Справа № 0870/12319/12
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року м. Київ К/800/20532/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Островича С.Е.
Степашка О.І.
Олендера І. Я.

секретаря судового засідання Орєшко Ю.О.

представник позивача Польнікова Н. В.

представник відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» (далі - ПАТ «Мотор Січ») звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ у м.Запоріжжі) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Мотор Січ» задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року апеляційну скаргу СДПІ у м.Запоріжжі залишено без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року без змін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанцій СДПІ у м.Запоріжжі подала касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року та відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ПАТ «Мотор Січ» подало до суду письмові заперечення на касаційну скаргу СДПІ у м.Запоріжжі.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

СДПІ у м.Запоріжжі була проведена камеральна перевірка ПАТ «Мотор Січ» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за червень 2012 року. За результатами перевірки складено акт №276/25-0/14307794 від 06 серпня 2012 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3 та 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України, пункту 2 Розділу XI "Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1492 від 25 листопада 2011 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1490/20228 від 20 грудня 2011, внаслідок чого підприємством завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ, заявлену у податковій декларації з ПДВ за червень 2012 року, у розмірі 264123,00 грн., пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України, пункту 2 "Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" затвердженого Постановою КМУ №1246 від 29 грудня 2010 року, а саме: позивачем не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом двадцяти календарних днів, наступних за датою їх виписки, абзацу "б" пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України, п.п. 4.6.7 п.п. 4.6 п.4 Розділу V "Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1492 від 25 листопада 2011 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1490/20228 від 20 грудня 2011 року, що призвело до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) податкової декларації за червень 2012 року у сумі 20875848,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення № від 22 серпня 2012 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 264123,00 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 132061,50 грн. та № від 22 серпня 2012 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 20875848,00 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в червні 2012 року позивачем були ввезені і розмитнені товарно-матеріальні цінності в режимі "імпорт" та оформлено ВМД типу ІМ-40, в яких у графі 24 "Характер угоди" зазначено код " 84-інші випадки", який згідно наказу Державної митної служби України №1048 від 12 грудня 2007 року "Про затвердження Порядку ведення відомчих класифікаторів з питань митної статистики, які використовуються в процесі оформлення митних декларацій", - не передбачає розрахунки за товар.

Крім того, судами попередніх інстанцій зазначено, що податок на додану вартість, на суму якого податковим органом зменшено податковий кредит за червень 2012 року сплачено позивачем у відповідності до вимог абзацу "в" пункту 185.1 статті 185 ПК України.

Відповідно до абз.1 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За приписами абзацу "в" пункту 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт).

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно до п.п.198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пункт 198.6 ст.198 Податкового кодексу України встановлює, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 201.12 статті 201 ПК України встановлено, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Відповідно до ч.1 ст.81 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заяви за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що митне оформлення матеріальних цінностей було здійснено позивачем відповідно до ст.70-86 Митного кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України №574 від 09 червеня 1997 року «Про затвердження Положення про вантажну митну декларацію» та інструкції про її заповнення.

Щодо правовідносин, які існували у 2012 році, судами попередніх інстанцій зазначено, що згідно п.206.1 ст.206 Податкового Кодексу України, якою врегульовано порядок сплати ПДВ, "при ввезенні товарів на митну територію України суми податку, нараховані митним органом, підлягають сплаті до бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації", а отже згідно із чинного законодавства, що діяло на момент митного оформлення спірного вантажу, особою, відповідальною за нарахування податку на додану вартість, було визначено митний орган, який в свою чергу не мав зауважень щодо неправильності визначення ПДВ.

Відповідно до підпункту 54.3.3 ст.54 Податкового Кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно норм п.54.5 ст.54 Податкового Кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальність за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи вантажні митні декларації та пропускаючи товар на митну територію України, погоджувалися з відомостями щодо сплати ПДВ та ввізного мита, то відповідно до пунктів 54.3, 54.5ст.54 Податкового Кодексу України контролюючі органи не мають правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про нарахування податкових зобов'язань у зв'язку з помилковою сплатою ПДВ.

Крім того, судами попередніх інстанцій зазначено, що згідно до підпункту 54.3.6 ст.54 Податкового Кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях, а отже податковий орган зобов'язаний був встановити і завищення податкових зобов'язань з ПДВ, що в даному випадку виключало донарахування податкових зобов'язань, а тому податкове повідомлення-рішення № від 22 серпня 2012 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 264123,00 грн. є необґрунтованим та таким що підлягає скасуванню.

Щодо завищення ПАТ «Мотор Січ» залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, судами попередніх інстанцій зазначено наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановами Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2011 року у справі №2а-0870/4785/11, яка залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 03 жовтня 2012 року; від 24 січня 2011 року у справі №2а-0870/5395/11, що залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 11 березня 2014 року; від 14 грудня 2011 року у справі №2а-0870/6318/11, що залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 03 квітня 2012 року, від 01 жовтня 2015 року у справі №2а-0870/10946/11 (апеляційна скарга повернута СДПІ відповідно до ухвали суду апеляційної інстанції від 16 грудня 2015 року), від 16 листопада 2011 року у справі №2а-0870/8700/11, яка залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 29 березня 2012 року; від 11 червня 2012 року у справі №0870/2553/12, яка залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 06 грудня 2012 року; від 27 серпня 2012 року у справі №0870/3890/12, яка залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 11 грудня 2012 року, підтверджено протиправність зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ та зменшення суми бюджетного відшкодування за попередні періоди по тим самим контрагентам, а отже податкове повідомлення-рішення № від 22 серпня 2012 року на суму 20875848,00 грн. не можна визнати обґрунтованим, оскільки правомірність визначення складових названої суми спростовано судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку про те, що податкові повідомлення рішення № від 22 серпня 2012 року та № від 22 серпня 2012 року є протиправними та підлягають скасування.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог ПАТ «Мотор Січ».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко
І. Я. Олендер