Справа № 700/573/16-а
Суддя: Пічкур С. Д.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 700/573/16-а
Номер провадження 2-а/700/17/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді: Пічкур С.Д.,

за участю секретаря: Сіденко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Лисянка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця,

встановив:

12 липня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії державного службовця.

В обґрунтування своїх позовних вимог зокрема вказує, що вона отримує пенсію як державний службовець в розмірі 86 % заробітної плати, та 22 червня 2016 року звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії державному службовцю, в зв'язку з підвищенням заробітної плати та посадових окладів працюючим державним службовцям з 01 грудня 2015 року.

Відповідач відмовив в проведенні їй перерахунку. Дану відмову позивачка вважає незаконною, оскільки відповідачем порушено норми Конституції України, зокрема щодо зворотної дії нормативно-правових актів в часі, обмеження соціальних стандартів, та така відмова суперечить усталеній практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідач в письмових запереченнях проти позову вказує на безпідставність позовних вимог, просить відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки діючим на даний час законодавством не передбачено проводити перерахунок пенсії державним службовцям.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задовлення позовних вимог заперечила повністю, посилаючись на їх безпідставність і незаконність.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 з 10 січня 2005 року перебуває на обліку в Звенигородському ОУПФУ Черкаської області та отримує пенсію за віком, відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» в розмірі 86% від суми заробітної плати, що на даний час становить 3676,23 грн.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції на момент виходу позивачки на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У відповідності до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" ( в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачці призначена у розмірі 86 % від заробітної плати з 10 січня 2005 року.

До 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване зазначеними нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, яка набрала чинність з 01.05.2016р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.05.2016р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст.90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, з 01.05.2016р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм в Законі України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Позивачка звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії як непрацюючому державному службовцю після 01 травня 2016 року, що на час звернення з такою заявою про перерахунок пенсії, чинне законодавство не передбачало права на перерахунок пенсій державним службовцям. Раніше з відповідною заявою до відповідача позивачка не зверталася, відтак його право не є порушеним.

Таким чином, відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивачки не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих прав та/або позбавленням права на соціальний захист, а також суд звертає увагу на те, що як було встановлено вище, право на пенсію позивачка набула не на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ, за якою вона просить здійснити перерахунок, а на підставі зовсім іншої законодавчої норми - ст. 21 Закону № 2493-ІІІ із субсидіарним застосуванням ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, і в даному випадку зміна редакції ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ є зміною законодавства, що у свою чергу змінює соціально-економічні права певного кола осіб.

Також суд враховує змінну судову практику, зокрема правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З огляду на викладені обставини, суд позбавлений правових підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1- 4, 6 - 9, 18, 41 ч. 2, 71, 72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця, відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Головуючий С. Д. Пічкур