Справа № 812/891/16
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року справа №812/891/16

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі № 812/891/16 за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 01.08.2016 року звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 24 листопада 2014 року його було призначено на посаду помічника судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області на час виконання повноважень судді Комплєктової Т.О. Наказом керівника апарату Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 лютого 2015 року позивача переведено на посаду помічника заступника голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області. Керівництвом суду його було повідомлено про те, що у зв'язку з втратою помічниками суддів статусу державних службовців та переведенням їх до патронатної служби, необхідно щоб до кожного помічника судді були подані нові подання та винесені нові накази про призначення на посаду помічника судді, проте в Сєверодонецькому міському суді Луганської області склалася ситуація, що стосовно нього подання подавати нікому.

Позивач зазначає, що він був змушений написати заяву про звільнення на підставі п. 6 ст. 36 Кодексу законів про працю України в зв'язку із незгодою з істотними змінами в умовах праці, оскільки такий варіант передбачає виплату вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку, що передбачено ст. 44 КЗпП України.

Наказом керівника апарату Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 25/к від 23 червня 2016 року, на підставі його заяви, позивача звільнено з посади помічника судді 02 липня 2016 року.

Позивач вважає, що такий наказ винесено незаконно, оскільки помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Просив суд: визнати наказ керівника апарату Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 25/к від 23 червня 2016 року незаконним та поновити його на роботі на посаді помічника судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області; стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі № 812/891/16 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Справу просив розглянути за його відсутності.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на норми Кодексу законів про працю України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексу адміністративного судочинства України, та зазначає, що висновок суду першої інстанції про вільність його волевиявлення ґрунтується виключно на поясненнях представника відповідача № 1 про її внутрішнє переконання, без врахування його позиції, яка підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, апелянт зазначив, що, оскільки він обіймав посаду помічника заступника голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області, то в даному випадку процедура звільнення визначена ч. 3 ст. 154 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно якої в разі незгоди із суттєвими змінами істотних умов праці, він мав написати власноруч заяву на ім'я відповідного судді із проханням внести подання про його звільнення. Дані положення жодним чином не суперечать положенням п. 6 ст. 36 КЗпП України, а тому наведені положення мають застосовуватися в комплексі, а значить недотримання хоча б однієї з вимог даних норм тягне за собою лише один наслідок - винесення незаконного наказу про звільнення.

Представником відповідача № 1 на адресу суду надіслані письмові заперечення, в яких він просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, а постанову суду першої інстанції залишити без змін. Справу просив розглянути без участі представника відповідача № 1.

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами обох інстанцій встановлено, що наказом заступника керівника апарату Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.11.2014 року № 32/к на підставі особистої заяви та подання судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області Комплєктової Т.О. позивача було призначено на посаду помічника судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області з 24.11.2014 на час виконання повноважень судді Комплєктової Т.О. тимчасово на період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами помічника судді Сокирко О.С. з посадовим окладом відповідно до штатного розпису (а.с. 6, 7).

Наказом керівника апарату Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.12.2014 року № 39/к на підставі особистої заяви та подання судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області Комплектової Т.О., Фастовця О.М. було переведено на посаду помічника судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області на час виконання повноважень судді Комплєктової Т.О. тимчасово на період відпустки у зв'язку з ускладненням пологів помічника судді Сокирко О.С. з 12 по 25 грудня 2014 року включно з посадовим окладом відповідно до штатного розпису та збереженням дев'ятого рангу державного службовця (а.с. 8-9).

Наказом керівника апарату Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.12.2014 року № 41/к, з урахуванням особистої заяви та подання судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області Комплєктової Т.О., Фастовця О.М. було переведено на посаду помічника судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області на час виконання повноважень судді Комплєктової Т.О. тимчасово на період соціальної відпустки помічника судді Сокирко О.С. для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 26 грудня 2014 року по 23 жовтня 2017 року із посадовим окладом відповідно до штатного розпису та збереженням дев'ятого рангу державного службовця (а.с. 10-11).

Наказом керівника апарату Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.02.2015 року № 4/к, на підставі особистої заяви ОСОБА_2 переведено на посаду помічника судді заступника голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області тимчасово на період відпустки помічника заступника голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_3 для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12.01.2015 року по 10 листопада 2017 року із посадовим окладом відповідно до штатного розпису та збереженням дев'ятого рангу державного службовця (а.с. 12).

Зазначене підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивача (а.с. 70-72).

Наказом керівника апарату Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.06.2016 року № 25/к на підставі особистої заяви позивача звільнено з посади помічника судді 02.07.2016 року у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці відповідно до пункту 6 статті 36 КЗпП України (а.с. 40).

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог правомірним, та зазначає, що судом повно встановлено обставини справи і вірно застосовано норми матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Спірним питанням даної справи є правомірність звільнення ОСОБА_2 на підставі особистої заяви з посади помічника судді у зв'язку із відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці відповідно до пункту 6 статті 36 КЗпП України без подання відповідного судді про його звільнення.

За приписами ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Позивач з 12.01.2015 року, займаючи посаду помічника судді заступника голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області проходив державну службу згідно із Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII.

01 травня 2016 року набрав чинності в новій редакції Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889), а Закон № 3723-XII втратив чинність з цієї дати.

Відповідно до частини першої статті 92 Закону № 889, до посад патронатної служби належать посади, окрім інших, помічників суддів, а також посади патронатних служб в інших державних органах.

Пунктом 18 частини третьої статті 3 Закону № 889 визначено, що дія даного Закону не поширюється на працівників патронатних служб.

Відповідно до статті 32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

За нормою пункту 6 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Наказом керівника апарату Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.05.2016 року № 19 «Про повідомлення помічника голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області, помічника заступника голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області, помічників суддів Сєвєродонецького міського суду Луганської області про зміну істотних умов праці» повідомлено, зокрема, ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці у зв'язку з набранням з 1 травня 2016 року чинності Законом № 889. Копія повідомлення наявна в матеріалах справи (а.с. 34, 35).

23 червня 2016 року позивач особисто подав заяву про звільнення його з займаної посади за п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з відмовою продовження роботи із зміною істотних умов праці (а.с. 36).

Отже, проаналізувавши наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов'язок про повідомлення працівника про зміни істотних умов праці у встановлений строк виконаний відповідачем № 1 в повному обсязі.

Оцінюючи докази які є у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що суб'єкт владних повноважень при прийнятті наказу про звільнення ОСОБА_2 діяв правомірно.

Як зазначалося вище, позивач в своїй апеляційній скарзі послався на порушення відповідачем № 1 процедури звільнення, яка визначена ч. 3 ст. 154 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно якої в разі незгоди із суттєвими змінами істотних умов праці, він мав написати власноруч заяву на ім'я відповідного судді із проханням внести подання про його звільнення.

Колегія суддів вважає такий довід надуманим, оскільки позивача звільнено з займаної посади на підставі особистої заяви.

Діючим законодавством передбачено, що якщо особа не згодна на зміну істотних умов праці і вона повідомляє про це письмово, а також просить звільнити її, то ніхто не може примусити її працювати у змінених істотних умовах праці.

Окрім того, ні Закон України «Про судоустрій і статус суддів», ні Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції, затверджене Рішенням Ради суддів України № 14 від 25.03.2011 року (із змінами та доповненнями), де у п. 3 передбачено, що помічник судді є працівником апарату суду, не містять заборони звільняти помічника судді за його особистою заявою.

За визначенням ч. 1 ст. 21 КЗпП України «Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Тобто, в даному випадку подання судді про звільнення помічника заступника голови суду з посади не є необхідним та беззаперечним.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони з дотриманням принципів, передбачених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Частиною 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі № 812/891/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко