Справа № 809/391/16
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 жовтня 2016 р.Справа № 876/6699/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій протиправними, скасування рішення (висновку) від 02.03.2016 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 19.01.2016 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив визнати протиправними дії Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 02.03.2016 року щодо проведення атестації відносно ОСОБА_1 та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 02.03.2016 року щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

29.09.2016 року позивач звернувся з клопотанням про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення (висновку) Центральної атестаційної комісії №2 Національної поліції України від 02.03.2016 року стосовно ОСОБА_1 до ухвалення рішення у даній справі.

Подану заяву мотивував тим, що оскаржуване рішення (висновок) містить очевидні ознаки протиправності, оскільки переатестація була проведена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо порядку та вимог, встановлених законодавством України, без належних на те правових підстав, зокрема вимог статей 57, 58 Закону України «Про національну поліцію», пункту 3 розділу II Інструкції «Про порядок проведення атестування поліцейських», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.11.2015 року №1465, статей 11, 13 Закону України «Про професійний розвиток працівників».

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представників, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи поданої заяви про забезпечення позову у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, позивач у своєму позові просить визнати протиправними дії Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 02.03.2016 року щодо проведення атестації відносно ОСОБА_1 та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 02.03.2016 року щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

У своєму клопотанні про забезпечення позову зазначив, що на підставі висновку про службову невідповідність, відповідач може прийняти рішення про його звільнення, у зв'язку з чим зазначає, що існує небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересами позивача.

Відповідно до вимог ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 р., застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Суд апеляційної інстанції даючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, враховує також : - розумність, обґрунтованість й адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; - наявність зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; - імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; - необхідність у зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

На переконання колегії суддів у даній справі відсутня очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Також апеляційним судом не здобуто доказів того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що у разі забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 02.03.2016 року щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції буде у свою чергу вирішенням спору по суті.

Оцінюючи в сукупності наведене та наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про забезпечення адміністративного позову є не обґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 211, 160 ч. 3, 195, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року у справі №809/391/16 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 06.10.2016 року.