Справа № 819/1066/16
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1066/16

28 вересня 2016 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецької С.Є.

за участю представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання нечинним та скасування наказу про проведення перевірки, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3 Позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - Тернопільська ОДПІ) про визнання нечинним та скасування наказу начальника Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області № 1050 від 02.09.2016р. про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3

В обґрунтування позову зазначається, що Позивач отримала 08.09.2016р. від Тернопільської ОДПІ повідомлення про проведення документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015 р. та з питань дотримання вимог правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 терміном 10-ть робочих днів з 13 вересня 2016 р.

Перевірку було призначено на підставі наказу начальника Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області №1050 від 2 вересня 2016 р., в межах плану-графіку проведення документальних плановик виїзних перевірок суб'єктів господарювання на III квартал 2016 року.

Позивачем не було допущено до перевірки представників відповідача, з підстав того, що у ФОП ОСОБА_3 вже проводилась планова перевірка 19.06.2015р. про що було складено акт перевірки від 19.06.2015р.

Крім того позивач зазначив, що у 2015 р. його сума загального оподаткованого доходу становила 7112955,84 грн., а перевірка суб'єктів господарювання у 2015-2016рр. з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки. Позивач заяву на перевірку не подавала, та дозвіл Кабінету Міністрів України на перевірку не було.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, подав заперечення в якому вказав наступне.

Право визначати перелік платників податків, які повинні бути включені до графіку перевірок та перевірені, має сам податковий орган, після чого такий план-графік підлягає затвердженню вищестоящим органом.

План-графік проведення планових документальних перевірок суб'єктів господарювання на III квартал 2016 року, до якого включено позивача, затверджений головою ДФС України Насіровим P.M. 30.06.2016 р.

Згідно із п.5 Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 02.06.2015 № 524 затверджені плани-графіки є обов'язковими для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Пунктом 4 розділу 5 згаданого вище Порядку встановлено ряд критеріїв відбору до плану-графіка самозайнятих осіб, зокрема, до високого ступеня ризику відносяться - платники и декларуванням сум доходу нарівні або менше рівня витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

Так згідно поданої позивачем декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік задекларована сума доходу майже дорівнює документально підтвердженим витратам, пов'язаним із господарською діяльністю, що і слугувало одним із основних критеріїв відбору (документально підтверджені витрати становлять більше 98% задекларованої суми доходу).

Враховуючи вищенаведене представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом при постановленні рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що згідно із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_3 зареєстрована 17.08.2010 року як суб'єкт господарської діяльності, знаходиться на обліку у Тернопільській ОДПІ. Основний вид економічної діяльності - оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами.

Наказом начальника Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області № 1050 від 2 вересня 2016 року на підставі плану-графіку проведення документальних плановик виїзних перевірок суб'єктів господарювання на III квартал 2016 року призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015 р. та з питань дотримання вимог правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 терміном 10-ть робочих днів з 13 вересня 2016 року.

Повідомлення про проведення вищевказаної перевірки та копію наказу про її проведення ФОП ОСОБА_3 отримано 08.09.2016р.

Представником позивача було не допущено посадових осіб Тернопільської ОДПІ для проведення вказаної перевірки; про що останніми було складено відповідний акт відмови у допуску до проведення перевірки.

Судом встановлено, що попередню документальну планову перевірку ФОП ОСОБА_3 проведено 19.06.2015 р. за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., про що складено акт перевірки від 19.06.2015 р. № 3942/19-18/17-02-23/НОМЕР_1.

Відповідно до п. 75.1.2 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати, усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуюся в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Відповідно до п. 77.2 ст. 77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Розділом 5 наказу Міністерства Фінансів України від 02.06.2015 № 524 «Про затвердження Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків» (далі - Порядок № 524) передбачено критерії відбору самозайнятих осіб, відповідно до яких ФОП ОСОБА_3 не може відноситись до суб'єкта господарювання із високим ступенем ризику, а тому відповідно п.77.2. ст.77 ПК України планова документальна перевірка в останнього повинна проводитись не частіше 1 разу на 2 роки.

Враховуючи вищезазначені норми, що врегульовують спірні правовідносини та зважаючи на зазначені вище обставини справи, а саме, що у 2015 році у ФОП ОСОБА_3 уже проводилась планова документальна перевірка, суд приходить до висновку про те, що винесення наказу № 1050 від 02.09.2016 року та призначення планової перевірки у 2016 році не узгоджується із нормами п. 77.2. ст.77 ПК України.

Крім того, відповідно до ч.3 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України № 71-VIII від 28.12.2014 р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Пунктом 77.3 ст.77 ПК України регламентовано, що забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Згідно копії податкової декларацій про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_3 за 2015рік (а. с. 34-36), сума загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності за 2015 рік становить 7112955,84 грн., тобто менше 20 мільйонів.

ФОП ОСОБА_3 будь-яких заяв до Тернопільської ОДПІ щодо проведення перевірки не подавала, а відомості про те, що Кабінет Міністрів України надавав дозвіл Тернопільській ОДПІ на проведення планової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. та з питань дотримання вимог правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015 р. відсутні.

Також, доказів того, що наказ прийнятий згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України відповідачем не надано.

Слід зазначити, що з аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що після набрання чинності Законом України від 28.12.2014 р. № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» видання контролюючим органом наказу на проведення перевірки платників податків, доходи яких за попередній рік не перевищували 20 млн. грн. вимагає від керівника зазначати в наказі, з якого саме питання призначається перевірка.

Зазначене правило встановлює пільговий режим для певної категорії суб'єктів господарювання, а отже захист платників податків від безпідставних та необґрунтованих перевірок потребує конкретизації дій контролюючих органів, що унеможливлює видання наказів із «загальними» формулюваннями - щодо проведення перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, оскільки таке формулювання необґрунтовано розширює повноваження контролюючого органу, звуження яких як раз і було на меті законодавця.

Відтак, на підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що Тернопільською ОДПІ при прийнятті наказу призначено перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, всупереч змісту пункту 3 розділу II Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014 р., п.77.3 ст. 77 ПК України та п.77.2. ст. 77 ПК України.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що оскаржену перевірку призначено безпідставно з порушенням норм ПК України.

Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що наказ начальника Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області № 1050 від 02.09.2016 р. про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

При цьому судом не приймається до уваги посилання представника позивача як на підставу правомірності включення до плану-графіку проведення документальних планових перевірок на ІІІ квартал 2016 року позивача, з огляду на п. 4 Порядку № 524, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування порушень, на які посилається позивач у позовінй заяві, та наявність яких встановлена судом та підтверджена матеріалами даної адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1378 грн.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь позивача у сумі 1378 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати нечинним та скасувати наказ начальника Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області № 1050 від 02.09.2016 р. про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області на користь ФОП ОСОБА_3 (НОМЕР_1) 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн.) сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

В повному обсязі постанова складена 03.10.2016р.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.