Справа № 820/3157/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 вересня 2016 р. № 820/3157/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кульчій А.М.,

представників позивача - Тетерюка Т.Г., Харченка О.В.,

представника відповідача - Демчана А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом державного підприємства "Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості "ПІВДЕНДІПРОШАХТ" до Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання незаконною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості "Південдіпрошахт" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просить суд:

- визнати незаконною фактичну відмову Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області у наданні державному підприємству "Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості "Південдіпрошахт" відстрочення зі сплати єдиного соціального внеску на його лист від 25.02.2016 № 31-11-32;

- зобов'язати Київську об`єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області повторно розглянути заяву державного підприємства "Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості "Південдіпрошахт" від 25.02.2016 № 31-11-32 про відстрочення виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідності до вимог п.п. 100.1, 100.2 ст. 100 Податкового кодексу України ДП "Південдіпрошахт" звернулось до відповідача із заявою про надання відстрочки по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, однак суб'єктом владних повноважень фактично відмовлено у задоволенні вказаної заяви. Позивач вважає таку відмову безпідставною, оскільки вона суперечить вимогам податкового законодавства України.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що база для нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначена виключно Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Так, у відповідності до вимог вищезазначеного закону, єдиний соціальний внесок не входить до системи оподаткування, а відтак процедура відстрочення сплати грошових зобов'язань, визначена нормами Податкового кодексу України, жодним чином не поширюється на процедуру сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У судовому засіданні сторони підтримали свої правові позиції по справі в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Київською ОДПІ м. Харкова прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2015 року № 1138-25, якою відповідач вимагає від ДП "Південдіпрошахт" сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 2022941, 75 грн.

Листом від 25.02.2016 року № 31-11-32 позивач звернувся до податкового органу з проханням надати відстрочку на рік по сплаті ЄСВ, з огляду на те, що ДП "Південдіпрошахт" опинилось у скрутному фінансовому становищі, оскільки підприємство працює з державними організаціями, бюджетне фінансування на які не виділено.

Листом від 01.06.2016 року № 6262/10/20-31-13 Київською ОДПІ м. Харкова надано відповідь на вказаний лист позивача та звернуто увагу підприємства, що відповідно до вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника та згідно з вимогами діючого законодавства підстави для надання відстрочки по єдиному соціальному внеску відсутні.

Вказана відповідь була зареєстрована в автоматизованій системі "Ділкон" на адресу підприємства 01.06.2016 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи електронним витягом зі вказаної системи.

Таким чином, вказані факти спростовують твердження позивача про те, що податковим органом по суті не розглянуто заяву підприємства від 25.02.2016 року та не прийнято жодного рішення з відповідним повідомленням платника податків.

В подальшому, на адресу підприємства 23.05.2016 року надійшла вимога про сплату боргу від 05.05.2016 року № Ю-14642-17.

Відповідно до Закону України № 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який набрав чинності з 01.01.2011, зі змінами та доповненнями (далі Закон № 2464) визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно пунктів 2, 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464), єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно частини 2 статті 6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема:

- своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

- допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки;

- подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Положенням частини 3 статті 9 Закону № 2464 визначено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно пп. З п. 2 ст. 12 Закону України № 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

Відповідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Як було встановлено під час розгляду справи, позивач обґрунтовує підстави звернення до суду із даним позовним тим, що у підприємства наявне право на відстрочення сплати ЄСВ у розумінні ст. 100 Податкового кодексу України.

Так, у відповідності до п.п. 100.1- 100.2 ст. 100 Податкового кодексу України, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу. Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 8 Закону № 2464 передбачено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування.

Таким чином з правого аналізу вищезазначених норм права випливає, що законодавцем процедуру та можливість надання розстрочення/відстрочення сплати грошових зобов'язань/податкового боргу урегульовано саме в рамках Податкового кодексу та виключно щодо тих грошових зобов'язань, які входять до системи оподаткування.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги те, що Київською ОДПІ м. Харкова на підставі вимог діючого законодавства розглянуто заяву позивача про надання відстрочення сплати ЄСВ та надіслано обґрунтовану відповідь, а також зважаючи на те, що податкове законодавство не регулює порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, а відтак процедура розстрочення/відстрочення грошових зобов'язань, передбачена нормами ст. 100 Податкового кодексу, не поширюється на сплату єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що в свою чергу вказує на хибність позиції ДП "Південдіпрошахт" про необхідність повторного розгляду заяви про розстрочення нарахованої заборгованості зі сплати єдиного внеску контролюючим органом на підставі Податкового кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ДП "Південдіпрошахт" є необґрунтованими та безпідставними, а отже підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову державного підприємства "Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості "ПІВДЕНДІПРОШАХТ" до Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання незаконною відмови та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 26 вересня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников