Справа № 804/385/16
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2016 рокусправа № 804/385/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 р. по справі № 804/385/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АКІМ» до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АКІМ» звернулось до суду з адміністративний позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте 20 серпня 2015 року Державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № , яким збільшена сума грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 512499,00 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 341666,00 грн, штрафними санкціями у розмірі 170833,00 грн. В обґрунтування позову зазначалось про незгоду з висновками, викладеними в акті перевірки, щодо порушень вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту за угодами, укладеними з ПП "ТЕРРАСТРОЙ-Д", які визначені контролюючим органом такими, що мають ознаки фіктивності.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду, Державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, подана апеляційна скарга, в якій апелянт, посилаючись на порушення норма матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення, відмовивши позивачеві у задоволенні адміністративного позову. Апелянт вказує на відсутність реальних господарських операцій між ТОВ "АКІМ" та ПП "ТЕРРАСТРОЙ-Д" та юридичну дефективність первинних документів. В Актах прийому виконаних робіт не зазначено місце їх складання та посади осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій. Факт надання послуг ставить під сумнів відсутність у постачальника основних засобів, трудових ресурсів, необхідних для реального виконання будівельно-монтажних робіт. Наслідки в податковому обліку платника створюють тільки реально здійснені господарські операції, тобто такі, які пов'язані з рухом активів, зміною обставин або власного капіталу платника та відповідають змісту відображеному в складених платником податків договорах. Тобто в разі фіктивності операцій нарахування податкового кредиту варто визнати безпідставним, незважаючи на наявність у платника податків доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказує на те, що висновки контролюючого органу безпідставні та ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки господарські операції ТОВ "АКІМ" та ПП "Террастрой-Д" мали реальний характер, це відображено у бухгалтерському та податковому обліку та підтверджено наданими до перевірки первинними документами.

У судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та письмових запереченнях на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її скасування.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі наявних у справі письмових доказів, в період з 20.07.2015 року по 27.07.2015 року на підставі направлення від 20.07.2014 року за №000007, виданого ДПІ в Амур - Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, та відповідно наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 17.07.2015 року № 14, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "АКІМ" () з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПП "ТЕРРАСТРОЙ-Д" (код за ) за період з 01.02.2015 року по 31.03.2015 року. За результатами перевірки складений акт № 65/04-61-22-5/24612305 від 29.07.2015 року, в якому встановлені та зафіксовані порушення ст. 185, ст. 188, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України від 02.12.10 року № 2755 - VI (із змінами та доповненнями) завищено податковий кредит по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) від ПП "ТЕРРАСТРОЙ-Д" (код за ) на суму ПДВ 341 666,00 грн., у т.ч. за лютий 2015 р. сума ПДВ у розмірі 108 333,00 грн., за березень 2015 р. сума ПДВ у розмірі 233 333,00 грн. На підставі акту перевірки ДПІ було прийнято податкове повідомлення - рішення від 20.08.2015 року № , яким збільшено розмір грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму - 512 499,00 (п'ятсот дванадцять тисяч чотириста дев'яносто дев'ять грн.) 00 коп., у тому числі за основним платежем у розмірі 341666,00 грн, штрафними санкціями у розмірі 170833,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, дійшов висновку, що реальність здійснення господарських операцій позивача з його контрагентом підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а висновки відповідача, що викладені в Акті перевірки, про порушення позивачем вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту не відповідають фактичним обставинам.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" 16 липня 1999 року N 996-XIV первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Частиною 2 статті 3 вищезазначеного Закону встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Пунктом 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону N 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пунктів 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто, перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.

Враховуючи положення пункту 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «АКІМ» (замовник) та ПП "Террастрой -Д" (підрядник) були укладені договори підряду від 25.02.15р. № 250215, від 17.02.15 р. № 1702/15, від 10.02.15р. № 100215, від 26 01.2015 р. № 2601/15, від 30.01.2015 р. № 3001/15, від 02.02.2015р. № 0202/15, від 05.02.2015 р. № 05/02/15, від 24.03.2015 р. № 2403/15 (монтаж металоконструкцій за адресою м. Кременець, Тернопільська область, зовнішній антикорозійний захист металоконструкцій за адресами: м. Миколаїв, м. Кременець, Тернопільська область, м. Дніпропетровськ).

ПП "Террастрой-Д" на виконання умов договорів були виписані та надані ТОВ "АКІМ" наступні акти приймання будівельних робіт та податкові накладні: акти - від 30.03.2015 року №1, від 26.03.2015 року №1, від 23.03.2015 року №1, від 24.02.2015 року №1, від 26.02.2015 року №1, від 25.02.2015 року №1, від 18.03.2015 року №1, від 07.04.2015 року №1, податкові накладні - від 30.03.2015 року № 1792, від 27.03.2015 року №1746, від 27.03.2015 року №1746, від 24.02.2015 року №1282, №26.02.2015 року № 1328, від 25.02.2015 року № 1306, від 24.02.2015 року №1282, від 24.03.2015 року № 1282.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, акти виконання будівельних робіт містять підписи, печатки представників сторін (директорів), які є тотожними до зазначених у договорах підряду, також містять зазначене місця складання, що, в свою чергу, тотожне місцю здійснення будівельних робіт.

Розрахунки за договорами здійснювались у безготівковій формі, що, в свою чергу, підтверджується копіями платіжних доручень, долученими до матеріалів справи: від 24.03.2015 № 1965, від 13.05.2015 року №2193, від 23.04.2015 № 2123, від 20.03.2-15 № 1951, від 26.05.2015 року №2250, 29.01.2015 року 86, від 15.05.2015 року 2202, від 13.03.2015 року № 1904, від 19.03.2015 року № 1942, від 21.05.2015 року № 2228, від 15.05.2015 року №2203, 13.03.2015 року № 1903, від 18.05.2015 року №2210,від 23.04.2015 року №2120, від 24.03.2015 року №1964.

Відтак, всі первинні документи, були надані відповідачу під час перевірки, відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на предмет наявності в цих документах всіх обов'язкових реквізитів.

Доводи відповідача, щодо "юридичної дефектності" договорів або неможливості здійснити будівельні роботи не можуть вважатись обґрунтованими, оскільки недійсність договорів не встановлена у судовому порядку, реальне здійснення господарських операцій підтверджено первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, а твердження щодо неможливості здійснення будівельних робіт взагалі ґрунтуються на припущеннях.

Також, колегія суддів вважає, що реалізація податковим органом функцій, передбачених Податковим кодексом України в частині здійснення контролю своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів, платежів, має відбуватись у відповідності до повноважень, якими цей орган наділений.

Так, підпунктом 20.1.30 пунктом 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено право на звернення до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Відповідач зазначеним правом на звернення до суду не скористався, безпідставно поставивши під сумнів правомірність правочинів, здійснених між позивачем та його контрагентом у період, що був підданий перевірці.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 200 цього ж Кодексу передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, вірно застосований матеріальний закон та не допущено порушень процесуального права, оскаржене судове рішення має бути залишено без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2016 р. по справі № 804/385/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко