Справа № 126/1099/16-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 126/1099/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Рудь О.Г.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

04 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, третя особа - ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення 5 сесії 7 скликання Баланівської сільської ради від 05.02.2016 року,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області з позовом до Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, третя особа - ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення 5 сесії 7 скликання Баланівської сільської ради від 05.02.2016 року.

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 02 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, третя особа - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представник третьої особи в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

В судовому засіданні представник відповідача залишив вирішення питання щодо задоволення апеляційної скарги на розсуд суду.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено, що 20.03.2012 року рішенням Баланівської сільської ради Бершадського району 24 сесії 6 скликання матері позивача, ОСОБА_6 було виділено в користування земельну ділянку площею 0,30 га в с. Баланівка Бершадського району біля ферми № 1 за списком № 97, що підтверджується копією цього рішення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть. На час смерті матері, та після цього її син - позивач ОСОБА_2, проживав разом з матір'ю та вів спільне господарство, що підтверджується копією його паспорту серії НОМЕР_1. Після смерті ОСОБА_6, позивач продовжував здійснювати її обробіток.

22.10.2015 року до Баланівської сільської ради Бершадського району з відповідною заявою звернулася ОСОБА_5 про виділення їй земельної ділянки, яка перебувала в користуванні ОСОБА_6

Рішенням від 05.02.2016 року 5 сесії 7 скликання Баланівської сільської ради громадянці ОСОБА_5 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки із земель державної власності, загальною площею (орієнтовно) 0,30 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та рекомендовано ОСОБА_5 замовити в проектній організації виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, що підтверджується копією цього рішення.

Вважаючи, що дії відповідача є неправомірні та порушують його законні права, позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить скасувати рішення 5 сесії 7 скликання від 05.02.2016 року "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства" гр. ОСОБА_5 як незаконне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача - ОСОБА_2 на користування земельною ділянкою, що залишилась після смерті матері, порушено відповідачем, тому рішення Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області від 05.02.2016 року 5 сесії 7 скликання прийняте з порушенням закону .

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 34 частини 1статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування" (з відповідними змінами) та статті 12 Земельного кодексу України вирішення питань регулювання земельних відносин - розпорядження землями територіальних громад відноситься до повноважень і є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених законом.

Відповідно ч. 5 ст. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності та користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 141 Земельного Кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, серед яких а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Так, посилання суду першої інстанції на те, що сесія Баланівської сільської ради в порушення вимог земельного законодавства не вилучивши земельної ділянки у попереднього користувача передала земельну ділянку в користування іншій особі є помилковим з огляду на наступне.

Згідно частини 5 статті 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 статті 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Частина 1 ст. 149 ЗКУ передбачає можливість безоплатного вилучення земельних ділянок у постійних користувачів для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення є фактично повноваженням власника земельної ділянки, правом, яке належить власникові та постійному користувачеві не передається. При цьому право примусового вилучення (за відсутності згоди користувача) має публічно-правове походження і є аналогічним праву на викуп земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що вилучається лише така земельна ділянка, яка перебуває у власності чи користуванні. ОСОБА_6, матері позивача, спірну земельну ділянку було виділено у користування, але право користування даною земельною ділянкою припинилось із її смертю.

Позивач ОСОБА_2 не мав підстав для отримання права користування у спадщину.

Якщо позивач мав намір отримати земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (землю сільськогосподарського призначення) після смерті матері, він своє право повинен був реалізувати у встановленому законом порядку шляхом звернення до відповідача з відповідною заявою, а не набувати такого права як спадкоємець. Позивач, продовжуючи користуватись спірною земельною ділянкою, не звертався до Баланівської сільської ради Бершадського району з відповідною заявою про виділення йому земельної ділянки, яка перебувала в користуванні його матері.

Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. До повноважень сільських рад у галузі земельних відносин відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; Аналогічні повноваження встановлені у п. 34 ч. 1 ст. 26 та ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Тобто, органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями розпоряджатися землями, які перебувають у комунальній власності. Реалізовуючи зазначені повноваження, органи місцевого самоврядування мають право безоплатно передавати землі у приватну власність громадянам.

Для того, щоб визнати недійсним правовий акт індивідуальної дії органу виконавчої влади, необхідно щоб він одночасно суперечив вимогам закону та порушував права інших осіб зокрема позивача. Так, щоб позивач мав право пред'явити вимогу про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, внаслідок порушення, на його думку, прав на земельну ділянку, останній повинен мати необхідний обсяг прав та обов'язків щодо користування даною земельною ділянкою, тобто позивач повинен мати законне право на користування земельною ділянкою яка є предметом розгляду даної справи.

За таких умов, зазначені вище обставини, на які посилається позивач в поданому до суду позові щодо порушення його прав, внаслідок прийняття рішення Баланівської сільської ради 5 сесії 7 скликання від 05.02.2016 року не доведені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проектної документації належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з статтею 244-2 КАС України суд зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, третя особа - ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення 5 сесії 7 скликання Баланівської сільської ради від 05.02.2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 жовтня 2016 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В. Совгира Д. І.