Справа № 814/889/16
Суддя: Середа О. Ф.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року Справа № 814/889/16

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді О.Ф. Середи розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1, м. Миколаїв

до відповідача: Головного управління Національної поліції у Миколаївській області, м. Миколаїв

третя особа: Національна поліція України, м. Київ

Суть спору: визнання протиправним та скасування наказу від 21.03.2016 року № 47 о/с, зобов"язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу від 21.03.2016 року № 47 о/с, зобов"язання вчинити певні дії Головного управління Національної поліції у Миколаївській області.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що у відповідача не було взагалі підстав, визначених ст.57 Закону України «Про Національну поліцію», для призначення його атестації, оскільки пропрацював на посаді близько трьох місяців, призначений до поліції в порядку переатестації з органів внутрішніх справ, не було ніяких об'єктивних причин для сумніву у відповідності його займаної посаді. Крім того, позивач вважає, що висновки атестаційної комісії щодо невідповідності займаної посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність взагалі нічим не обґрунтовані, оскільки він добре характеризується по службі, відповів на всі питання під час співбесіди.

Головне управління Національної поліції в Миколаївській області позов не визнало, просило в його задоволенні відмовити. Свою позицію відповідач мотивував тим, що відповідно до ч.4 ст.52 Закону України «Про Національну поліцію» комплектування посад в порядку просування по службі може передувати атестація, саме з цих причин, позивачу, разом з іншими працівникам Головного управління, які прибули з Міністерства внутрішніх справ, було призначено атестацію. Оскільки, під час призначення позивача 07.11.15 конкурс чи атестація не проводилась, він не міг перебувати на посадах в органах поліції, оскільки це суперечить ч.4 ст.52 Закону.

На думку відповідача, ч.4 ст.52 Закону передбачає таку підставу для проведення атестації, як просування по службі, яка відмінна від підстав атестації, передбачених ч.2 ст.57 Закону, що узгоджується з п.9 Розділ XI Прикінцеві та перехідні положення, для працівників міліції, які виявили бажання перейти для проходження подальшої служби в поліцію.

Також, відповідач зазначив, що відповідно до ч.1 ст.17 Закону, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського та має жетон поліцейського.

Позивач жетон поліцейського не отримував, присягу поліцейського не приймав, та і не може її прийняти, оскільки відповідно до пп.3 п.4 Порядку складання Присяги працівниками Національної поліції, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України №1453 від 09.11.2015, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, складають присягу лише за умови проходження відбору (конкурсу) на службу в органи поліції.

Крім того, відповідач наполягав на тому, що атестація не проводилася примусово, позивач добровільно на неї погодився, він особисто зареєструвався у відповідній електронної системі, ввів свої персональні дані.

Щодо необґрунтованості висновків атестаційної комісії відповідач зазначив, що атестаційна комісія є компетентним тимчасовим органом, яка має дискреційні повноваження щодо оцінки ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки поліцейських, тому з врахуванням всіх матеріалів, комісія мала права прийти до висновку про службову невідповідність позивача. Зважаючи на те, що під час співбесіди позивач не продемонстрував належного практичного досвіду, морально-ділових якостей, комісія мала права та компетенцію на такі висновки.

Представник позивача та відповідача надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

На підставі пункту 4 статті 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він з 03.08.2005 р. був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ.

У відповідності з пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Позивач виявив бажання проходити службу в національній поліції, 07.11.15 р. подав рапорт та був призначений на посаду старшого оперуповноваженого Центрального відділу поліції ГУНП України в Миколаївській області.

На думку позивача, відповідно з частиною 1 статті 58 Закону України "Про Національну поліцію" він був прийнятий на службу в поліцію безстроково.

23.02.16 р. позивач пройшов тестування на загальні здібності та навички, в ході якого набрано 28 балів за тестом на знання законодавства та 26 бали за тестом на загальні здібності та навички, а загалом 54 балів.

21.03.16 р. позивач проходив співбесіду на засіданні атестаційної комісії, склад якої йому оголошено не було.

Членами атестаційної комісії були досліджені декларація про доходи, послужний список позивача, інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 Закону України "Про очищення влади", інша інформація з відкритих джерел.

Позивач вважає, що на кожне із заданих запитань було надано вичерпну, однозначну та ґрунтовну відповідь, запитань щодо досліджуваних комісією документів не задавалось, що свідчить про їх прийнятність, запитань щодо професійної діяльності, які дали б змогу оцінити його здібності як інспектора поліції, комісія не ставила.

Позивача було ознайомлено зі змістом атестаційного листа та висновком атестаційної комісії, відповідно до якого щодо нього прийнято висновок, визначений підпунктом 4 пункту 15 розділу IV Інструкції, що він займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Позивачем було подано скаргу на висновок атестаційної комісії до апеляційної атестаційної комісії Південного регіону. В ході співбесіди позивачу ставились різні питанні на які він також надав вичерпну, однозначну та ґрунтовну відповідь. Запитань щодо професійної діяльності, які дали б змогу оцінити його здібності як інспектора поліції, комісія не ставила та взагалі не звертала увагу, що під час тестування він набрав 28 балів за тестом на знання законодавства та 26 бали за тестом на загальні здібності та навички.

Надалі позивача ознайомлено зі змістом атестаційного листа та висновком апеляційної атестаційної комісії, відповідно до якого апеляція відхилена.

31.03.16 р. позивачем було отримано наказ по особовому складу № 47 про звільнення його з Національної поліції на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" через службову невідповідність.

Позивач вважає наказ про звільнення його зі служби через службову невідповідність протиправним з тих підстав, що будь-яких законних підстав, передбачених Законом України "Про Національну поліцію" та частиною 3 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.15 р. № 1465, у відповідача не було, проведення атестації є незаконним.

Така точка зору позивача базується на тому, що згідно наказу від 07.11.15 р. він був прийнятий на службу в поліцію в порядку переатестування, підстав для повторного атестування не було, а тому його проведення є незаконним.

Крім того, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що проведення атестування було з порушенням вимог чинного законодавства, атестаційна комісія не досліджували інформацію про результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками, її рішення про службову невідповідність є безпідставним.

Крім того, обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що своїми протиправними діями відповідач порушив наказ Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.15 р. № 1465 , зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 18.11.15 р. за № 1445/27890 "Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських" та вимоги пункту 4 статті 11 Закону України "Про професійний розвиток працівників", оскільки не зазначив у засобах масової інформації, або в будь-яких інших джерелах інформації, в тому числі у службовій документації, підстав та рішення щодо проведення атестації, персональний склад комісії тощо.

Дослідивши позовні вимоги та їх обгрунтування, суд вважає доводи позивача не доведеними виходячи з наступного.

Порядок проходження служби в поліції регламентовано спеціальними законами, зокрема Законом України "Про Національну поліцію", відповідно до якого, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами, яким, зокрема є наказ Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.15 р. № 1465 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.11.15 р. за № 1445/27890) та яким урегульовано порядок проведення атестації, склад комісії її повноваження тощо.

Відповідно до частини 1 пункту 2 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Під іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, слід розуміти всі джерела офіційно встановленого (позитивного) права, в тому числі і нормативні накази, інструкції, підписані керівником центрального органу виконавчої влади, що є засобом правового регулювання та наділені законною силою.

Судом встановлено та належним чином не спростовано позивачем, що на умовах і в порядку, визначеному Інструкцією № 1465, діяли атестаційна комісія та апеляційна атестаційна комісія південного регіону. При цьому, як пунктом 28 розділу IV, так і пунктом 14 розділу зазначеної Інструкції регламентовано беззаперечний обов'язок начальника органу поліції виконати прийняте комісіями рішення, тобто видати відповідний наказ ( в данному випадку - на звільнення поліцейського.

З наведеного вбачається, що повноваження атестаційних комісій законодавчо урегульовано щодо прийняття колегіального рішення, які є обов'язковими для виконання керівника органу Національної поліції.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, а саме, є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. А проведення атестації поліцейських передбачено спеціальним нормативно-правовим актом, яким є вищезазначена Інструкція № 1465.

Суд вважає, що для висновків щодо правомірності звільнення позивача зі служби перевірці підлягає саме прийняття керівником територіального органу поліції оскаржуваного наказу з дотриманням критерій, передбачених статтею 2 КАС України, дотримання процедури проведення атестування із застосуванням норм та положень зазначеної Інструкції № 1465 та Закону України "Про Національну поліцію ".

Судом встановлено, що на момент розгляду справи та вирішення спору рішення про проведення атестації з визначенням дати її проведення та затвердженого наказом відповідача від 01.02.16 р. № 52 (прийнятого на виконання доручення НПУ від 28.01.16 р. за вих. № 1111/01/12-2016), в тому числі наказ ГУ НП в Миколаївській області від 18.02.16 р. № 109 про внесення змін в частині дати проведення атестування, наказ ГУ НП в Миколаївській області від 19.02.16 р. № 113 про затвердження персонального складу атестаційних комісій, накази ГУ НП в Миколаївській області від 25.02.16 р. № 133, від 26.02.16 р. № 140, від 29.02.16 р. № 146, від 04.03.16 р. № 148, від 09.03.16 р. № 158, від 15.03.16 р. № 1754, від 15.03.16 р. № 175 про внесення змін до персонального складу атестаційних комісій у встановленому законом порядку протиправними не визнані, а тому , є чинними.

Тому, позивачем та його представником не доведено, що проведення атестування після призначення на посаду поліцейського суперечить положенням статті 57 Закону України "Про Національну поліцію".

Судом також встановлено, що наказом Національної поліції України від 06.11.15 р. № 1 було затверджено структуру Національної поліції України, зокрема, і структуру територіальних органів поліції.

Наказом Національної поліції України від 06.11.15 р. № 5 о/с було призначено за вакантною посадою начальника ГУ НП в Миколаївській області.

Наказом Національної поліції України від 06.11.15 р. № 31 було затверджено Положення про ГУ НП в Миколаївській області.

На виконання доручення Національної Поліції України від 28.01.16 р. за вих. № 1111/01/12-2016), відповідач видав наказ від 01.02.16 р. № 52 про призначення атестування поліцейських ГУ НП в Миколаївській області та підпорядкованих підрозділів, позивач по справі особисто зареєстрував свою кандидатуру як особа, що буде прийняти участь в атестуванні, отривав з Рекрутингового центру код валідації, за яким в подальшому отримував повідомлення щодо запрошення на тестування та повідомлення щодо запрошення до атестаційної комісії на співбесіду.

Будь-якого належного доказу щодо незаконності заходів по проведенню атестації позивачем не надано.

Згідно приписів статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Відповідно до пунктів 14, 24 розділу IV Інструкції № 1465 за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до пункту 28 розділу ІV Інструкції № 1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

З матеріалів справи вбачається, що висновки атестаційної комісії, її рішення від 02.03.16 р. не визнані такими, що прийняті в порушення норм чинного законодавства, а тому, судом не встановлено наявність обставин, на підставі яких можно зробити висновок про незаконність оскарженого позивачем наказу.

Як вбачається із наказу від 21.03.16 р. № 47 о/с позивача звільнено з органів поліції через службову невідповідність за частиною 1 пункту 5 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Підставою для видання оскарженого наказу став висновок атестаційної комісії від 02.03.16 р. № 15.00004260.0022629.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що наказ ГУ НП в Миколаївській області про звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність було видано на виконання вимог нормативно-правового акту, яким є наказ Міністерства внутрішніх справ від 17.11.15 р. № 1465 у відповідності з яким на керівника органу поліції, якому надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, покладено обов'язок негайно забезпечити виконання рішення атестаційної комісії шляхом видання відповідного наказу.

Окрім того, суд зазначає, що позивачем у позовній заяві щодо вимоги визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення не зазначено жодної норми чинного законодавства яка була порушена відповідачем по справі.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У позові фізичної особи ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Головуючий суддя О. Ф. Середа