Справа № 686/14901/16-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/14901/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

06 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С.

секретар судового засідання: Тарасенко А.М.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

22 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2016 року та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про дату, місце та час судового розгляду повідомлений завчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного .

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, що 18 липня 2016 року працівниками Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції винесено постанову у справі про адміністративне порушення серії ПС2 № 040052 відносно ОСОБА_2 за здійснення зупинки транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, в м.Хмельницькому по вул. Гарнізонній, 4.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Не погоджуючись з даною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті рішення про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення щодо позивача, інспектором патрульної служби не враховано обставин, зазначених у ст.33 КУпАП, а саме: характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його майнового стану, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. При цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та вини у його вчиненні.

Cуд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 15.9 (и) Правил дорожнього руху визначено, що зупинка транспортного засобу забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Під час розгляду справи апеляційним судом позивач ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, пояснивши суду, що він дійсно 18 липня 2016 року забирав свою новонароджену доньку з дружиною (згідно свідоцтва про народження, дитина народилась 14.07.2016 року), була сильна злива, об'єктивно він не міг визначити відстань від його місця зупинки до виїзду з прилеглої території, як це не могли зробити і працівники поліції, оскільки відстань ніхто не заміряв.

Визнання вини мотивував своїм емоційним збудженням і незнанням своїх прав щодо можливості заперечити на дії працівників поліції.

Відповідно до положень статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно до частини 1 статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Факт вчинення правопорушення підтверджено наявною в матеріалах справи постановою про адміністративне правопорушення від 18.07.2016 року (а.с.4), проте інших належних та допустимих доказів, а саме відеозапису про фіксацію події адміністративного правопорушення матеріали даної адміністративної справи не містять, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість та безпідставність прийнятої постанови відповідачем відносно позивача.

Встановлено, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 69-70 КАС України про наявність існування тих обставин, на які посилається відповідач, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість та незаконність прийнятої постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому заявлений позов вважає таким, що підлягав до задоволення.

Разом з тим, суд першої інстанції, скасувавши постанову ПС2 №040052 від 18 липня 2016 року, вважав дії позивача малозначними і, як наслідок, застосував положення ст. 22 КУпАП, звільнивши порушника від відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до таких висновків з порушенням норм процесуального права з наступних міркувань.

Згідно ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Колегія суддів також зауважує, що санкцією статті, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності не передбачено такого виду стягнення як усне зауваження, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийнятої постанови судом першої інстанції.

Також, суд апеляційної інстанції враховує ту обставину та пояснення позивача в судовому засіданні, що вирішуючи спір по суті, судом першої інстанції не була надана оцінка та не досліджено доказів щодо самого факту вчинення правопорушення позивачем, а саме: чи працівниками патрульної поліції належним чином було встановлено обставини, які б свідчили про вчинене правопорушення ( відстань зупинки транспортного засобу позивача від виїзду до прилеглої території складала менше 10 м ).

На підставі вищенаведеного колегія суддів дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення позовних вимог, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення адміністративного позову з іншим мотивуванням прийнятого рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, встановлені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про скасування постанови скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про скасування постанови задовольнити частково.

Постанову серії ПС2 № 040052 від 18 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Провадження по справі закрити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 жовтня 2016 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.