Справа № 826/9660/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/9660/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2016 року № 826/9660/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації про визнання протиправним та скасування Розпорядження №16/р від 15.06.2016 року про усунення порушень ліцензійних умов у сфері телекомунікацій, Припису №20/59 від 14.06.2016 року про усунення порушень законодавства про телекомунікації, п.п. 1.3. та 1.4. Рішення №825 про регулювання номерного ресурсу,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком" звернулося із позовною заявою до Окружного адміністративного суду міста Києва до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації №16/р від 15.06.2016 року про усунення порушень ліцензійних умов у сфері телекомунікацій;

- визнати протиправним та скасувати Припис Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації №20/59 від 14.06.2016 року про усунення порушень законодавства про телекомунікації;

- визнати протиправним та скасувати п.п.1.3 та 1.4 Рішення №825 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації про регулювання номерного ресурсу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на момент винесення спірних рішень та припису, він вже мав ліцензію та використовував номерний ресурс на законних підставах, а пропуск трафіку голосової телефонії у форматах номерів 7-365-ХХХХХХХ та 7-869-ХХХХХХХ відбувся у зв’язку із неспроможністю державним органом сформулювати суть та межі заборони, оскільки жоден з нормативних актів не містять посилань на формати номерів 7-365-ХХХХХХХ та 7-869-ХХХХХХХ.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмових заперечень або пояснень по суті спору не надав.

Суд, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

В період з 10 по 30 травня 2016 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації здійснила планову перевірку діяльності ТОВ "Євротранстелеком" на предмет дотримання законодавства в галузі телекомунікацій.

За наслідками проведення перевірки складено відповідний акт №59/пос/12-1 від 30.05.2016 року, у висновку якого зазначено:

- рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації внесено до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій;

- ТОВ "Євротранстелеком" отримало ліцензії на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій;

- ТОВ "Євротранстелеком" при зміні даних, які подавались про включення до реєстру операторів, провайдерів, телекомунікацій не повідомило НКРЗІ (протягом 30 робочих днів) з дня виникнення змін даних стосовно керівника (24.07.2013) та виду діяльності, що є порушенням вимог частини п'ятої статті 42 Закону України "Про телекомунікації";

- ТОВ "Євротранстелеком" побудовано власну телекомунікаційну мережу, до складу якої входить: мережа для надання послуг фіксованого телефонного зв'язку; цифрова транспортна мережа DWDM, SDH; мережа передавання даних;

- ТОВ "Євротранстелеком" використовує на власній телекомунікаційній мережі технічні засоби телекомунікацій: комутатори Ехtreme Networks cерії Summit Х670/Х650/Х480/Х460/Х450/Х440, документи про підтвердження відповідності яких видані не акредитованими в установленому порядку органами, уповноваженими на проведення цієї діяльності, перелік яких узгоджується з НКРЗІ та які відсутні у переліку технічних засобів, які можуть застосовуватись в телекомунікаційних мережах загального користування га дозволені Центральним органом виконавчої влади в галузі зв'язку, що є порушенням вимог частини другої та частини четвертої статті 24 Закону України "Про телекомунікації";

- ТОВ "Євротранстелеком" надає юридичним особам наступні телекомунікаційні послуги: послуги фіксованого телефонного зв'язку (міжнародного, міжміського, місцевого); надання в користування каналів електрозв'язку; з передачі даних; з доступу до Інтернету;

На підставі акту перевірки №59/пос/12-1 прийнято Розпорядження №16/р від 15.06.2016 року, яким ТОВ "Євротранстелеком" зобов’язано в строк до 16.06.2016 року припинити пропуск трафіку голосової телефонії у форматах номерів 7-365-ХХХХХХХ та 7-869-ХХХХХХХ та в строк до 15.07.2016 року припинити використання номерного ресурсу: міжнародний код 4-242-7 пункту сигналізації СКС-7 та код 16-57-0 пункту сигналізації без дозволів на експлуатацію.

Крім того, на підставі акту перевірки №59/пос/12-1 прийнято Припис №20/59 від 14.06.2016 року, яким ТОВ "Євротранстелеком" зобов’язано в строк до 20.07.2016 року внести в типові договори про надання телекомунікаційних послуг відповідні зміни.

Не погоджуючись з правомірністю зазначених розпорядження і припису, позивач звернувся до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки відповідачем зафіксовано пропуск трафіку голосової телефонії у форматах номерів 7-365-ХХХХХХХ та 7-869-ХХХХХХХ в кількості 5 викликів. Факт пропуск трафіку голосової телефонії у вказаних форматах номерів позивачем не оспорюється.

П.9. ч. 1 ст. 58 Закону України "Про телекомунікації" та п. 3.5 Ліцензійних Умов вимагають додержуватися встановленого нормативно-правовими актами порядку маршрутизації трафіку.

Пункт 3.15 Порядку маршрутизації трафіка містить заборону здійснювати маршрутизацію міжнародного трафіка голосової телефонії та трафіка голосової телефонії мереж рухомого (мобільного) зв’язку через міжнародні центри комутації та центри комутації рухомого (мобільного) зв’язку, які розташовані на території України, у індексах номерного ресурсу Російської Федерації для використання на тимчасово окупованій території України.

При цьому, п. 3.15 Порядку маршрутизації трафіку , п.9. ч. 1 ст. 58 Закону України "Про телекомунікації", п. 3.5 Ліцензійних Умов, не містять посилань на формати номерів 7-365-ХХХХХХХ та 7-869-ХХХХХХХ. Крім того, жоден з вказаних нормативних актів не містить методики визначення формату номеру, який підпадатиме під існуючу заборону.

У відповідності до п.п. 9 п. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації відповідач здійснює організаційно-правове забезпечення загальнодоступних телекомунікаційних послуг, послуг пропуску трафіка та послуг поштового зв'язку.

У відповідності до п. 2.5, 2.6, 2.7 Правил взаємоз’єднання телекомунікаційних мереж загального користування, що затверджені рішенням НКРЗІ від 31.03.2015 № 174 та ст. 17, п. 2, п.7 ст. 35, п.13 ст. 39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України №295 від 11.04.2012 року, позивач зобов’язаний надати споживачу замовлену послугу та позивачу забороняється здійснювати блокування трафіку.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Суд наголошує на тому, що реалізація заборони щодо пропуску трафіку, що міститься в п. 3.15 Порядку маршрутизації трафіка в телекомунікаційній мережі загального користування України потребує чіткого алгоритму та процедури виконання такої заборони. У відповідності до п.п. 9 п. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації саме відповідач має обов’язок по розробленню та впровадженню алгоритму та процедури такої заборони. Станом на момент розгляду даної справи відповідачем не розроблено та не впроваджено алгоритму та процедури реалізації господарюючим суб’єктом заборони, що передбачена п. 3.15 Порядку маршрутизації трафіка в телекомунікаційній мережі загального користування України.

Під час проведення перевірки відповідачем зафіксовано використання останнім номерного ресурсу: міжнародний код 4.242.7. пункту сигналізації СКС-7 та код 16.57.0 пункту сигналізації СКС-7. Факт використання номерного ресурсу позивачем не оспорюється.

17.12.2013 року відповідачем прийнято рішення № 825 "Про регулювання номерного ресурсу". Вказаним рішенням позивачу скасовано дозвіл № НР000578 від 27.09.2006 року та НКРЗ НР000579 від 27.09.2006 року на використання номерного ресурсу: код 4.242.7. пункту сигналізації СКС-7 та код 16.57.0 пункту сигналізації СКС-7. Рішення вмотивоване закінченням строку дії відповідної ліцензії (серії АБ № 222866 та серії АБ № 222865 від 29.12.2005 року), на підставі яких видавався дозвіл.

У відповідності до ст. 3.2. Положення № 769 номерний ресурс виділяється оператору в межах Національного плану нумерації. Право користування номерним ресурсом надається на термін дії ліцензії на провадження відповідного виду господарської діяльності у сфері телекомунікацій.

Відповідач на виконання вказаних судових рішень прийняв рішення №392 від 28.07.2015 року та рішення №194 від 12.04.2016 року та подовжив позивачу строку дії ліцензій серії АБ № 222866 та серії АБ № 222865 до 27.07.2020 року.

Таким чином, строк дії ліцензій з 29.12.2005 року по 27.07.2020 року є безперервним, а термін дії дозволу на використання номерного ресурсу: міжнародний код 4.242.7. пункту сигналізації СКС-7 та код 16.57.0 пункту сигналізації СКС-7 так само діє протягом строку дії відповідних ліцензій та закінчується 27.07.2020 року.

Разом із цим, суд звертає увагу на те, що у відповідності до Положення про державне регулювання номерного ресурсу телекомунікаційної мережі загального користування України ключовою підставою отримання зацікавленою стороною дозволу на використання номерного ресурсу є наявність діючої ліцензії. За умови відсутності діючої ліцензії дотримання процедури оформлення дозволу на номерний ресурс, зокрема процедури, що передбачена п.п. 7.4.2. п. 7.4. ст. 7 Положення про державне регулювання номерного ресурсу телекомунікаційної мережі загального користування України є безпідставною і передчасною, оскільки дотримання процедури не призведе до отримання відповідного дозволу та не вплине на наявність діючої ліцензії. Крім того, терміни, що визначені п.п. 7.4.2. п. 7.4. ст. 7 Положення про державне регулювання номерного ресурсу телекомунікаційної мережі загального користування України, не є присічними, а їх пропущення не призводить до автоматичної втрати зацікавленою стороною права на відповідне звернення та не призводить до виникнення у відповідача обов’язку по відмові у задоволенні відповідного звернення зацікавленої сторони щодо видачі чи переоформлення номерного ресурсу.

Також суд звертає увагу на те, що ліцензії позивача серії АБ № 222866 та серії АБ № 222865 були подовжені до 27.07.2020 року на підставі судових рішень, а не на підставі положень ст. 49 Закону України "Про телекомунікації", саме у зв’язку із протиправною діяльністю відповідача.

Таким чином, позивач фізично був позбавлений можливості дотриматись усіх процедурних моментів, що встановлені Законом України "Про телекомунікації" та іншими нормативними актами у сфері телекомунікацій.

Під час проведення перевірки відповідачем зафіксовано невідповідність наявних у позивача договорів на надання телекомунікаційних послуг вимогам Рішення від 29.11.2012 року №624 "Про затвердження Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг… "

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України для Позивача права і обов’язки виникають із закону(нормативного акту) та умов договору.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст договору не може суперечити актам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент укадення договору стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 ст. 179 Цивільного Кодексу України встановлено поняття типового договору. Типові договори, це своєрідні нормативно-правові акти, які затверджені у встановленому порядку компетентними органами. На умовах, передбачених типовим договором, сторони і повинні укласти договір, оскільки, як правило, норми, що містяться у типовому договорі, мають імперативний характер.

Статтею 179 Цивільного Кодексу України встановлен поняття публічного договору. Ппублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У відповідності до ст. 627 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що станом на момент проведення перевірки діяльності позивача, а також станом на момент оформлення припису №20/59 Закон України "Про телекомунікації" та інші нормативні акти не містили в собі затвердженого для галузі телекомунікацій типового договору, та не зобов'язували позивача укладати публічний договір. Усі договори позивача не є типовими або публічними.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, за умови, що такий договір не суперечить законодавству. Усі договори Позивача відповідають вимогам законодавства та нікчемними визнані не були.

Згідно ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування правомірності прийняття оскаржуваних рішень не виконав.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком" задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації №16/р від 15.06.2016 року про усунення порушень ліцензійних умов у сфері телекомунікацій.

Визнати протиправним та скасувати Припис Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації №20/59 від 14.06.2016 року про усунення порушень законодавства про телекомунікації.

Визнати протиправним та скасувати п.п.1.3 та 1.4 Рішення №825 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації про регулювання номерного ресурсу.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком" судові витрати у розмірі 4350 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Є.В. Аблов