 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України, відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку на доходи фізичних осіб до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Згідно зі статтею 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що станом на 01.01.2013 року сальдо з податку на доходи фізичних осіб ФОП ОСОБА_3 становило 6 764,66 грн., станом на 31.12.2014 року - 7664,41 грн., що підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме, актом перевірки від 17.10.2012 р. №162/17/1 (а.с.268-274), крім того представником позивача не надано належних доказів на спростування даних висновків податкового органу, тому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "С" № від 23.11.2015 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем частково доведено обставини в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Згідно частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Збаразької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 23 листопада 2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску.

3.Визнати протиправною та скасувати вимогу Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14 червня 2016 року.

4.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Збаразької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області форми "Р" № від 23 листопада 2015 року, форми "С" № від 1 квітня 2016 року та № від 1 квітня 2016 року.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Повернути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_8) за рахунок бюджетних асигнувань Кременецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області частину сплаченого судового збору в розмірі 2 405, 65 грн., який був сплачений згідно квитанцій №0.0.596176828.1 від 08.08.2016 та №0.0.602865558.1 від 18.08.2016.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 05 жовтня 2016 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.