Справа № 2а-7228/11/1370
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2011-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2011 р. м. Львів № 2а-7228/11/1370

11 год. 16 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сподарик Н.І., за участі секретаря судового засідання Янчака П.О., представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, підрозділу примусового виконання рішення Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, підрозділу примусового виконання рішення Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій державного виконавця; скасування постанови від 15.06.2011 року №26510932 про накладення штрафу в розмірі 1020,00 грн.

Позовні вимоги Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області обґрунтовує тим, що оспорювана постанова про накладення штрафу є безпідставною, оскільки позивач повідомляв листом від 24.05.2011 року підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції про те, що ОСОБА_2 з 01.01.2011 року не перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області. Зазначає, що причиною не виконання рішення суду, яке зобовязує ГУПФУ здійснити нарахування і виплату щомісячного підвищення до пенсії є зясування вищенаведеного та до заміни сторони у виконавчому провадженні.

Відповідачі прибуття повноважних представників в судове засідання не забезпечили, заперечення на позовну заяву не подали про причини неприбуття суд не повідомили. Про місце, дату та час судового засідання, призначеного судом відповідач відповідно до ст. 35 КАС України вважається повідомленим належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши долучені до матеріалів справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що у задоволені позову потрібно відмовити повністю з наступних підстав:

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 606 ХІV). Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Статтею 17 Закону № 606ХІV передбачено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, зазначених цим Законом.

Відповідно до ст.19 Закону № 606ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 25 Закону № 606 ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Отже, невиконання судового рішення, що набрало законної сили органом примусового виконання рішень є порушенням зазначених законодавчих приписів.

В судовому засіданні встановлено: Львівським окружним адміністративним судом 06.01.2011 року було видано виконавчий лист № 2а-4572/2008. державним виконавцем органу державної виконавчої служби винесено постанову від 17.05.2011 року про відкриття виконавчого провадження та надано строк боржнику для добровільного виконання до 24.05.2011року вищезазначене рішення суду.

Як встановлено в судовому засіданні, Головне управління Пенсійного фонду листом від 24.05.2011 року повідомило підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції про те, що ОСОБА_2 з 01.01.2011 року не перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області. У відповідь державний виконавець надіслав боржнику вимогу від 15.06.2011 року, у якій серед іншого зазначив, що підстав для звернення до суду із заявою про розяснення судового рішення немає, оскільки вимоги виконавчого документа не виконані, а причини невиконання не є поважними. Встановивши невиконання боржником рішення суду без поважних причин, державний виконавець виніс постанову від 15.06.2011 року про накладення штрафу в сумі 1020 грн., яку позивач, з наведених вище мотивів, оскаржив до суду.

Згідно зі ст. 89 Закону № 606 у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як вбачається з постанови про накладення штрафу суд зобовязував Головне управління Пенсійного фонду як боржника у виконавчому провадженні нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_3 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та виплачених сум за періоди з 13 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року по 30 вересня 2008 року.

Твердження позивача про те, що постанова не виконана оскільки не відбулась заміна у виконавчому провадженні є необґрунтованою, тому що відповідно до ч.5 ст. 8 Закону № 606 у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Чого позивачем зроблено не було.

У відповідності п. 1.1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України 27.06.2002р. № 11-2 з наступними змінами (далі - Положення) - головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі утворюють систему органів Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади. Управління підвідомчі та підзвітні Фонду.

Згідно пп. 1 та пп. 2 п. 2.1. Положення основними завданнями Управління є забезпечення призначення пенсій та забезпечення виплати пенсій.

Боржником по оспорюваному виконавчому провадженні є Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, яке входить в структуру Пенсійного Фонду України, а відтак виконавче провадження згідно виконавчого листа відкрито правомірно.

Суд зауважує, що в позовній заяві не наведено жодних обґрунтованих законних підстав порушення державним виконавцем вимог Закону 606ХІV при прийнятті постанови від 15.06.2011 року про накладення штрафу на Управління, а також доказів, які б стали причиною невиконання оскаржуваної постанови. Оскільки відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України, то суд розцінює дії позивача щодо оскарження постанови від 15.06.2011 року не інакше, як ухилення від виконання судового рішення щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням абз. 1. ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 3. ст. 2 та до ст. 11 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності , відповідно до якого субєкти владних повноважень зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Оскільки, позивачем доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог не наведено, тому суд вважає, що посадова особа органу виконавчої служби діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений законом.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у формі судового збору , не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 17-19, 70, 94, 160-163,167 КАС України, суд

постановив:

В задоволені позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2011року.

Суддя Сподарик Н.І.