Справа № 1320/3/2012
Суддя: Микитин В. Я.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 1320/3/2012
№ провадження 2-а/453/28/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2014 року Сколівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Микитина В.Я.;

з участю секретаря Трембач М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе справу за адміністративним позовом Приватної фірми «НАТАР» до ОСОБА_1 селищної ради Сколівського району Львівської області, з участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Дубина» про визнання нечинним рішення № 45 від 25.09.1998 року «Про закріплення земельної ділянки у постійне користування Автосервісному підприємству», стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПФ «НАТАР» 21.01.2011 року звернувся в суд із адміністративним позовом, в якому просить визнати нечинним рішення відповідача ОСОБА_1 селищної ради Сколівського району Львівської області № 45 від 25.09.1998 року «Про закріплення земельної ділянки у постійне користування Автосервісному підприємству», стягнути з відповідача ОСОБА_1 селищної ради Сколівського району Львівської області кошти на відшкодування шкоди, завданої прийняттям незаконного рішення у розмірі 35000 грн., моральну шкоду у розмірі 50000 грн., а також зобовязати відповідача вчинити певні дії повернути земельну ділянку площею 0,07 га., розташовану у с. Дубина Сколівського району Львівської області. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача. В обґрунтування адміністративних позовних вимог позивач ПФ «НАТАР» посилається на те, що згадане вище рішення № 45 від 25.09.1998 року «Про закріплення земельної ділянки у постійне користування Автосервісному підприємству» прийняте відповідачем ОСОБА_1 селищною радою Сколівського району Львівської області, як субєктом владних повноважень, з грубим порушенням норм законодавства та порушує законні права і інтереси фірми. Так, вказує, що оспорюваним рішенням частину земельної ділянки, яка перебувала у постійному користуванні ПФ «НАТАР», закріплено за Сколівським автосервісним підприємством філією АТ «Львів-Авто», а Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0, 07 га. у с. Дубина Сколівського району Львівської області ПФ «НАТАР» визнано недійсним. Також вирішено внести зміни в існуючий Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою Сколівського автосервісного підприємства філії АТ «Львів-Авто» щодо включення у загальну площу також земельну ділянку площею 0, 07 га. у с. Дубина Сколівського району Львівської області та клопотати перед Сколівським районним відділом земельних ресурсів внести вказані вище зміни до існуючого Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою Сколівського автосервісного підприємства філії АТ «Львів-Авто» у визначеному порядку. Вважає такі дії відповідача ОСОБА_1 селищної ради Сколівського району Львівської області протиправними, так як фактично відбулось вилучення згаданої земельної ділянки з постійного користування ПФ «НАТАР» без відома та згоди фірми і передано її у постійне користування іншій юридичній особі Сколівському автосервісному підприємству філії АТ «Львів-Авто». Таким незаконним рішенням відповідачем заподіяно ПФ «НАТАР» майнову шкоду, яка, з урахуванням інфляції, подорожчання енергоносіїв та будматеріалів становить 35000 грн. і складається із затрат, що понесла фірма по підготовці вказаної земельної ділянки під будівництво торгово-заготівельного пункту, так як такі роботи в силу протиправних дій відповідача фірма не змогла провести. Також власнику фірми ОСОБА_2 незаконним рішенням заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 50000 грн. і яка полягає у душевних стражданнях, нервових потрясіннях, що був змушений пережити власник фірми увесь цей час з метою відновлення втраченого становища. З огляду на вказане, ПФ «НАТАР» в особі власника ОСОБА_2 була змушена звертатися до суду із даним адміністративним позовом.

Належним чином уповноважений представник позивача ПФ «НАТАР» ОСОБА_2 у судовому засіданні адміністративні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в адміністративній позовній заяві ( а. с. 4-7), просив їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні наведеним в адміністративному позові.

Належним чином уповноважені представники відповідача ОСОБА_1 селищної ради Сколівського району Львівської області заступник селищного голови ОСОБА_3 та юрист Лепесевич М.І. у судовому засіданні проти задоволення адміністративних позовних вимог ПФ «НАТАР» заперечили у повному обсязі та надали пояснення, згідно з якими оскаржуване рішення селищної ради прийняте у спосіб та у межах повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Таким рішенням дійсно закріплено земельну ділянку площею 0, 07 га. у с. Дубина Сколівського району Львівської області, яка раніше перебувала у постійному користуванні ПФ «НАТАР», за Сколівським автосервісним підприємством філії АТ «Львів-Авто» і включена у загальну площу землі, яка вже перебувала у постійному користуванні згаданої філії 1, 00 га., а Державний акт на право постійного користування землею ПФ «НАТАР» вирішено вважати недійсним, так як відповідне рішення селищної ради, яким згадана вище земельна ділянка виділялась у користування ПФ «НАТАР» і на підставі якого видавався такий Державний акт, було визнане незаконним у судовому порядку, що було взято до уваги під час прийняття оскаржуваного рішення. З огляду на вказане селищна рада, на власний розсуд, правомірно закріпила земельну ділянку площею 0, 07 га. у с. Дубина Сколівського району Львівської області за Сколівським автосервісним підприємством філії АТ «Львів-Авто», а Державний акт на право постійного користування землею ПФ «НАТАР» вирішила вважати недійсним. Відтак, оскаржуване рішення є законним, що виключає можливість відшкодування майнової шкоди, заподіяної ПФ «НАТАР» та моральної шкоди, нібито заподіяної її власнику та членам його сімї. Також немає підстав для повернення зазначеної вище земельної ділянки ПФ «НАТАР», оскільки постійне користування землею діючим ЗК України вже не передбачено. До того ж, на даний час така земельна ділянка входить до площі землі, яка перебуває у власності ОСОБА_4 «Авто-Дубина», що є вже третім власником після її відчуження селищною радою ще у 2005 році, а адреса земельної ділянки с. Дубина, вул. Січових Стрільців, 2.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 «Авто-Дубина» явку компетентного представника у судове засідання не забезпечила, хоча належним чином була повідомленою про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи (а. с. 173), про причини неявки такого представника суд не повідомила, заяви про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення судового засідання не подала. З огляду на вказане, суд визначив причини неявки представника ОСОБА_4 «Авто-Дубина» у судове засідання неповажними і ухвалив проводити розгляд справи у відсутності такого за наявними у матеріалах адміністративної справи доказами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, наявні у матеріалах справи і які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПФ «НАТАР» підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У звязку з вказаним, як наголошує на цьому пункт 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», судам необхідно враховувати, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відтак суд, під час розгляду даного адміністративного позову про оскарження рішення субєкта владних повноважень ОСОБА_1 селищної ради Сколівського району Львівської області № 45 від 25.09.1998 року «Про закріплення земельної ділянки у постійне користування Автосервісному підприємству», відшкодування шкоди, заподіяної його прийняттям та зобовязання до вчинення дій, у судовому засіданні здійснив перевірку відповідності усім вимогам, про які йдеться вище, незалежно від підстав, що були наведені у зазначеному адміністративному позові.

Так, відповідно до п. п. 1, 3 ст. 9 ЗК України, що набрав чинності 15.03.1991 року і втратив чинність 01.01.2002 року (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, у тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу, вилучення (викуп) земель відповідно до статті 31 цього Кодексу належить до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин. Про можливість прийняття вказаними субєктами рішень у галузі регулювання земельних відносин щодо недійсності Державних актів на право власності, постійного користування землею, у згаданій вище нормі не йдеться.

Відповідно до п. « 34» ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що набрав чинності 12.06.1997 року і залишається чинним (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин належить до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад і такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради відповідно.

Як вбачається з рішення відповідача ОСОБА_1 селищної ради Сколівського району Львівської області № 45 від 25.09.1998 року «Про закріплення земельної ділянки у постійне користування Автосервісному підприємству» (оригінал протоколу сесії з оригіналом рішення знаходиться у матеріалах справи, копія рішення а. с. 40), таким закріплено за Сколівським автосервісним підприємством філією АТ «Львів-Авто» у постійне користування земельну ділянку загальною площею 1 га. у с. Дубина Сколівського району Львівської області; Державний акт на право постійного користування землею серії І-ЛВ № 003030 площею 0, 07 га. у с. Дубина Сколівського району Львівської області ПФ «НАТАР» вирішено вважати недійсним; вирішено внести зміни у Державний акт на право постійного користування землею серії І-ЛВ № 003029 Сколівського автосервісного підприємства філії АТ «Львів-Авто» та просити Сколівський районний відділ земельних ресурсів внести зміни у Державний акт на право постійного користування землею серії І-ЛВ № 003029 Сколівського автосервісного підприємства філії АТ «Львів-Авто». З оригіналу протоколу засідання сесії судом встановлено, що зазначене рішення приймалося відповідачем на пленарному засіданні IV сесії ІІI демократичного скликання. Голосування проходило згідно із запропонованим переліком питань, а на сесії були присутні 14 депутатів з 20 наявних. Чи дотриманий кворум під час прийняття вказаного рішення і як саме проходило голосування, встановити неможливо, оскільки у протоколі засідання сесії селищної ради про це не зазначено.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 селищна рада Сколівського району Львівської області, приймаючи зазначене вище рішення, частково діяла у межах наданих їй повноважень у галузі регулювання земельних відносин, однак перевищила свої повноваження у тій частині, де вирішила вважати недійсним Державний акт на право постійного користування землею серії І-ЛВ № 003030 площею 0, 07 га. у с. Дубина Сколівського району Львівської області ПФ «НАТАР», оскільки таке не входило до її відання.

Аналізуючи у судовому засіданні таке рішення відповідача ОСОБА_1 селищної ради Сколівського району Львівської області на предмет відповідності його нормам діючого на час прийняття законодавства у цілому, суд дійшов до висновку про те, що таке не відповідає актам діючого на час його прийняття земельного законодавства.

Як встановлено судом, земельна ділянка площею 0, 07 га. у с. Дубина Сколівського району Львівської області станом на дату прийняття відповідачем оскаржуваного рішення перебувала у користуванні позивача ПФ «НАТАР» на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії І-ЛВ № 003030, виданого головою ОСОБА_1 селищної Ради народних депутатів ОСОБА_5 11.12.1995 року (а. с. 31-32). Такий Державний акт видавався на підставі рішення ОСОБА_1 селищної Ради народних депутатів (без номера) від 12.04.1995 року «Про виділення та закріплення земельної ділянки приватній фірмі «НАТАР»» (а. с. 21).

Як вбачається з оригіналу протоколу засідання сесії селищної ради, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач взяв до уваги рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухвалене 05.08.1998 року у цивільній справі № 2-257/1998 р. (а. с. 35-37), яким рішення ОСОБА_1 селищної Ради народних депутатів (без номера) від 12.04.1995 року «Про виділення та закріплення земельної ділянки приватній фірмі «НАТАР»» визнано недійсним та скасовано. Разом з тим, судом також встановлено, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення вказане вище рішення суду не набрало законної сили, так як було предметом перегляду судом апеляційної інстанції, а згідно ухвали судової колегії у цивільних справах Львівського обласного суду від 21.09.1998 року (а. с. 38-39) таке рішення було скасоване із подальшим закриттям провадження у справі. Відтак, підстав для закріплення земельної ділянки площею 0, 07 га. у с. Дубина Сколівського району Львівської області, що увійшла у площу 1 га., за Сколівським автосервісним підприємством філією АТ «Львів-Авто» із внесенням всіх подальших змін з цього приводу у земельну документацію, у тому числі і недійсністю Державного акта на право постійного користування землею ПФ «НАТАР», не було.

Крім того, у зазначеному випадку фактично відбулося вилучення вказаної земельної ділянки з користування ПФ «НАТАР» з метою її передачі у користування Сколівському автосервісному підприємству філією АТ «Львів-Авто».

За змістом ч. 1 ст. 31 ЗК України, що набрав чинності 15.03.1991 року і втратив чинність 01.01.2002 року (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), вилучення (викуп) земельних ділянок з метою передачі їх у власність або надання у користування громадянам, підприємствам, установам і організаціям провадиться за згодою власників землі і землекористувачів на підставі рішення Верховної Ради України, місцевих Рад народних депутатів.

Як встановлено судом, відповідної згоди ПФ «НАТАР» на вилучення з користування земельної ділянки площею 0, 07 га. у с. Дубина Сколівського району Львівської області і подальшої її передачі у користування Сколівському автосервісному підприємству філією АТ «Львів-Авто» не надано, що слугувало ще однією перешкодою для можливості включення цієї земельної ділянки у площу 1 га. і закріплення її у цілому за Сколівським автосервісним підприємством філією АТ «Львів-Авто».

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що набрав чинності 12.06.1997 року і залишається чинним (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або Законам України, визнаються незаконними у судовому порядку.

За таких обставин, рішення ОСОБА_1 селищної ради Сколівського району Львівської області № 45 від 25.09.1998 року «Про закріплення земельної ділянки у постійне користування Автосервісному підприємству» не може залишатися чинним і підлягає скасуванню як таке, що не відповідає Конституції України і актам діючого на час його прийняття земельного законодавства у частині вилучення і передачі у користування (закріплення) земельної ділянки площею 0, 07 га. у с. Дубина Сколівського району Львівської області, недійсності та внесення змін до правовстановлюючих документів з цього приводу. Відтак, адміністративні позовні вимоги про визнання нечинним рішення підлягають до часткового задоволення, так як закріплення за Сколівським автосервісним підприємством філією АТ «Львів-Авто» решти земельної ділянки у с. Дубина Сколівського району Львівської області площею 0, 93 га. із подальшими повязаними з цим наслідками жодним чином не порушує прав та інтересів позивача ПФ «НАТАР».

Разом з тим, підстав для зобовязання повернення земельної ділянки площею 0, 07 га., розташованої у с. Дубина Сколівського району Львівської області у постійне користування ПФ «НАТАР» немає, так як такий вид користування діючим на даний час ЗК України не передбачений. До того ж, як встановлено судом, згадана земельна ділянка на даний час не перебуває у віданні відповідача ОСОБА_1 селищної ради Сколівського району Львівської області, а знаходиться у приватній власності, зокрема входить у площу земельної ділянки 0, 4901 га., яка перебуває у власності ОСОБА_4 «Авто-Дубина» згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 562199 від 20.01.2009 року (а. с. 174), що виключає можливість зобовязання відповідача ОСОБА_1 селищну раду Сколівського району Львівської області повернути те, що їй не належить.

Немає підстав також для відшкодування майнової шкоди, заподіяної відповідачем ОСОБА_1 селищною радою Сколівського району Львівської області позивачу ПФ «НАТАР» у розмірі 35000 грн., оскільки факт заподіяння такої шкоди прийняттям саме оскаржуваного рішення не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Необґрунтовано також розмір вказаної шкоди і відповідні докази з цього приводу у матеріалах адміністративної справи відсутні, як і відсутній докази з приводу реального проведення будь-якого будівництва торгово-заготівельного пункту на згаданій вище земельній ділянці, чи хоча б її підготовки до таких робіт.

Про відшкодування моральної шкоди, заподіяної відповідачем ОСОБА_1 селищною радою Сколівського району Львівської області позивачу ПФ «НАТАР» прийняттям оскаржуваного рішення у розмірі 50000 грн. у даному випадку взагалі не може йтися, так як рішення № 45 від 25.09.1998 року «Про закріплення земельної ділянки у постійне користування Автосервісному підприємству» стосується ПФ «НАТАР», як юридичної особи. Натомість, про відшкодування моральної шкоди клопоче безпосередньо фізична особа ОСОБА_2, як власник ПФ «НАТАР». Адміністративний позов також заявлений юридичною особою ПФ «НАТАР», а не власником фірми. Відшкодування моральної шкоди власнику чи керівнику юридичної особи діючим законодавством не передбачено.

Відтак, у задоволенні адміністративних позовних вимог про стягнення коштів на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням у загальному розмірі 85 000 грн. та зобовязання повернути земельну ділянку площею 0, 07 га., розташовану у с. Дубина Сколівського району Львівської області слід відмовити повністю за їх безпідставністю.

У звязку із задоволенням позовної вимоги про визнання рішення частково нечинним, державне мито за розгляд такої вимоги слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі, визначеному на час звернення до суду із даним адміністративним позовом, що складав 3 грн. 40 коп..

Керуючись ст. ст. 2, 9-12, 70-72, 86, 98, 159-163, 167, 171 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративні позовні вимоги Приватної фірми «НАТАР» задовольнити частково.

Визнати нечинним рішення ОСОБА_1 селищної ради Сколівського району Львівської області № 45 від 25.09.1998 року «Про закріплення земельної ділянки у постійне користування Автосервісному підприємству» у частині вилучення та надання у користування (закріплення) земельної ділянки площею 0, 07 га., розташованої у с. Дубина Сколівського району Львівської області, недійсності та внесення змін з вказаного приводу до правовстановлюючих документів.

У задоволенні решти адміністративних позовних вимог Приватної фірми «НАТАР» про стягнення коштів на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням у загальному розмірі 85 000 (вісімдесят пять тисяч) грн. та зобовязання повернути земельну ділянку площею 0, 07 га., розташовану у с. Дубина Сколівського району Львівської області, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 селищної ради Сколівського району Львівської області на користь Приватної фірми «НАТАР» 3 (три) грн. 40 коп. сплаченого державного мита за подання адміністративного позову до суду.

Постанова суду у відповідності до вимог ч. 1, 3 ст. 254 КАС України, якщо інше не встановлено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, визначеного ч. 2 ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду у відповідності до вимог ч. 2 ст. 186 КАС України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сколівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, що є у даному випадку, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя В.Я. Микитин

Постанова у повному обсязі складена 02.06.2014 року.