Справа № 456/1005/16а,2а/456/58/16
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року Справа № 876/4156/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати незаконною та скасувати постанову головного інспектора будівельного нагляду департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області (далі - ДДАБІ) № 24/39-ф/пз від 04.03.2016 року про визнання винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-42 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладення на неї штрафу у розмірі 5100 грн.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2016 року у справі № 456/1005/16-а вказаний позов було задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ДДАБІ просить скасувати вказану постанову суду та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що за результатами проведеної ДДАБІ перевірки було встановлено, що ОСОБА_2 припис № 24/1409/1 від 07.12.2015 року не виконано, чим порушено п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 14 абз. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 533 від 23.05.2011 року, якою затверджено Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю. У зв'язку з наведеним 04.03.2016 року головним інспектором будівельного нагляду Мончак О.Б. було винесено оспорювань постанову № 24/39-ф/пз, якою на позивача накладено штраф в розмірі 5100 грн. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

Особи, які беруть участь у справі на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не є власником будинку в АДРЕСА_1 Сколівського району Львівської області, не зареєстрована та не проживає у ньому, не вчиняла дій щодо прийняття спадщини після смерті матері, яка була його власником. Крім цього, відповідачем не представлено жодних доказів того, що позивач здійснювала будівництво будинку за вказаною адресою в порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Правил охорони магістральних трубопроводів.

Даючи правову оцінку доводам апелянта та висновкам суду першої інстанції, що викладені у оскаржуваному судовому рішення, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом та слідує з з технічного паспорта на жилий будинок від 25.09.1989 року, по АДРЕСА_1 знаходяться: житловий будинок «А-1», колодязь «к», сарай «Б», сарай «В», вбиральня «Г».

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12.02.1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Сколівської районної ради народних депутатів Львівської області № 32 від 08.02.1990 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на праві особистої власності.

У поясненні від 04.03.2016 року на ім'я директора ДДАБІ Желиха Р.С. (а.с. 25) довірена особа ОСОБА_2 категорично заперечила причетність позивачки до будь-якого самовільного будівництва по АДРЕСА_1.

Відповідно до акту № 24/1409/1 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 07.12.2015 року в охоронюваній зоні магістрального газопроводу «Уренгой-Помари-Ужгород» виявлено бетонний фундамент будинку розміром в плані орієнтовно 8х7, зведено дерев'яні стіни, кров'яний дах та прикріплено гідроізоляційну плівку. Такий акт складено у присутності ОСОБА_2, однак акт не містить посилань про виявлення у ході перевірки проведення будь-яких будівельних робіт, а лише засвідчує наявність вказаної споруди, зведеної без будівельного паспорта та права на виконання будівельних робі.

Приписом № 24/1409/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 07.12.2015 року до ОСОБА_2 поставлено вимогу відповідно до вимог ч.1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» привести об'єкт самочинного будівництва - будівництво житлового будинку на вул. Стефаника в с. Волосянка Сколівського району Львівської області - у відповідність до вимог містобудівного законодавства.

Постановою про №24/39-ф/пз по справі про адміністративне правопорушення від 04.03.2016р., складеною головним інспектором будівельного нагляду ДДАБІ Мончак О.Б., ОСОБА_2 за невиконання припису від 07.12.2015р. за № 24/1409/1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 188-42 КУпАП невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що для накладення на особу вказаного штрафу вимога органу державного архітектурно-будівельного контролю повинна бути законною. Сама по собі наявність підпису позивача ОСОБА_2 на акті перевірки № 24/1409/1 від 07.12.2015 року не може свідчити про законність вимог відповідача у даній справі.

За правилами ч. 2 ст. 71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом із тим, матеріали справи не містять належних доказів на обґрунтування висновків відповідача про те, що ОСОБА_2 будь-яким чином причетна до самочинного будівництва житлового будинку на вул. Стефаника в с. Волосянка Сколівського району Львівської області, а такі обставини нею категорично заперечуються.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи із наведеного апеляційний суд вважає обґрунтованим висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про скасування постанови № 24/39-ф/пз від 04.03.2016 року як такої, що винесена без достатніх правових підстав.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2016 року у справі № 456/1005/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 06 жовтня 2016 року.