Справа № 344/11327/16-а
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/514/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

при секретарі с/з: Устинській Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону Управління

патрульної поліції у м. Івано-Франківськ Рошаковського В.Я.

про визнання протиправними дій, скасування постанови

у справі про адміністративне правопорушення

У судовому засіданні 05 жовтня 2016 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_3 (надалі - також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську старшого сержанта поліції Рошаковського Василя Яремовича (надалі - також «Відповідач») про визнання незаконними дій Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську старшого сержанта поліції Рошаковського Василя Яремовича щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ДР №104941 від 30 серпня 2016 року про накладення на Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.; скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ДР №104941 від 30 серпня 2016 року, складену Інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську старшого сержанта поліції Рошаковським В.Я. та закриття провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДР №104941 від 30 серпня 2016 року прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, без врахування всіх обставин та невірного застосування норм чинного законодавства, а тому вказане рішення підлягає скасуванню, а відповідні дії Відповідача - визнанню неправомірними.

Як зазначив Позивач в судовому засіданні, ним не було порушено Правил дорожнього руху в частині користування мобільним телефоном та розмови по ньому під час керування транспортним засобом, оскільки відповідні докази в матеріалах справи відсутні і інспектором йому таких доказів надано не було.

Відповідач - Інспектор роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську старший сержант поліції Рошаковський Василь Яремович, та його представник - в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просили відмовити в його задоволенні.

Зокрема, як зазначив в судовому засіданні Відповідач, оскільки Позивач під час руху транспортного засобу здійснював розмову по мобільному телефону, тримаючи його у руці, що заборонено пунктом 2.9 (д) Правил дорожнього руху, інспектором, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП, було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка на думку представника Відповідача, є законною та такою, що відповідає фактичним обставинам спірних правовідносин та вимогам чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення Позивача, Відповідача та його представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

В С Т А Н О В И В:

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - «Правила дорожнього руху»).

Відповідно до підпункту д) пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - також «КУпАП») порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

30 серпня 2016 року поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції м. Івано-Франківська старшим сержантом поліції Рошаковським В.Я. винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДР №104941, якою притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Вищевказану постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДР №104941 від 30 серпня 2016 року ОСОБА_3 вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, а відповідні дії Відповідача - протиправними.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Як зазначено в Постанові в справі про адміністративне правопорушення серії ДР №104941 від 30 серпня 2016 року, ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Шкода Октавія, номерний знак НОМЕР_1, 30 серпня 2016 року о 12 год. 00 хв. в м. Івано-Франківськ, вул. Залізнична, керуючи автомобілем під час руху т.з. користувався засобами зв'язку (мобільним телефоном), тримаючи у руках, чим порушив п.2.9 (д) ПДР.

В судовому засіданні Позивач, посилаючись на необґрунтованість висновку Відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, покликався на те, що він не користувався засобом мобільного зв'язку під час руху транспортного засобу, а просто тримання в руках засобу зв'язку Правилами дорожнього руху не заборонено.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Так, Суд звертає увагу на те, що зі змісту відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, який переглянуто в судовому засіданні, вбачається той факт, що після того, як інспектор підійшов до автомобіля, в якому знаходився Позивач та повідомив йому причини зупинки та факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 2.9 (д) Правил дорожнього руху, Позивач ОСОБА_3 не заперечував самого факту вчинення даного адміністративного правопорушення, а лише вимагав у Відповідача надати докази такого правопорушення.

Крім того, враховуючи саму суть передбаченого пунктом 2.9 (д) адміністративного правопорушення (користування засобами зв'язку, тримаючи їх у руці, під час руху транспортного засобу) та його специфіку (зокрема, те, що таке правопорушення відбувається під час руху транспортного засобу, а також його можливу різну тривалість у часі), а також зважаючи на логічну обмеженість технічних можливостей інспектора патрульної поліції оперативно зафіксувати дане правопорушення, Суд за таких обставин повинен враховувати ті докази, які наявні в матеріалах справи та надавати їм відповідну правову та фактичну оцінку.

В матеріалах справи міститься відео диск із записом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, на якому зафіксовано процедуру розгляду справи про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, і зі змісту даного диску вбачається, що на початку розгляду справи про адміністративне правопорушення Позивач факту вчинення даного правопорушення не заперечував.

Оскільки станом на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення Позивачем не було доведено відсутності в його діях складу відповідного адміністративного правопорушення, в Суду відсутні правові підстави для визнання дій інспектора та оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправними та її скасування.

Інших належних доказів на підтвердження протиправності оскаржуваної постанови позовна заява не містить, і Позивачем таких доказів суду не надано.

Посилання Позивача на порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальність не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та виносячи за її результатами оскаржувану постанову, Відповідачем не було порушено вимог закону, а, відтак, підстави для скасування оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин, Суд дійшов висновку про те, що, вирішуючи справу про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, Відповідачем порушень вимог закону допущено не було.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є необґрунтованими, та, відповідно, такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 99, 100, 158-163, 171-2, 254 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Домбровська Г.В.