Справа № 337/2421/16-а
Суддя: Котляр А. М.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

06.10.2016 Справа № 2-а/337/98/2016 року
Провадження №337/2421/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участі секретаря Чередниченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №3 УПП у м. Запоріжжя ДПП Демидова Сергія Григоровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 30.05.2016 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. В обґрунтування позову вказала, що 30.05.2016 року поліцейський роти №1 батальйону №3 УПП у м. Запоріжжя ДПП Демидов С.Г. притягнув її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, наклавши на неї стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Вважає, що інспектор був зобов'язаний виносити постанову за результатами розгляду справи за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, проте склав постанову на місці вчинення правопорушення, чим порушив її право скористуватись правами, передбаченими ст.268 КУпАП. Вважає, що процедура розгляду справи була порушена.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої вимоги та просила позов задовольнити. Пояснила суду, що 30.05.2016 року о 15-15 годині вона знаходилась на місці водія в автомобілі Ланос НОМЕР_3, який належить її чоловіку. До неї підійшов інспектор патрульної поліції Демидов С.Г. та повідомив, що автомобіль припаркований у забороненому місці на пішохідному переході. Пояснила суду, що автомобілем вона не керувала, автомобіль був припаркований її родичем, назвати якого відмовилась на підставі положень ст.63 Конституції України. Визнала, що автомобіль був припаркований з порушенням правил, проте вважає, що в діях немає складу правопорушення, оскільки особисто вона автомобіль в зоні дії пішохідного переходу не зупиняла. Інспектор Демидов С.Г. виніс постанову, якою притягнув її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає постанову незаконною та просила її скасувати.

Відповідач поліцейський патрульної поліції Демидов С.Г. проти задоволення позову заперечив, вважає, що постанова винесена законно. Пояснив, що 30.05.2016 року під час несення служби він помітив автомобіль Ланос НОМЕР_3, який був зупинений в зоні дії знаку 5.35.1, на пішохідному переході. Він підійшов до автомобіля, на місці водія знаходилась ОСОБА_1 Він повідомив її про те, що автомобіль зупинений на пішохідному переході, що є порушенням та попросив у неї документи. Після цього на місці вчинення правопорушення він склав постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, наклав стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Від отримання копії постанови ОСОБА_1 відмовилась. На місці вчинення порушення ОСОБА_1 визнавала свою винуватість, пояснювала, що зупинилась ненадовго. Вважає свої дії правомірними.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.05.2016 року о 16-30 год. ОСОБА_1 по вул. Маршала Судця в м. Запоріжжя зупинила автомобіль ДЕУ ЛАНОС НОМЕР_3 в зоні дії дорожнього знаку 5.35.1 пішохідний перехід, чим порушила вимоги пункту 15.9г ПДР України.

Інспектором роти №1 батальйону №3 УПП у м. Запоріжжя ДПП Демидовим С.Г. було винесено постанову про адміністративне правопорушення ПС2 №382177, якою ОСОБА_1 було визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 фактично визнала, що автомобіль ДЕУ ЛАНОС НОМЕР_3 був зупинений в зоні дії дорожнього знаку 5.35.1, який забороняє зупинку. Доводи позивача зводяться до того, що інспектором був порушений порядок притягнення її до адміністративної відповідальності, і того, що особисто вона автомобіль на пішохідному переході не зупиняла, а лише знаходилась на місці водія.

Суд не погоджується із доводами позивача про те, що розгляд справи мав відбуватись за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

В обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_1 посилається на рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року. В даному рішенні Конституційний Суд України вказав наступне.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VIII статтю 258 КУпАП було доповнено частиною другою наступного змісту:

"Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі".

Правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, за вчинення якого була притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, відноситься до адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому за правилами ч.2 ст.258 КУпАП відповідач не повинен був складати протокол про адміністративне правопорушення і правомірно розглянув справу за місцем вчинення правопорушення і виніс постанову від 30.05.2016 року.

Процедура розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передбачена частиною 2 ст.258 КУпАП і узгоджується із рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, який вказав що розгляд справ посадовою особою у порядку скороченого провадження може бути застосований лише у випадках, передбачених ст.258 КУпАП.

Суд знайшов непереконливими доводи ОСОБА_1 в частині її пояснень про те, що вона не зупиняла автомобіль у забороненому для цього місці на пішохідному переході.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач інспектор Демидів С.Г. надав до суду відеозаписи від 30.05.2016 року, на яких зображено обставини притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Так на відеозаписі видно, що автомобіль ДЕУ ЛАНОС НОМЕР_3 зупинений в зоні дії знаку 5.35.1 пішохідний перехід, на місці водія знаходиться ОСОБА_1

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила той факт, що автомобіль був зупинений нею. Відмовилась повідомити суду, ким був зупинений автомобіль, посилаючись на положення ст. 63 Конституції України, відповідно якої особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Проте суд виходить із того, що положення ст.63 Конституції України не звільняють сторону від доведення тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення, що передбачено ч.1 ст.71 КАС України.

Відповідач Демидов С.Г. надав суду докази порушення ОСОБА_1 пункту 15.9г ПДР України.

В свою чергу позивач ОСОБА_1, яка ґрунтувала свої доводи на тому, що автомобіль зупинив її родич, якого вона відмовляється назвати, не надала суду належних та допустимих доказів, які підтверджують її доводи.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.15г ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідач правильно встановив наявність у діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та виніч постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що інспектор роти №1 батальйону №3 УПП у м. Запоріжжя ДПП Демидов С.Г. довів правомірність винесеної ним постанови від 30.05.2016 року у відношенні ОСОБА_1 за вчинення порушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 5,6, 71, 80, 160, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 14-1, 247, 251, 287-289, 292, 293 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: А.М. Котляр