Справа № 212/9271/2012
Суддя: Федчишен С. А.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/9271/2012
Провадження 2-а/127/420/16
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради, Територіального центру соціального обслуговування м. Вінниці про порушення прав на приватне життя, на інформацію та на соціальне обслуговування,-

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради, Територіального центру соціального обслуговування м. Вінниці про порушення прав на приватне життя, на інформацію та на соціальне обслуговування. Позов мотивовано тим, що позивачі є інвалідами першої групи, мають доньку ОСОБА_3, яка є інвалідом з 2002 року та малолітню онуку. ОСОБА_1 не ходить протягом останніх 12 років, пересувається лише на інвалідному візку з допомогою іншої людини. За висновком МСЕК ОСОБА_1 з 13.07.2004 року за станом здоров'я потребує сторонньої допомоги. Позивачі неодноразово зверталися до відповідачів та до міської ради за наданням ОСОБА_1 патронажних послуг з догляду. Однак, усі звернення залишились без задоволення з поясненнями, що терцентр ніколи нікому не надавав, не надає і не буде надавати таких послуг. Всі вісім років догляд змушені здійснювати члени сім'ї, які самі є непрацездатними. З 2010 року сім'ю позивачів, в складі трьох інвалідів, терцентр взяв на обслуговування з надання послуг з прибирання житла. 23.12.11р. до позивачів прийшла заступник директора терцентру тоді ще №1 (правопопередника відповідача 2) ОСОБА_4 та усно повідомила, що позивачі інваліди 1 групи, за Конституцією України не мають права на безоплатні соціальні послуги - лише на платні, оскільки терцентр отримав від лікарні висновок про те, що донька позивачів не має права на соціальні послуги. Це значить, що ОСОБА_3 є працездатна, тому зобов'язана працювати та утримувати батьків. Вела себе агресивно, по-хазяйськи, зневажливо. Розмахувала руками, кричала. На малолітню онуку, яка знаходилась поряд, не звертала жодної уваги: кричала в присутності дитини, наче то меблі. Висловлювалась зневажливо на адресу відсутньої доньки, звинувачувала її в тому, що в даний час та на роботі, що вона здорова, і тому хай сама і утримує батьків. Повідомила, що в порядку виключення нам частково надаватимуться безоплатні послуги, які вони вважатимуть за потрібне надавати, а це дві наших спальних кімнати, і все. На підтвердження надала незасвідчену копію протокольного рішення про це Департаменту праці міськради від 12.12.11р. №4. Рішення про позбавлення позивачів права на безоплатні соціальні послуги позивачам не надали і не показали до сьогодні, і вони навіть не знають, чи такий окремий документ існує. Через кілька хвилин - це було біля 12-00, повернулась додому донька позивачів. Соціальна робітниця ОСОБА_5 першою - вона була найближче до входу - повідомила доньці, що 5 хвилин тому закінчилась сварка, яку вчинила ОСОБА_4 Коли позивачі закінчили розповідати про подію, донька запропонувала зафіксувати її актом. Ми усі, включаючи і ОСОБА_5, погодились. Кожен щось доповнював, донька фіксувала. Потім вона зайшла до позивачки в кімнату, щоб кожен ознайомився з актом. За нею зайшла ОСОБА_5, і запропонувала доньці прочитати акта в голос. На той час ОСОБА_1 стало зле - підскочив тиск від стресу, і вона погодилась. Вислухавши, ОСОБА_5 сказала, що все вірно. І додала, що боїться втратити роботу, тому акта не підпише. Ми з розумінням сприйняли її рішення і не заперечували. З того ж 23.12.2011 року надання позивачам соціальних послуг тер центру припинено. Позивачі неодноразово звертись до відповідачів за поясненнями даного факту та підтверджуючими документами. Лише 03.02.12р. позивачам надали копію наказу терцентру від 27.12.11р. №91 про зняття їх з обслуговування та копії двох доповідних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як підстави такого наказу. Висновку лікарні про стан здоров'я доньки, якого ні позивачі, ні донька в очі не бачили, але який став першопричиною позбавлення нас права на безоплатні соціальні послуги, позивачам так і не надали. З наданих документів позивачі дізналися, що вони виявляється, 23.12.2011 року грубо себе вели і тому їх зняли з обслуговування. Позивачі звернулися до Міністерства соціальної політики України як до вищестоящої органі: зі скаргою та просили, серед іншого, скасувати як незаконні протокольне рішення Департаменту від 12.12.11р. та наказ терцентру від 27.12.11р., а також поновити незаконно припинені послуги зобов'язати терцентр надавати ОСОБА_1 послуги з патронажного догляду. Мінсоцполітики доручило розгляд скарги управлінню праці і соціальної політики облдержадміністрації. Під час перевірки, позивачам стало відомо, що для підтвердження свого рішення терцентр подав управлінню копії невідомих позивачам доповідних записок ОСОБА_5 за період 2010-2011 року негативною неправдивою інформацією про їх приватне життя, яка збиралася, накопичувалася терцентром без відома та згоди позивачів. Під час розгляду скарги заступник начальника обласного управління праці ОСОБА_6, яка здійснювала розгляд, та присутня заступник директора терцентру ОСОБА_7 визнали неправомірність наказу про зняття позивачів з обслуговування. Зі слів ОСОБА_6, терцентр входить до складу департаменту праці міськради, і управління не має повноважень на скасування їх незаконних актів. Вона повідомила, що рекомендувала департаменту відновити надання позивачам послуг з прибирання та взяти на обслуговування ОСОБА_1 для надання патронажних послуг з догляду. Однак, як 22.06.12року усно пояснила ОСОБА_6, департамент письмово відмовив у цьому. Позивачі неодноразово звертались до Департаменту праці міськради з проханням забезпечити доступ інвалідів до служб департаменту шляхом розміщення кімнати на 1 поверсі для уможливлення здачі документів, ознайомлення з оригіналами документів департаменту, тощо. Установа розташована на 3-5 поверхах старовинного будинку, один трискладовий сходовий проліт між 1 та 2 поверхом якого складається з 32 крутих східців, а висота 1 поверху біля 8-10 метрів. В той же час на 1 поверсі розташовані структурні підрозділи департаменту та інші організації. Однак, прохання позивачів ігнорується. Вважають, що Департамент праці міськради вчинив відносно позивачів наступні порушення: незаконно виключив позивачі із числа осіб, що мають право на безоплатні соціальні послуги, на підставі медичного висновку щодо їх доньки ОСОБА_3 Це підтверджується протокольним рішенням від 12.12.11р. №4, в якому стверджується, що позивачі є громадянами, які мають рідних, котрі повинні забезпечити нам догляд і допомогу. Однак, це не відповідає дійсності. В обставинах позивачів нічого не змінилося, дітей у них не додалося, а донька ОСОБА_3. як була з 2002 року, так і залишилась людиною з інвалідністю, тобто, непрацездатною. Позивачі до цього часу не розуміють, і їи ніхто не пояснив, чому медичний висновок щодо доньки спричинив такі наслідки для них. Адже виявлення лише працездатних родичів, за постановою КМУ №1417 від 20.12.09р., тягне втрату нормативного права на безоплатні соціальні послуги. Порушені також ст. 8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод», ч.5 ст. 7 закону України «Про соціальні послуги». Крім того, незаконно не забезпечив фізичної доступності інвалідів до свого приміщення. Департамент розміщений в тій самій будівлі протягом досить тривалого часу. Він неодноразово провадив перекомпонування своїх структур, але при цьому ніколи не були створені умови для можливості інваліда прийти чи приїхати на візку до департаменту, здати документи, заяви, ознайомитись з оригіналами документів департаменту, на що він має право. Навіть інваліди без ніг - на протезах, змушені підніматися по крутих сходах високо догори до чиновників. А якщо вже й вдасться інваліду викликати чиновника донизу, то спілкуватися з ним доводиться в темному коридорі під сходами, а якісь записи робити на колінах. Складається враження, що департамент просто заховався від інвалідів подалі догори. В такий спосіб відповідач дискримінує нас як інвалідів в доступі до власних приміщень. Порушені ст. 19 Конвенції ООН про права інвалідів, ст.ст.8, 14 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод», ст.ст. 2,4 закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Вважають, що територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці вчинив відносно позивачів наступні порушення: вчинив незаконне 1)збирання, 2)зберігання, 3)поширення та 4)використання негативної неправдивої інформації щодо позивачів в таємниці від них. Протягом тривалого час - біля двох років - соціальна робітниця терцентру ОСОБА_5, закріплена за позивачами, таємно від них збирала інформацію про позивачів: підслуховувала розмови, цілеспрямовано фіксувала неправдиві та напівправдиві обставини, які, вважала вона, негативно характеризують позивачів та членів їх сім'ї - доньки та онуки. Далі ОСОБА_5 документувала вказану інформацію та передавала на той час керівнику терцентру №1 ОСОБА_8 Остання - також в таємниці від позивачів, накопичувала цю інформацію і зберігала в терцентрі. 23.12.11р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 написали ще аналогічні документи і також подали директору. ОСОБА_8 як директор незаконно використала вказану інформацію шляхом видання наказу від 27.12.11р. для зняття позивачів з обслуговування. Під час перевірки скарги позивачів до Мінсоцполітики ОСОБА_8 незаконно поширила вказану інформацію серед посадових осіб Головного управління праці і соціальної політики облдержадміністрації ОСОБА_6, та членів комісії з перевірки скарги позивачів ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які відвідали позивачів на дому та показали їм вказані доповідні записки. Далі цю негативну інформацію управління поширило шляхом надсилання листа з нею до Мінсоцполітики. В такий спосіб терцентр незаконно використав цю інформацію з метою підтвердження правомірності власних дій зі зняття нас з обслуговування. Такі дії прямо заборонені цілою низкою національних та міжнародних нормативів, починаючи з Конституції України (ст. 32) та Конвенції ООН про права інвалідів (ст. 22), Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод (ст.8), Цивільним кодексом України (ст. 277), а також законів України «Про соціальні послуги» (ст.ст. 10,11), «Про доступ до публічної інформації» (ст.10), та ряду інших нормативів. Однак, це не зупинило посадовців терцентру. 23.12.11р. посадова особа терцентру ОСОБА_4, будучи задовго до цього дня попередженою донькою позивачів про необхідність телефонного попередження нею про свої візити до позивачів, проігнорувала їх прохання і прийшла до без попередження. Вона зайшла в квартиру без дозволу позивачів, поставивши їх перед фактом її присутності в квартирі. Такі дії кваліфікуються як незаконне проникнення до житла і є неповагою до приватного життя позивачів та порушенням недоторканості їх житла (ст.30 Конституції України, ст.8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 22 Конвенції ООН про права інвалідів). Наказом від 27.12.11р. терцентр незаконно зняв позивачів з обслуговування. Незаконність полягала, по-перше, у відсутності фактів порушень з боку позивачів та відсутності навіть перевірок мнимих порушень; по-друге, у незаконному використанні неправдивої інформації для видання наказу; по-третє, у відсутності будь-яких попереджень терцентром позивачів про якісь порушення як обов'язкової передумови для зняття особи з обслуговування. Порушені ст. 32 Конституції України, ст.8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 22 Конвенції ООН про права інвалідів, ст.4 закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», ст.ст. 10,11,15 закону України «Про соціальні послуги».Терцентр постійно відмовляється брати на обслуговування та надавати патронажні послуги з повсякденного догляду ОСОБА_1 Понад три роки позивачі ставлять таке питання, та даремно. Порушення є системним у діяльності терцентру: жодного з біля 3-4 тисяч таких самих інвалідів міста, як і ОСОБА_1, вони не хочуть обслуговують, і догляд за цими людьми тягарем лягає на плечі членів родини. І це при тому, що держава виділяє чимале цільове бюджетне фінансування для цієї мети. Порушені ст. 19 Конвенції ООН про права інвалідів, ст.8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.4 закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», ст. 37 закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», ст.7 закону України «Про соціальні послуги». Вчинені порушення спричинили позивачам моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях з причини протиправної поведінки щодо позивачів. Ця шкода є на порядок більшою через вчинення порушень не звичайною особою, а державними інституціями та їх посадовими особами. Ця шкода примножена ще навмисністю порушень, не законною метою допущених відповідачами порушень. Ця шкода примножена також інвалідністю позивачів. Вони обоє є важкими інвалідами 1 групи. ОСОБА_1, вже 12 років не ходить внаслідок інвалідності. Позивачі, безпомічні та безпорадні інваліди, виявилися ще й беззахисними перед зневажанням агентами держави прав позивачів. Ця шкода збільшується й тим, що своїми діями та бездіяльністю відповідачі значно утруднюють щоденне життя позивачів, породжують в них почуття власної неповноцінності через їх інвалідність. Ця шкода збільшується ще й від усвідомлення того факту, що завдана позивачам як учаснику війни та дитині війни - особам, чиї заслуги перед суспільством визнані державою. Однак цей факт знехтуваний відповідачами. Ця шкода збільшується ще й тим фактом, що в даний час позивачі змушені терпіти незручності і тратити частину свого життя, здоров'я та нервів на звернення з позовом до суду для захисту своїх прав. Замість заслуженого відпочинку, позивачі мусять судитися і нервуватися. Просять визнати протиправним та незаконним акт Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міськради про виключення позивачів із числа осіб, що мають право на безоплатні соціальні послуги, у зв'язку з тим, що вони є громадянами, які мають рідних, котрі повинні забезпечити їм догляд і допомогу, на підставі медичного висновку щодо доньки ОСОБА_3 Визнати протиправною та незаконною бездіяльність Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міськради з надання їм як інвалідам фізичного доступу до служб департаменту шляхом розташування доступного для цієї мети приміщення на 1 поверсі будівлі, яку займає департамент. Зобов'язати Департамент праці і соціального захисту населення Вінницької міськради обладнати доступне для інвалідів службове приміщення на 1 поверсі будівлі, яку займає департамент, для уможливлення фізичного доступу інваліда до служб департаменту та його документів. Стягнути з Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міськради моральну шкоду на користь кожного позивача: За виключення позивачів із числа осіб, що мають право на безоплатні соціальні послуги - в розмірі 1 мінімальної зарплати станом на день прийняття судом рішення, що станом на день звернення з цим позовом складає 1 094 грн.; За незабезпечення фізичного доступу позивачам як інвалідам до служб департаменту - в розмірі 5 мінімальних зарплат станом на день прийняття судом рішення, що станом на день звернення з цим позовом складає 5 470 грн. Визнати протиправними та незаконними щодо позивачів дії Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці з порушення недоторканості нашого житла 23.12.11р. Визнати протиправними та незаконними щодо позивачів рішення Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці у формі наказу від 27.12.11р про зняття позивачів з обслуговування. Зобов'язати Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці відновити надання позивачам безоплатних соціально-побутових послуг з прибирання помешкання в обсязі, в якому вони їм надавались до моменту зняття з обслуговування. Визнати протиправними та незаконними щодо позивачів дії Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці із збирання, зберігання, поширення та використання негативної неправдивої інформації щодо позивачів та членів їх сім'ї. Визнати недостовірною негативну інформацію про позивачів та членів їх сім'ї, задокументовану у вигляді семи доповідних записок ОСОБА_5 та ОСОБА_4, поширену Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці серед посадових осіб Головного управління праці і соціального захисту населення облдержадміністрації. Зобов'язати Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці спростувати недостовірну інформацію про позивачів та членів їх сім'ї шляхом надсилання рекомендованих листів із спростуванням кожному позивачу, Головному управлінню праці і соціального захисту населення облдержадміністрації та Мінсоцполітики. Визнати протиправною та незаконною бездіяльність Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці щодо надання патронажних послуг з повсякденного догляду за ОСОБА_1 Зобов'язати Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці негайно взяти на обслуговування ОСОБА_1 з надання їй патронажних послуг з повсякденного догляду. Стягнути з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці матеріальну шкоду (збитки) на користь кожного позивача, спричиненні ненаданням соціальних послуг в період з 27.12.11р. по день прийняття судом рішення. Ця вимога буде конкретизована після надання відповідачем вартості соціальних послуг та ознайомлення позивачів з цими даними. Стягнути з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних ) м. Вінниці моральну шкоду на користь кожного позивача: За порушення недоторканості житла позивачів - в розмірі 1 мінімальної зарплати станом на день прийняття судом рішення, що станом на день звернення з цим позовом складає 1 094 грн.; За зняття позивачів з обслуговування - в розмірі 5 мінімальних зарплат станом на день прийняття судом рішення, що станом на день звернення з цим позовом складає 5 470 грн.; За збирання, зберігання, поширення та використання негативної неправдивої інформації щодо позивачів та членів їх сім'ї - в розмірі 5 мінімальних зарплат станом на день прийняття судом рішення, що станом на день звернення з цим позовом складає 5 470 грн.; За ненадання патронажних послуг ОСОБА_1 - в розмірі 10 мінімальних зарплат станом на день прийняття судом рішення, що станом на день звернення з цим позовом складає 10940грн. Постанову допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 267 КАС України,зобов'язати відповідачів подати суду звіт про виконання прийнятого судом рішення в 10-денний строк з дня набуття рішенням чинності.

18.01.2013 року позивачі надали суду уточнену позовну заяву, згідно якої просили визнати протиправним та незаконним акт Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради, відповідальним за який є директор Департаменту ОСОБА_12, про виключення позивачів із числа осіб, що мають право на безоплатні соціальні послуги, у зв'язку з тим, що позивачі є громадянами, які мають рідних, котрі повинні забезпечити позивачам догляд і допомогу, на підставі медичного висновку щодо доньки ОСОБА_3 Стягнути з ОСОБА_12 моральну шкоду на користь кожного позивача за виключення позивачів із числа осіб, що мають право на безоплатні соціальні послуги - в розмірі 1 мінімальної зарплати станом на день прийняття судом рішення, що станом на день звернення з цією заявою складає 1147грн.

Ухвалою суду від 22.05.2015 року позовні вимоги в частині визнання протиправною та незаконною бездіяльність Територіального центру соціального обслуговування м. Вінниці щодо надання патронажних послуг з повсякденного догляду за ОСОБА_1; зобов'язання Територіального центру соціального обслуговування м. Вінниці негайно взяти на обслуговування ОСОБА_1 з надання їй патронажних послуг з повсякденного догляду; стягнення з Територіального центру соціального обслуговування м. Вінниці моральної шкоди на користь ОСОБА_1 за ненадання патронажних послуг ОСОБА_1 - в розмірі 10 мінімальних зарплат станом на день прийняття судом рішення, що станом на день звернення з цим позовом складає 10940грн. - залишено без розгляду.

26.05.2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надали суду заяву про доповнення позовних вимог, згідно якої просять стягнути з кожного відповідача на користь кожного з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі грошової компенсації за ненадані безоплатні реабілітаційні соціальні послуги в розмірі їх вартості.

В судові засідання позивачі неодноразово не з'являлися надавали суду заяви про забезпечення їм правової допомоги в зв'язку з тим, що вони є особами похилого віку, інвалідами, тому за станом здоров'я не можуть самостійно захищати свої права та законні інтереси.

16.06.2016 року судом було винесено ухвалу про направлення клопотання ОСОБА_2 про надання їм безоплатної правової допомоги, по даній справі, до Вінницького міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для розгляду як звернення та прийняття рішення відповідно до вимог ЗУ «Про безоплатну правову допомогу».

04.08.2016 року на адресу суду надійшов лист Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 01.08.2016року, в якому повідомлено, що від ОСОБА_13 та ОСОБА_2 до місцевого центру не надходило звернень про надання їм безоплатної правової допомоги. Разом з тим статтями 18, 19 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» передбачений порядок подання звернень про надання безоплатної вторинної правової допомоги та порядок розгляду цих звернень. Звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 Закону, подаються особами, які досягли повноліття, до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Подання звернення про надання безоплатної правової допомоги на адресу суду Законом не передбачено. Разом із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги особа або законний представник особи повинні подати документи, що підтверджують належність особи або осіб, стосовно яких звертається законний представник, до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 Закону. Як вбачається із змісту клопотань, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є людьми з інвалідністю, які мають право на отримання вторинної правової допомоги, якщо розмір їх пенсії менше двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб на сьогодні цей розмір становить 2260 грн. на місяць. Однак, ОСОБА_1, та ОСОБА_2 не надали документи, що підтверджують належність особи до цієї категорії осіб, як то передбачає ч. 4 ст. 18 Закону. Також Вінницький міський центр повідомив суд, що після надходження на адресу центру звернень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про надання їм правової допомоги у справі №212/9271/2012 та надання відповідних підтверджуючих документів про належність до суб'єктів права на безоплатну правову допомогу, міським центром протягом десяти днів буде прийнято рішення про надання або відмову у надання безоплатної вторинної правової допомоги.

За таких обставин, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності позивачів.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов не визнали, заперечили щодо його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно довідки серія 10 ААА №671017 ОСОБА_2 має першу групу інвалідності загального захворювання (Т№1а.с.6).

Відповідно до медичного висновку ОСОБА_1 є інвалідом І групи загального захворювання (Т№2а.с.38).

Згідно договорів про соціальне обслуговування від 10.06.2010 року Терцентром надавались послуги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (Т№1а.с.83-84, 85-86).

Відповідно до доповідних записок від 13.10.2010 року, 26.10.2010 року, 04.02.2011 року, 22.04.2011 року, 23.12.2011 року 17.01.2011року, 18.03.2011року соціальними робітниками, неодноразово повідомлялось керівництво про негативне ставлення до себе зі сторони сім'ї ОСОБА_1 під час виконання своїх обов'язків (Т№1а.с.74-81).

Згідно наказу №91- ОНГ Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці від 27.12.2011 року ОСОБА_2, та ОСОБА_1 знято з обслуговування територіальним центром №1 з 27.12.2011 року з підстав п.п. 6 ст. 11 постанови КМУ №1417 від 29.12.2009 року, доповідні соціального робітника ОСОБА_5 (Т№1а.с.5).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 11.06.2009 року №1329 та рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.08.2009 року №1949 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призначено помічника їх доньку ОСОБА_3 (Т№1а.с.30,31).

Рішенням Вінницької міської ради №506 від 27.10.2011 року з 30.12.2011 року ліквідовано Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці №1 та утворено з 03.01.2012 року Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці (Т№1а.с.68-69).

27.12.2011 року рішенням Вінницької міської ради №580 затверджено Положення про Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці (Т№2а.с.1, 2-6, 7-16).

Позовні вимоги про визнання протиправною та незаконною бездіяльність Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради з надання позивачам, як інвалідам, фізичного доступу до служб департаменту шляхом розташування доступного для цієї мети приміщення на 1 поверсі будівлі, яку займає департамент та зобов'язати Департамент праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради обладнати доступне для інвалідів службове приміщення на 1 поверсі будівлі, яку займає департамент, для уможливлення фізичного доступу інваліда до служб департаменту та його документів не підлягають задоволенню, оскільки згідно наданих департаментом фотокарток вбачається, що при вході в приміщення знаходиться дзвінок для інвалідів та наявний вхід з двору. Крім того, з наданих фотокарток вбачається розташування територіального центру соціального обслуговування на 1 поверсі із належним облаштуванням для відвідування департаменту інвалідами.

Вимоги позивачів про визнання протиправними та незаконними щодо них рішення Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці у формі наказу від 27.12.2011 року про зняття їх з обслуговування та зобов'язати Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці відновити надання їм безоплатних соціально - побутових послуг з прибирання помешкання в обсязі, в якому вони їм надавались до моменту зняття з обслуговування, задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Відповідно до ЗУ «Про соціальні послуги» Кабінет Міністрів України затвердив постановою від 29.12.2009 року №1417 типове положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг).

На підставі постанови КМУ від 29.12.2009 року №1417 було розроблено та затверджено положення про Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці.

Згідно п. 16 положення про Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці на соціальне обслуговування (надання соціальних послуг) в Територіальному центрі мають право: громадяни похилого віку, інваліди, хворі (з числа осіб працездатного віку на період до встановлення їм групи інвалідності, але не більш як чотири місяці), які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, визнані такими в порядку, затвердженому МОЗ; громадяни, які перебувають у складній життєвій ситуації у зв'язку з безробіттям і зареєстровані в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, стихійним лихом, катастрофою (і мають на своєму утриманні неповнолітніх дітей, дітей - інвалідів, осіб похилого віку, інвалідів), якщо середньомісячний сукупний дохід їх сімей нижчий ніж прожитковий мінімум для сім'ї.

Відповідно до п.п. 4.3.8 ч.4 Положення, директор Територіального центру видає у межах своєї компетенції накази (в тому числі щодо здійснення (припинення) обслуговування громадян), організовує і контролює їх виконання.

Пунктом 20 Переліку соціальних послуг, умови та порядок їх надання структурними підрозділами Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці передбачено, що обслуговування громадян (похилого віку, інвалідів, хворих (з числа осіб працездатного віку на період до встановлення їм групи інвалідності, але не більш як чотири місяці), які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, визнані такими в порядку, затвердженому МОЗ; які перебувають у складній життєвій ситуації у зв'язку з безробіттям і зареєстровані в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, стихійним лихом, катастрофою ( і мають на своєму утриманні неповнолітніх дітей, дітей - інвалідів, осіб похилого віку, інвалідів), якщо середньомісячний сукупний дохід їх сімей нижчий ніж прожитковий мінімум для сім'ї) структурними підрозділами Територіального центру припиняється у разі: поліпшення стану здоров'я, виходу із складних життєвих обставин, в результаті чого громадянин втрачає потребу в соціальному обслуговуванні (наданні соціальних послуг); виявлення у громадянина, якого безоплатно обслуговує Територіальний центр, працездатних рідних (батьків, дітей, чоловіка, дружини) або осіб, які відповідно до законодавства повинні забезпечити йому догляд і допомогу, або осіб, з якими укладено договір довічного утримання (догляду); направлення громадянина до стаціонарного відділення Територіального центру, будинку - інтернату для громадян похилого віку, пансіонату, психоневрологічного інтернату, будинку для ветеранів та інших закладів постійного проживання; зміни місця проживання особи, яка обслуговується; поліпшення матеріально - побутових умов, у результаті якого громадянин не потребує соціально - економічних послуг (для громадян, які потребували надання цих послуг у відділенні організації надання адресної натуральної та грошової допомоги); грубого, принизливого ставлення громадянина до обслуговуючого персоналу, соціальних працівників, соціальних робітників та інших працівників Територіального центру і його структурних підрозділів; порушення громадського порядку (сварки, бійки тощо) особою, яка обслуговується; систематичного перебування особи, яка обслуговується, в стані алкогольного або наркотичного сп'яніння; виявлення медичних протипоказань для соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Територіальним центром; надання громадянинові соціальних послуг фізичною особою, якій призначено грошову компенсацію у встановленому законодавством порядку; у разі смерті особи, яка обслуговується.

Доповідна записка - документ, адресований керівнику організації або вищому органу управління. Вона містить викладення якого питання з висновками та пропозиціями щодо його вирішення. Доповідна записка складається тоді, коли є необхідність довести до відома керівника про наявні факти, події, про виконану роботу.

Згідно доповідних записок від 13.10.2010 року, 26.10.2010 року, 04.02.2011 року, 22.04.2011 року, 23.12.2011 року соціальними робітниками, неодноразово повідомлялось керівництво про негативне ставлення до себе зі сторони сім'ї ОСОБА_3 під час виконання своїх обов'язків (Т№1а.с.74-81).

27.12.2011 року Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці №1 (Центр) видано наказ №91 - ОНГ «Про припинення соціального обслуговування (надання соціальних послуг) підопічним», відповідно до якого ОСОБА_2, та ОСОБА_1 було знято з обслуговування територіальним центром №1 (Центр) з 27.12.2011 року за грубе, принизливе ставлення до соціального робітника.

Враховуючи вище викладене та зміст доповідних записок, суд вважає що рішення Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці у формі наказу від 27.12.2011 року про зняття їх з обслуговування є законним та обґрунтованим, тому не має правових підстав для визнання його протиправним та незаконним, а тому і позовна вимога про зобов'язання Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці відновити надання їм безоплатних соціально - побутових послуг з прибирання помешкання в обсязі, в якому вони їм надавались до моменту зняття з обслуговування не підлягає задоволенню.

Позовна вимога про визнання протиправним та незаконним акту Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради про виключення ОСОБА_1 із числа осіб, що мають право на безоплатні соціальні послуги, у зв'язку з тим, що вони є громадянами, які мають рідних, котрі повинні забезпечити їм догляд і допомогу, на підставі медичного висновку щодо доньки ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, оскільки як вбачається з пояснень представника Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради акт про виключення ОСОБА_3 із числа осіб, що мають право на безоплатні соціальні послуги, у зв'язку з тим, що вони є громадянами, які мають рідних, котрі повинні забезпечити їм догляд і допомогу, на підставі медичного висновку щодо доньки ОСОБА_3 департаментом не приймався.

Основні завдання і функції департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради та його керівництва передбачені його Положенням. Відповідно до якого до компетенції департаменту не входить прийняття рішень про виключення громадян з числа осіб, що мають право на безоплатні соціальні послуги, у зв'язку з тим, що вони мають рідних, які повинні їх забезпечувати.

Відповідно до п. 4.1.43 розділу 4 Положення Департамент праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради управляє територіальними центрами соціального обслуговування (надання соціальних послуг).

Згідно п.п.4.3.11 ч.4 положення про Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці директор територіального центру видає в межах своєї компетенції накази (в тому числі щодо здійснення (припинення) обслуговування громадян), організовує і контролює їх виконання.

З викладеного вбачається, що Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради не наділений повноваженнями щодо видачі наказів про виключення осіб із числа осіб, що мають право на безоплатні соціальні послуги та те, що в апріорі даного акту, який позивачі просять визнати протиправним та незаконним, не існує, суд вважає дану вимогу залишити без задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення з Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради та з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці моральної шкоди на користь кожного позивача, тов. їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 постанови №4 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіянні позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови №4 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Враховуючи викладене та те, що суд не вбачає протиправність у діяннях Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради та Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці та позивачами не підтверджено доказами факту заподіяння моральної шкоди саме департаментом та центром, тому в задоволенні даних вимог слід відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправними та незаконними дій Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці із збирання, зберігання, поширення та використання негативної неправдивої інформації щодо позивачів та членів їх сім'ї, визнання недостовірної негативної інформації про позивачів та членів їх сім'ї задокументовану у вигляді семи доповідних записок ОСОБА_5 та ОСОБА_4, поширену Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці серед посадових осіб Голвоного управління праці і соціального захисту населення облдержадміністрації та спростування недостовірної інформації про позивачів та членів їх сім'ї шляхом надсилання рекомендованих листів із спростуванням кожному позивачу, Головному управлінню праці і соціального захисту населення облдержадміністрації та Мінсоцполітики, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Позивачі стверджують, що підставами для розповсюдження недостовірної інформації про них були доповідні записки соціального працівника ОСОБА_5 на підставі яких було винесено наказ директора Територіального центу від 27.12.2011 №91-ОНГ.

З даним твердженням суд не погоджується, оскільки доповідні записки є службовою документацією адресованою директору територіального центру та складеною задля офіційної фіксації принизливого ставлення ОСОБА_3 до соціального працівника, відповідно до п.п. 6 п. 11 Переліку соціальних послуг, умов та порядку їх надання структурними підрозділами територіального центру соціального обслуговування затвердженого Постановою КМУ №1417 від 29.12.2011 року.

Враховуючи викладене, суд не вбачає в вказаних доповідних записках збирання, зберігання, поширення та використання негативної неправдивої інформації щодо ОСОБА_3, а тому і не вбачає правових підстав для визнання її недостовірною та для її спростування, тому дані вимоги задоволенню не підлягають.

ОСОБА_3 просять визнати протиправними та незаконними дії Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці щодо них з порушення недоторканості їх житла 23.12.2011 року, однак дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки судом не вбачається порушення, працівниками соціальної допомоги, недоторканості житла ОСОБА_3, тому що відвідування завідувачем відділення соціальної допомоги ОСОБА_4 житла ОСОБА_3 було з метою ознайомлення їх з тим, що їх дочка ОСОБА_3 знята з обслуговування.

Позовна вимога про стягнення з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці матеріальної шкоди (збитки) на користь кожного позивача, спричиненні ненаданням соціальних послуг в період з 27.12.2011 року по день прийняття судом рішення задоволенню не підлягає, оскільки позивачами не доведено факт завдання Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці їм шкоди.

Відповідно до ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання; 7) усунення обмежень у реалізації права на мирні зібрання; 8) накладення арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них; 10) повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо це загрожує життю та/або здоров'ю людей. Негайно також виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5, 6 частини першої статті 183-2цього Кодексу. Суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 4) прийняту у справах, визначених статтею 183-3 цього Кодексу; 5) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Отже, враховуючи положення ст. 256 КАС України постанова суду не може бути допущена до негайного виконання, так як вона не підпадає під вимоги ст. 256 КАС України.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно положень ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши за правилами, встановленими ст. 86 КАС України наявні у справі докази, з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи та те, що представниками відповідачів доведена правомірність своїх рішень, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що позивачі звільнені від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 69-71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради, Територіального центру соціального обслуговування м. Вінниці про порушення прав на приватне життя, на інформацію та на соціальне обслуговування- відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: