Справа № 803/1240/16
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Справа № 803/1240/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Гринчук Я.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до публічного акціонерного товариства «Орлея» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна та накладення арешту коштів на рахунках,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) звернулося з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства «Орлея» (далі - ПАТ «Орлея») про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна та накладення арешту коштів на рахунках.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.07.2016 року ГУ ДФС у Волинській області видано наказ №774 про проведення документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Орлея». На підставі даного наказу були виписані направлення від 11.08.2016 року №001026, №001027, №001028, №001025, №001024.

Даний наказ та повідомлення щодо проведення планової виїзної документальної перевірки від 07.07.2016 року №.07.2016 року направлено ПАТ «Орлея» рекомендованим листом з повідомленням, а 12.07.2016 року на адресу ГУ ДФС у Волинській області надійшло повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що рекомендований лист 12.07.2016 року отриманий особисто директором ПАТ «Орлея» ОСОБА_2

12.08.2016 року посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області здійснено виїзд за юридичною адресою відповідача для вручення платнику податків направлень на перевірку та проведення перевірки.

Однак, посадова особа ПАТ «Орлея» ОСОБА_2 відмовилася від ознайомлення з направленнями на перевірку та допуску посадових осіб ГУ ДФС у Волинській області до проведення виїзної документальної перевірки, про що складено акт від 12.08.2016 року №144/03-20-14-01/00902553.

ГУ ДФС у Волинській області 15.08.2016 року у зв'язку з відмовою платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючих органів прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №2.

У зв'язку з наведеним позивач просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ПАТ «Орлея» та накласти арешт коштів на всіх рахунках, які належать ПАТ «Орлея».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в поданих до суду запереченнях на адміністративний позов та в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, обґрунтовуючи тим, що рекомендований лист від 12.07.2016 року №333, яким направлено наказ та повідомлення про проведення документальної планової перевірки, ПАТ «Орлея» не отримувало. Посилається на лист волинської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 28.09.2016 року №07-п/07-332, з якого вбачається, що відмітку у книзі ф.8 про отримання відповідачем листа здійснено листоношею ВПЗ Гірка полонка ОСОБА_4 Крім того, звертає увагу, що в направленні на перевірку від 12.08.2016 року №00104 зазначено про початок перевірки з 12.08.2016 року, що суперечить самому наказу про проведення перевірки від 07.07.2016 року №774, де вказано про початок перевірки з 22.07.2016 року терміном 10 робочих днів. Вважає, що оскільки товариство не було повідомлене за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки, нею правомірно відмовлено у допуску посадових осіб до її проведення. У зв'язку з наведеним вважає застосування адміністративного арешту майна ПАТ «Орлея» незаконним, тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 07.07.2016 року ГУ ДФС у Волинській області видано наказ №774 про проведення документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Орлея» за період з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року терміном 10 робочих днів з 22.07.2016 року.

Даний наказ та повідомлення щодо проведення планової виїзної документальної перевірки від 07.07.2016 року №00000038 надіслані ПАТ «Орлея» 08.07.2016 року рекомендованим листом з повідомленням №333.

Повідомлення про вручення поштового відправлення №333 повернулося до ГУ ДФС у Волинській області з відміткою про вручення 12.07.2016 року особисто ОСОБА_2.

На підставі вищезгаданого наказу були виписані направлення від 11.08.2016 року №001026, №001027, №001028, №001025, №001024.

12.08.2016 року посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області здійснено виїзд за юридичною адресою ПАТ «Орлея»: 45607, Волинська область, с. Гірка Полонка, вул. Луцька, 10, для вручення платнику податків направлень на перевірку та проведення перевірки.

Однак, директор ПАТ «Орлея» ОСОБА_2 відмовилася від ознайомлення з направленнями на перевірку та допуску посадових осіб ГУ ДФС у Волинській області до проведення виїзної документальної перевірки, про що складено акт від 12.08.2016 року №144/03-20-14-01/00902553.

Як вбачається із наданих ОСОБА_2 поясненнях до даного акту, вона відмовила у допуску до проведення перевірки, оскільки підприємство не було повідомлено за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки, так як не отримувало наказу та повідомлення про проведення перевірки.

У зв'язку з відмовою платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючих органів 15.08.2016 року ГУ ДФС у Волинській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №2.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Згідно із пунктом 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 ПК України, якою визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: 1) направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави для проведення перевірки, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; 2) копії наказу про проведення перевірки; 3) службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що наказ від 07.07.2016 року №774 про проведення документальної планової виїзної перевірки та повідомлення щодо проведення перевірки від 07.07.2016 року №00000038 надіслані ПАТ «Орлея» 08.07.2016 року рекомендованим листом з повідомленням №333.

Відповідно до зворотного боку повідомлення про вручення поштового відправлення №333 даний лист вручено 12.07.2016 року особисто ОСОБА_2.

Проте, як вбачається із листів волинської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 22.08.2016 року №07-п/07-285 та від 28.09.2016 року №07-п/07-332, рекомендований лист з повідомленням про вручення від 08.07.2016 року №333 відповідно до пояснень листоноші ВПЗ Гірка Полонка ОСОБА_4 доставлений на ПАТ «Орлея» та вручений без вчинення підпису у ф.8. Відмітка у книзі ф.8 про вручення рекомендованого листа директору ОСОБА_2 була вчинена листоношею згідно з довіреністю ПАТ «Орлея», в якій зазначено, що ПАТ «Орлея» довіряє отримувати кореспонденцію директору ОСОБА_2 та фінансовому директору ОСОБА_5 За допущену помилку в роботі з листоноші ВПЗ Гірка Полонка ОСОБА_4 буде знято преміальну оплату за серпень 2016 року.

Крім того, відповідно до наказу директора ПАТ «Орлея» від 08.07.2016 року №3 ОСОБА_2 надано чергову відпустку терміном 24 календарних днів з 11.07.2016 року по 03.08.2016 року за відпрацьований період роботи з 14.01.2013 року по 14.01.2014 року, що підтверджує факт неможливості отримання ОСОБА_2 рекомендованого листа з повідомленням про вручення від 08.07.2016 року №333.

Суд також звертає увагу, що в наказі на проведення перевірки від 07.07.2016 року №774 встановлений термін проведення перевірки 10 робочих днів з 22.07.2016 року, однак, в направленнях на перевірку від 11.08.2016 року №001026, №001027, №001028, №001025, №001024 зазначено про початок перевірки з 12.08.2016 року терміном 10 робочих днів.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується, що товариство не було повідомлено за 10 календарних днів до дня проведення перевірки, суд дійшов висновку, що керівником ПАТ «Орлея» ОСОБА_2 12.08.2016 року обґрунтовано не допущено посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової виїзної перевірки.

Разом з тим, загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 ПК України, у відповідності до пункту 94.2 якої арешт майна може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов'язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Отже, норми статті 94 ПК України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від предмета такого арешту.

Водночас чинне законодавство послідовно розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.

Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 ПК України накладається за рішенням керівника контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Натомість арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 цього ж Кодексу здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Жодного рішення податковий орган в такому разі не приймає.

Наведені норми кореспондуються з пунктом 94.4 статті 94 ПК України, відповідно до якого арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Зі змісту цієї норми випливає, що компетенція щодо накладення арешту майна належить контролюючому органу, але така компетенція не поширюється на арешт коштів платника податку, який накладається за рішенням лише суду на підставі звернення контролюючого органу.

При цьому підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника контролюючого органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Звертаючись з даним адміністративним позовом, позивач просив підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків, застосованого позивачем на підставі відповідного рішення від 15.08.2016 року №2, та накласти арешт на кошти на рахунках платника податків.

Підставою для прийняття рішення від 15.08.2016 року №2 про застосування адміністративного арешту майна платника податків і здійснення арешту коштів на рахунках платника податків є підпункт 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, а саме: відмова ПАТ «Орлея» від проведення документальної планової виїзної перевірки та від допуску посадових осіб контролюючих органів.

Таким чином, оскільки встановлено, що ПАТ «Орлея» правомірно недопущено посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової виїзної перевірки, тому позовні вимоги про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ПАТ «Орлея» та накладення арешту коштів на рахунках, які належать ПАТ «Орлея» є безпідставними, відтак в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 69-72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 04 жовтня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В.Дмитрук