Справа № 814/1438/16
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 р.м. ХерсонСправа № 814/1438/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського окружного адміністративного суду, третя особа: Державна судова адміністрація України про перерахунок заробітної плати,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з адміністративним позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду (далі - відповідач), третя особа: Державна судова адміністрація України, в якому просить зобов'язати Миколаївський окружний адміністративний суд здійснити перерахунок та виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними наказами Миколаївського окружного адміністративного суду, та усіх надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу: за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно відповідно до абз.2 ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про прокуратуру"); за період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. включно відповідно до абз.2 ч.1 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); за період 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р. виходячи з посадового окладу - 0,3 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення, з врахуванням фактично виплаченої заробітної плати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 11.11.2013 р. працює на посаді секретаря судового засідання Миколаївського окружного адміністративного суду. У період з 26.10.2014 р. по 08.09.2015 р. заробітна плата нараховувалась, виходячи з посадового окладу в розмірі 1218 грн., з 01.09.2015 р. - 1378 грн., а з 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р. - 2067 грн., що не відповідає законодавству про оплату праці працівників апарату судів, а саме: абз.2 ч.1 ст.144 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VІІ "Про прокуратуру" та абз.2 ч.1 ст.147 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 192-VІІІ "Про забезпечення права на справедливий суд".

14.10.2014 р. прийнято Закон України № 1697-VІІ "Про прокуратуру", що набрав чинності 26.10.2014 р. Пунктом 5 розділу XII "Прикінцеві положення" цього Закону внесено зміни до ч.1 ст.144 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів", а саме: її було доповнено новим абзацом другим, відповідно до якого "розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 % посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців".

При цьому, пп.2 п.13 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" Кабінету Міністрів України було доручено у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Таке правове регулювання означає, що з 26.10.2014 р. за працівниками апарату судів визнано право на посадові оклади у нових (підвищених) розмірах.

01.01.2015 р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014 р. № 80-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Абз.3 п.9 Прикінцевих положень цього Закону встановлено, що норми і положення ч.3 ст.69, ст.129, ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведеного положення дозволяє стверджувати, що воно по-іншому врегулювало зазначені відносини, ніж абз.2 ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру": розмір посадових окладів визначався не законом, а повинен був визначатися постановою Кабінету Міністрів України. Оскільки Закон про Державний бюджет на 2015 рік був прийнятий 28.12.2014 р., тобто пізніше, ніж Закон України "Про прокуратуру", то пріоритет у застосуванні має саме перший із цих законів.

Крім цього, пп.5 п.63 розділу 1 Закону України від 28.12.2014 р. № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено новим п.26 такого змісту: "Установити, що норми і положення… частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"… застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування". Наведена зміна також набрала чинності з 01.01.2015 р.

Однак, Кабінет Міністрів України наведене делеговане повноваження виконав лише 02.09.2015 р., прийнявши постанову Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (далі - постанова КМУ № 644), якою в новій редакції додатка 47 до постанови КМУ № 268 викладено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів. Ця постанова набрала чинності 09.09.2015 р.

Не зрозуміло, якою нормою права визначався розмір посадового окладу працівників апарату судів протягом часу, поки не була прийнята постанова КМУ № 644. Неприйняття урядом України відповідного правового акта про розмір окладу працівників апарату судів без законних підстав, без легітимної мети є втручанням у майнове право працівників апарату судів, гарантоване їм Законом про Державний бюджет на 2015 рік.

12.02.2015 р. було прийнято Закон України № 192-VІІІ "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав законної сили 29.03.2015 р. Даним Законом у новій редакції викладено Закон України "Про судоустрій і статус суддів". Абзацом 2 ч.1 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у цій редакції передбачено, що "розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців". Наведене положення не передбачає повноважень Кабінету Міністрів України щодо регулювання розміру посадових окладів працівників апарату судів.

З 09.09.2015 р. посадові оклади працівників апарату судів виплачувались у розмірах, визначених постановою КМУ № 644. Так, у додатку 47 до постанови КМУ № 268 (в редакції постанови КМУ № 644) посадовий оклад судового розпорядника встановлено з коефіцієнтом 0,3 від місячного посадового окладу судді місцевого суду.

Позивач стверджує, що її посадовий оклад мав би складати з 09.09.2015 р. - 4134 грн. (13780 грн. х 0,3). Однак, як вбачається з розрахункових листів, обчислення заробітної плати за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року проводилось, виходячи з посадового окладу у розмірі 2067 грн. Зменшення посадового окладу вважає неправомірним, зазначає, що бюджетне фінансування не може бути тією обставиною, яка виключає відповідальність суб'єкта владних повноважень перед особою.

Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження та письмове заперечення на позов. Заперечення мотивоване тим, що згідно ч.2 ст.145 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності, зокрема місцевих та апеляційних судів здійснює ДСА України. Відповідно до ст.22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, тобто за обсягом наданих прав, відповідний місцевий суд є бюджетною установою та розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня. Відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з державного бюджету, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача.

Частиною 1 статті 51 Бюджетного Кодексу визначено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

ДСА України звертає увагу на те, що підставою для відмови у здійсненні нарахування та виплати заробітної плати є не відсутність бюджетного фінансування, а відсутність механізму при здійсненні нарахування та виплати заробітної плати позивачу, так як, не приведення Кабінетом Міністрів України нормативно-правових актів у відповідність до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", на час виникнення спірних правовідносин також унеможливлює виплату заробітної плати у визначеному Законом розмірі.

Окрім того, зазначає, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Просить відмовити в задоволенні позову.

Оскільки від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, від третьої особи - про розгляд справи в письмовому провадженні, а представник відповідача, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, без поважних причин у судове засідання не з'явився, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11.11.2013 р. працює на посаді секретаря судового засідання в Миколаївському окружному адміністративному суді.

Згідно з довідкою від 02.06.2016 № 23/05-16, виданою Миколаївським окружним адміністративним судом, заробітна плата позивачу нараховувалась виходячи з посадового окладу, встановленого штатним розписом. Сума посадового окладу складала з 01.10.2014 р. - 1218 грн., з 01.09.2015 р. - 1378 грн., з 09.09.2015 р. - 2067 грн.

Надаючи оцінку діям відповідача щодо правомірності нарахування та, як наслідок, виплати заробітної плати, суд звертає увагу на наступні приписи законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" набрав чинності 26.10.2014 р. Цим Законом внесено зміни до ст.144 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", зокрема щодо визначення розміру посадового окладу працівника апарату суду.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону "Про прокуратуру" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

З 28.03.2015 р. Законом України від 12.02.2015 № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.147 якого регулює відносини, пов'язані із матеріальним, побутовим забезпеченням та соціальним захистом працівників судової системи, в тому числі встановлює критерії визначення розміру посадового окладу працівника апарату суду.

Підпунктом 2 пункту 13 перехідних положень Закону № 192-VIII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16.12.1993 р. № 3723-XII "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також ч.2 ст.8 Закону України від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР "Про оплату праці" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (ст.13 Закону № 108/95-ВР).

За правилами ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції до 28.03.2015 р.) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (ст.143 Закону № 2453-VI). Аналогічні правила закріплені і у ст.ст.145, 146 Закону № 2453-VI у редакції з 28.03.2015 р.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 р. № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік" визначено, що норми і положення, зокрема частини першої статті 144 Закону № 2453-VI, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону № 2453-VI застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", зокрема додатком 47, який залишався незмінним до 09.09.2015 р. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VIII обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Ураховуючи наведене, оскільки з 26.10.2014 р. до 09.09.2015 р. Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (набрала чинності 09.09.2015 р.) визначено, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду", законами України від 16.01.2014 р. № 719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та від 28.12.2014 р. № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VI, частини першої статті 147 Закону № 2453-VI (у редакції з 28.03.2015 р.) не передбачено, відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Наведені висновки відповідають висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16, від 13 липня 2016 року у справах № 21-1488а16 та № 21-1888а16.

Згідно ч.2 ст.161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 122, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївського окружного адміністративного суду, третя особа: Державна судова адміністрація України про перерахунок заробітної плати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 12.2