Справа № 802/1215/16-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 вересня 2016 р. Справа № 802/1215/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області

до: Тульчинської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про: скасування сертифікату на земельну частку

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась Заозерненська сільська рада Тульчинського району Вінницької області (далі - Заозеренська сільська рада, позивач) до Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області (далі - Тульчинська районна державна адміністрація, відповідач) у якому просить:

- визнати недійсним та скасувати сертифікат серії НОМЕР_1, виданий на підставі рішення Тульчинської районної державної адміністрації від 17.04.2000 року №129-р на право на земельну частку (пай), який знаходиться в межах Заозерненської сільської ради, площею 1,6577 умовних кадастрових гектарів, виданий ОСОБА_1;

- передати земельну ділянку №95 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6577 га до земель комунальної власності Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Також, 22.09.2016 року представником позивача подано клопотання про зміну позовних вимог, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати п.2 Розпорядження Тульчинської районної державної адміністрації від 17.04.2000 року №129-р «Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) по КСП «Світанок»с. Заозерне та видачу сертифікатів»в частині видачі сертифікату на право приватної власності на земельну частку (пай), який знаходиться в межах Заозерненської сільської ради, згідно списку пропущених членів КСП «Світанок»при розпаюванні земель колективної власності с. Заозерне Тульчинського району Вінницької області за №53 на ім'я ОСОБА_1, який був затверджений на загальних зборах членів КСП «Світанок»с. Заозерне протоколом №2 від 08.02.2000 року;

- скасувати сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, який знаходиться в межах Заозерненської сільської ради, площею 1,6577 умовних кадастрових гектарів, виданий ОСОБА_1.

Враховуючи те, що заява про зміну позовних вимог подана позивачем до початку розгляду справи по суті, суд усною ухвалою із занесенням до журналу судового засідання, керуючись ст. 137 КАС України, вирішив прийняти її до розгляду.

Крім того, 22.09.2016 року позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду. При цьому заява обґрунтована тим, що про порушення своїх законних прав та інтересів позивач дізнався лише у травні 2016 року, а саме тоді, коли 11.05.2016 року ознайомився із документами в Тульчинському відділі Держгеокадастру у Вінницькій області, де серед інших документів виявлено невитребуваний сертифікат серія НОМЕР_1 на право приватної власності на земельну частку (пай), який знаходиться в межах Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, площею 1,6577 в умовах кадастрових гектарів, виданий на ім'я ОСОБА_1. Таким чином, на думку представника позивача, шестимісячний строк звернення до адміністративного суду необхідно обчислювати починаючи з 11.05.2016 року, тоді як до суду звернувся 17.08.2016 року, а отже немає підстав вважати його пропущеним.

Частиною першою статті 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Статтею 99 КАС України визначено строки звернення до адміністративного суду. Так, відповідно до частини 2 зазначеної статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу частини 3 статті 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Тобто, розпочинати рахувати строк звернення до суду можна лише з того моменту коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права. При цьому необхідно встановити чи дійсно особа знала або могла дізнатись про порушення свого прав та підтвердити факт цієї можливості відповідними доказами або обставинами.

У поданому клопотанні позивач зазначає, що про порушення його прав та інтересів йому стало відомо лише 11.05.2016 року після ознайомлення із документами в Тульчинському відділі Держгеокадастру у Вінницькій області.

Відтак, суд доходить висновку, що про порушення своїх прав та інтересів позивач дізнався 11.05.2016 року, тоді як інших належних доказів на спростування такої обставини у розпорядженні суду немає.

Таким чином, враховуючи що даний адміністративний позов поданий 17.08.2016 року, встановлений законом шестимісячний строк звернення до суду не пропущено.

Крім того, судом задоволено клопотання представника позивача та протокольною ухвалою суду із занесенням до журналу судового засідання, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Заозерненською сільською радою, в ході вивчення стану додержання та виконання органами місцевого самоврядування вимог законодавства щодо забезпечення представництва та захисту інтересів територіальних громад для оформлення документів по відумерлій спадщині, виявлено не витребуваний сертифікат серія НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 1,6577 га виданий на ім'я ОСОБА_1. У ході розгляду документів і запитів стосовно ОСОБА_1 було встановлено, що дана громадянка хоч є в списках членів КСП «Світанок» при розпаюванні земель колективної власності с. Заозерне Тульчинського району Вінницької області і зазначена в протоколі №2 від 08.02.2000 року за № 53, однак ніколи не була членом КСП «Світанок» і не проживала на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Представник позивача у судове засідання не прибув, водночас надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (вх.№20361 від 27.09.2016 року).

Представник відповідача у судове засідання також не прибув та подав клопотання, у якому просить провести розгляд справи за його відсутності, а при винесенні рішення покладається на розсуд суду (вх.№18575 від 06.09.2016 року).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, у судове засідання не з'явилась, до суду повернувся конверт із відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС, адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 6 статі 128 КАС України визначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У відповідності до ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказані вимоги КАС України та враховуючи клопотання представника позивача та відповідача, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено, що КСП «Світанок» села Заозерне здійснило паювання землі, яка належала йому на праві колективної власності, визначивши розмір земельної частки (паю) у колективній власності на землі кожного члена (без виділення земельної частки в натурі).

Так, протоколом зборів уповноважених членів КСП «Світанок» с. Заозерне від 08.02.2000 року затверджено списки членів КСП «Світанок», які мають право на отримання сертифікатів на земельну частку (пай) в кількості 799 чоловік, серед яких мітиться прізвище ОСОБА_2.

17.04.2000 року Тульчинською районною державною адміністрацією Вінницької області видано розпорядження №129-р «Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) по КСП «Світанок» с. Заозерне та видачу сертифікатів» (а.с.88).

Так, на підставі Списку пропущених членів КСП «Світанок» при розпаюванні земель колективної власності с. Заозерне Тульчинського району Вінницької області, затвердженого на загальних зборах членів КСП «Світанок» с. Заозерне (Протокол №2 від 08.02.2000 року), та розпорядження Тульчинської районної державної адміністрації №129-р від 17.04.2000 року, Тульчинською районною державною адміністрацією 27.04.2000 року видано сертифікат серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 на право на земельну частку (пай), який знаходиться в межах Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, площею 1,6577 умовних кадастрових гектарів (а.с.94).

При перевірці документів щодо правових підстав видачі сертифікату серії ВН №038941 Заозерненською сільською радою, в ході вивчення стану додержання та виконання органами місцевого самоврядування вимог законодавства щодо забезпечення представництва та захисту інтересів територіальних громад для оформлення документів по відумерлій спадщині, виявлено що громадянка ОСОБА_1 не працювала в колгоспі КСП «Світанок» і не проживала на території Заозерненської сільської ради.

Таким чином, Заозерненська сільська рада дійшла висновку, що сертифікат серії НОМЕР_1, виданий на підставі рішення Тульчинської районної державної адміністрації від 17.04.2000 року на ім'я ОСОБА_1, виданий безпідставно.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено осіб, які мають право на земельну частку (пай). Так, право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Статтею 2 зазначеного закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Так, на підставі Списку пропущених членів КСП «Світанок» при розпаюванні земель колективної власності с. Заозерне Тульчинського району Вінницької області, затвердженого на загальних зборах членів КСП «Світанок» с. Заозерне (Протокол №2 від 08.02.2000 року), та розпорядження Тульчинської районної державної адміністрації №129-р від 17.04.2000 року, Тульчинською районною державною адміністрацією 27.04.2000 року видано сертифікат серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 на право на земельну частку (пай), який знаходиться в межах Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, площею 1,6577 умовних кадастрових гектарів .

Згідно ч.3 статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої РДА або вищого рівня чи в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як встановлено судом, громадянка ОСОБА_1 не працювала в колгоспі КСП «Світанок» і не проживала на території Заозерненської сільської ради, що підтверджується довідкою Заозерненської сільської ради (а.с.42), довідками комунальної установи «Тульчинський трудовий архів»(а.с.43-45).

Таким чином, суд доходить висновку про визнання протиправним та скасування п.2 розпорядження Тульчинської районної державної адміністрації від 17.04.2000 року №129-р «Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) по КСП «Світанок» с. Заозерне та видачу сертифікатів» в частині видачі сертифікату на право приватної власності на земельну частку (пай), який знаходиться в межах Заозерненської сільської ради, згідно списку пропущених членів КСП «Світанок» при розпаюванні земель колективної власності с. Заозерне Тульчинського району Вінницької області за №53 на ім'я ОСОБА_1, який був затверджений на загальних зборах членів КСП «Світанок» с. Заозерне протоколом №2 від 08.02.2000 року.

З урахуванням викладеного, підлягає задоволенню і друга позовна вимога про скасування спірного сертифікату на право приватної власності на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, який знаходиться в межах Заозерненської сільської ради, площею 1,6577 умовних кадастрових гектарів, виданого ОСОБА_1, як такого, що виданий з порушенням вимог чинного законодавства.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати п.2 Розпорядження Тульчинської районної державної адміністрації від 17.04.2000 року №129-р «Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) по КСП «Світанок» с. Заозерне та видачу сертифікатів» в частині видачі сертифікату на право приватної власності на земельну частку (пай), який знаходиться в межах Заозерненської сільської ради, згідно списку пропущених членів КСП «Світанок» при розпаюванні земель колективної власності с. Заозерне Тульчинського району Вінницької області за №53 на ім'я ОСОБА_1, який був затверджений на загальних зборах членів КСП «Світанок» с. Заозерне протоколом №2 від 08.02.2000 року.

Скасувати сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, який знаходиться в межах Заозерненської сільської ради, площею 1,6577 умовних кадастрових гектарів, виданий ОСОБА_1.

Стягнути на користь Заозерненської сільської ради сплачений судовий збір у сумі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) гривень 00 (нуль) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Тульчинської районної державної адміністрації.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна