Справа № 815/2575/16
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 жовтня 2016 року м. Київ К/800/26120/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу № 96 від 23 травня 2016 року про відмову у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову.

Судами встановлено, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Сирії, за національністю - араб, за віросповіданням - мусульманин-суніт. До України прибув літаком 06 липня 2011 року на підставі національного паспорту. За час його перебування в Україні трапився переворот в Сирії, а тому, як зазначає позивач, він не має можливості повернутись до країни походження в зв'язку із тим, що у нього виник ризик для життя через змушування йти служити до армії.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі № 815/1021/15 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України. Визнано неправомірним та скасовано рішення Державної міграційної служби України № 782-14 від 31 грудня 2014 року про відмову ОСОБА_1 у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та зобов'язано відповідача прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2015 року скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 05 серпня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2015 року на підставі пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України через необґрунтованість касаційної скарги, оскільки викладені в ній доводи не викликали необхідності перевірки матеріалів справи, а позивач не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

16 травня 2016 року ОСОБА_1 повторно звернувся до управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту з тих підстав, що не бажає приймати участь у військових діях на території Сирії.

23 травня 2016 року за результатами розгляду особової справи позивача № 2016ОD0078 відповідач дійшов висновку про відмову громадянину Сирії ОСОБА_1 в оформленні документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, через відсутність умов, передбачених пунктами 1, 13 частини 1 статті 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Вказаний висновок Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області обґрунтувало тим, що зазначені позивачем обставини при повторному зверненні до органу міграційної служби вже розглядалися Державною міграційною службою України та судовими інстанціями, відповідні рішення вказують на відмову в позитивному ухваленні клопотання особи, а протиріччя між зверненнями до управління в 2012 та 2016 роках - на необґрунтованість історії переслідування заявника, тобто відсутність підстав для надання захисту в Україні.

23 травня 2016 року наказом заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області відповідно до пункту 6 статті 5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" прийнято рішення № 96 про відмову в прийнятті заяви громадянина Сирії ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Цього ж дня, позивач отримав повідомлення № 204 про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що 16 травня 2016 року у повторно поданій позивачем заяві про надання йому міжнародного захисту в Україні, відсутні посилання на нововиявлені обставини або матеріали, які підтверджують обґрунтованість побоювань щодо повернення до країни свого походження. Позивачем не надано доказів, що його подальше перебування у країні походження або повернення до неї реально загрожує його життю і свободі та така ситуація склалася внаслідок його переслідування за ознакою раси, віросповідання, національності, громадянства, належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

При цьому, згідно з положенням статті 40 Директиви Європейського парламенту та Ради ЄС «Про загальні процедури надання і втрати міжнародного захисту» від 26 червня 2013 року № 2013/32/1:11, з метою прийняття рішення щодо прийнятності розгляду повторної заяви про надання міжнародного захисту, таку заяву має бути попередньо вивчено на предмет нових відомостей, що виникли або були подані заявником. Якщо після попереднього вивчення відповідних фактів, заявником будуть надані нові відомості, які значно підвищують ймовірність того, що він може кваліфікуватись як біженець відповідно до Директиви 2011/95/ЄС, заява розглядається по суті. Водночас, якщо заявник подає повторну заяву без надання нових доказів або аргументів, невідповідно було б вимагати від держав-членів ЄС проведення нової процедури в повному обсязі. В таких випадках держави-члени повинні мати право відхилити заяву як неприйнятну для розгляду відповідно до принципу неприпустимості повторного розгляду.

Натомість, в якості причини повторного звернення із заявою позивач вказує побоювання зазнати серйозної шкоди в Сирії внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуації внутрішнього збройного конфлікту, що в свою чергу є однією з кваліфікуючих ознак додаткового захисту. Однак, судами зазначено, що Державна міграційна служба України приймаючи рішення від 31 грудня 2014 року № 782-14 про відмову ОСОБА_1 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, належним чином проаналізувала вказані обставини, тому, такі аргументи позивача не можуть бути прийняті як належні. До того ж, законність рішення від 31 грудня 2014 року № 782-14 підтверджується судовими рішеннями у справі № 815/1021/15, які набрали законної сили, та 05 серпня 2015 року переглянуті Вищим адміністративним судом України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що судові рішення прийняті судами попередніх інстанцій без вивчення інформації по країні походження, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу № 96 від 23 травня 2016 року про відмову у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак