Справа № 804/14845/15
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2016 рокусправа № 804/14845/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 3058-к від 09.09.2015 про звільнення ОСОБА_1, поновити його на посаді головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції з 09.09.2015, стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 09.09.2015, а також моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що скоєний Позивачем проступок проти інтересів служби, суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що наказ про звільнення не є правомірним. Твердження про порушення Закону України «Про державну службу» та Статуту державного службовця є такими, що не підтверджуються жодними обставинами, не ґрунтуються на законі, оскільки відповідач під час вирішення питання про накладення дисциплінарного стягнення навіть не провів службову перевірку.

Зафіксований факт бійки, що мав місце 15.05.2015 у робочий час в приміщенні відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між Позивачем та головним спеціалістом цього відділу не знайшов своє підтвердження в суді першої інстанції, а свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які при цьому були присутні, не були судом допитані. Відсутність 15.05.2015 Позивача на своєму робочому місці протягом робочого дня не є підставою для винесення наказу № 2690 - в/с від 01.09.2015 про оголошення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та не може тягнути за собою будь-якої відповідальності і розцінюватись як неетична поведінка. Крім того, за твердженням апелянта, його було звільнено під час перебування на лікарняному, що також суперечить приписам КЗпП України. Наведені обставини, на думку апелянта, свідчать про незаконність судового рішення, а тому він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та додатково зазначили, що фактично підставою для звільнення слугував зафіксований відповідним актом факт відмови позивача ознайомитися з наказом про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Проте, відмова ознайомитися з наказом керівника є правом позивача та накладення за це крайнього заходу дисциплінарного впливу, яким є звільнення, безпідставне. Крім того, відмова позивача ознайомитися з наказом керівника не може тлумачитися як порушення ним присяги державного службовця. Отже , висновки суду про законність спірного наказу про звільнення не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать приписам законодавства, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття нового, про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а постанову суду без змін. Посилаючись на правильність встановлення судом фактичних обставин у справі, представник відповідача зауважив, що підставою для звільнення позивача на підставі п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу», ст. 7 КЗпП України за порушення присяги державного службовця були виявлені службовим розслідуванням факти неетичної поведінки позивача під час ознайомлення з наказом про оголошення йому дисциплінарного стягнення, а також з урахуванням попередніх дисциплінарних стягнень, що накладались на позивача, в тому числі, наказом начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 01.09.2015 № 2690-в/с за порушення етики. В ході судового розгляду обставини, встановлені службовою перевіркою відносно позивача, підтверджені як письмовими доказами, наданими відповідачем, так і поясненнями свідків. Таким чином, доводи апеляційної скарги представник апелянта вважає необґрунтованими, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Заслухавши доводи сторін, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, на підставі наказу Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 19.11.2011 № 2998-к ОСОБА_1 працював на посаді головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції.

18 травня 2015 року до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла доповідна записка начальника Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 15.05.2015 та Акт про порушення етики державного службовця щодо недотримання правил поведінки державними службовцями, а саме головними спеціалістами відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Базою Д.А. та ОСОБА_1.

У доповідній записці були викладені обставини бійки 15.05.2015 у робочий час (приблизно о 09.20 год.) в приміщенні відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (кабінет 224) між вищевказаними працівниками, у зв'язку з небажанням виконувати обов'язки щодо надання консультацій громадянам. Даний інцидент відбувався у присутності інших головних спеціалістів цього відділу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в кабінеті та перемістився у коридор, де знаходились громадяни, які спостерігали бійку та чули образливі висловлення ненормативного характеру з боку ОСОБА_1 на адресу опонента.

До доповідної записки був доданий Акт про відсутність на робочому місці Позивача, зокрема, зазначено, що 15.05.2015 головний спеціаліст відділу ОСОБА_1 був відсутній на своєму робочому місці протягом робочого дня з 09 год. 30 хв. до закінчення робочого дня (16 год. 45 хв.) без повідомлення про поважність причин його відсутності. Наказом № 1595-к від 26.05.2015 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області призначено службове розслідування відносно даних працівників відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. За результатами службового розслідування, Наказом № 2690-в/с від 01.09.2015 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області головному спеціалісту відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Зобов'язано управління кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ознайомити ОСОБА_1 з цим наказом.

02 вересня 2015 року за фактом відмови ОСОБА_1 ознайомитись та засвідчити підписом наказ № 2690-в/с від 01.09.2015 працівниками Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний Акт, яким також зафіксований факт грубої та зухвалої поведінки ОСОБА_1 по відношенню до працівників управління під час ознайомлення його з наказом про дисциплінарне стягнення.

Наказом № 3058-к від 09.09.2015 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції за пунктом 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу», статті 7 Кодексу Законів про працю України за порушення Присяги державного службовця.

09.09.2015 складено Акт про відмову ОСОБА_1 в ознайомленні з наказом № 3058-к від 09.09.2015 про звільнення його з посади головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції, а також Акт про відмову останнього в отриманні своєї трудової книжки. Визнання протиправним та скасування наказу № 3058-к від 09.09.2015, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди стало предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесені оскаржуваної постанови, звертає увагу на наступне.

Відмовляючи у позові, окружний адміністративний суд виходив з того, що скоєний Позивачем проступок проти інтересів служби, суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Статтею 30 Закону України «Про державну службу» визначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється, зокрема, у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 Закону України «Про державну службу».

При цьому в пункті 6 частини першої статті 30 України «Про державну службу» визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби, що відбувається у формі звільнення.

У частині другій статті 17 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час прийняття позивачем присяги державного службовця) наведено текст присяги державного службовця, з аналізу якого можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Отже, порушенням Присяги є не лише порушення, пов'язані з виконанням службових обов'язків, але й вчинки, що свідчать про порушення етичних (моральних) засад проходження публічної служби, підривають довіру до державного службовця як до носія влади, та призводять до приниження авторитету державного органу, що унеможливлює подальше виконання таким державним службовцем своїх службових обов'язків. Припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності. Тобто, звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 травня та 4 червня 2013 року (№№ 21-403а12, 21-167а13 відповідно).

Водночас, згідно з постановою Верховного Суду України від 04.06.2013 по справі № 21-171а13, передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстав припинення державної служби за порушення присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 950 від 13.06.2000. Як зазначалось вище, підставою звільнення позивача слугував встановлений факт вчинення позивачем неетичної поведінки, що мала місце під час ознайомлення позивача посадовими особами Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з наказом № 2690-в/с від 01.09.2015 р. про застосування дисциплінарного стягнення.

Водночас, звільненню Позивача передували інші заходи дисциплінарного стягнення, які мали на меті попередження порушення ним службових обов'язків та дотримання робочої дисципліни, проте, не надали бажаного результату.

Так, факти бійки, що мала місце 15.05.2015 у робочий час (приблизно о 09.20 год.) в приміщенні відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (кабінет 224) між позивачем та іншим працівником відділу у зв'язку з небажанням виконувати обов'язки щодо надання консультацій громадянами, а також відсутності позивача на робочому місці протягом робочого дня без повідомлення про поважність причин його відсутності, підтверджено як матеріалами службового розслідування, так і допитаними в якості свідків посадовими особами Дніпропетровського міського управління юстиції та Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які повністю підтвердили обставини, викладені в Акті службового розслідування щодо поведінки Позивача, а також обставини відмови його від ознайомлення з наказами, та вірність викладених обставивн у відповідних актах про це. Судом також було враховано, що ОСОБА_1 впродовж 2014 року неодноразово, а саме, наказами № 1794-в/с від 14.07.2014, № 1537-в/с від 02.07.2014, притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення службових обов'язків.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що допитані судом першої інстанції свідки є працівниками територіального управління юстиції, тобто підлеглими особами, та їх свідчення не можуть враховуватися під час встановлення фактичних обставин справи, колегія суддів розцінює як хибні, оскільки допитані судом свідки були приведені до присяги свідка та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Крім того, їх свідчення не суперечать іншим доказам у справі, та логічно і послідовно відтворюють відповідні події, які відбувались у їх присутності.

Також колегія суддів доходить висновку про невідповідність фактичним обставинам тверджень позивача щодо його звільнення під час тимчасової непрацездатності.

Так, ч. 3 ст. 40 КЗпП України містить обмеження на звільнення працівників з ініціативи власника, зокрема забороняє звільняти працівників у період тимчасової непрацездатності. В розумінні ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням» документом, що підтверджує тимчасову непрацездатність особи, є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Проте, листок непрацездатності на підтвердження тимчасової непрацездатності позивача у день його звільнення - 09.09.2015 позивачем не надано. Довідка № 532 від 11.09.2015 Дніпропетровського центру первинної медико-санітарної допомоги № 3(т.1 ар.с.9), на яку посилається позивач як на доказ, що підтверджує його тимчасову непрацездатність, не є належним доказом в розумінні вищенаведеної норми Закону та підтверджує лише перебування позивача на амбулаторному лікуванні (обстеженні). Крім того, як підтверджено наявними у справі актами про відмову в ознайомлені з наказом та отриманні трудової книжки від 09.09.2015, та не заперечувалось позивачем, в день звільнення позивач перебував на робочому місці. Зазначена довідка медичної установи була видана позивачеві 11.09.2015, тобто після його звільнення. Довідка не містить відомостей щодо часу звернення позивача до медичної установи, таким чином, наведений документ за своїм змістом не є доказом, що доводить факт непрацездатності позивача 09.09.2015 в період робочого часу.

Також не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду твердження позивача про неврахування під час проведення щодо нього службового розслідування його попередньої роботи та наявності заохочень. З метою перевірки цих обставин колегією суддів було витребувано та оглянуто в судовому засіданні матеріали особової справи позивача, в результаті чого встановлено, що в період роботи у Головному територіальному управлінні юстиції у Дніпропетровській області позивач заохочень не мав, проте мав протягом 2014-2015 років три дисциплінарні стягнення. Зокрема, накладення на позивача дисциплінарних стягнень підтверджено, в тому числі, журналом обліку заходів дисциплінарного впливу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, витяг з якого судом долучено до матеріалів справи.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи та надавши належну правову оцінку доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність спірного наказу про звільнення Позивача з державної служби з підстав порушення Присяги державного службовця. Відповідно, не встановивши порушень відповідачем законодавства під час звільнення, суд прийняв законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про поновлення Позивача на посаді головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України , суд,

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року по справі № 804/14845/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай