Справа № 359/4777/16-а
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/158/2016
Справа №359/4777/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 жовтня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі - Алфімовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити дію, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_2, який був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом 1 групи. Захворювання та смерть ОСОБА_2 пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З 27 квітня 1999 року і по день смерті ОСОБА_2 отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач отримує пенсію за віком, розмір якої становить 1608 гривень 88 копійок, а її чоловік отримував пенсію у розмірі 9464 гривень 48 копійок. 11 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського об'єднаного УПФ України Київської області із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший та призначення їй пенсії по втраті годувальника. Проте, рішенням №4880 від 10 лютого 2016 року Бориспільське об'єднане УПФ України Київської області відмовлено ОСОБА_1 у переході на пенсію по втраті годувальника у зв'язку з тим, що в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2 відсутні первинні документи за роботу в зоні відчуження. Позивач вважає, що вказівка відповідача на відсутність підстав, які необхідні для призначення їй пенсії відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є необґрунтованою, оскільки її чоловік отримував даний вид пенсії, призначений відповідним розпорядженням УПФ України, за життя ОСОБА_2 вказане розпорядження ніким не скасовувалось. Таким чином, при вирішенні питання про наявність підстав для переходу ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника, перевірка обґрунтованості прийняття рішення щодо призначення пенсії годувальнику здійснюватися не може. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірними дії Бориспільського об'єднаного УПФ України Київської області щодо відмови їй у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також просить зобов'язати Бориспільське об'єднане УПФ України Київської області призначити та виплатити їй державну пенсію у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 50 процентів від пенсії померлого ОСОБА_2, розмір пенсії якого складає 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 100 процентів від мінімальної пенсії за віком, та щомісячну компенсацію за втрату годувальника у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком з 02 липня 2015 року згідно з ст.ст.50,52,53,54,67,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як вдові учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Сторони у судове засідання не з'явились. Представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача Сірик О.М. також надав до суду клопотання, яким просив розглянути справу за його відсутності та надав письмові заперечення, якими просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 20 листопада 1976 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.29).

ОСОБА_2 на час смерті був учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалідом 1 групи, відповідно до копії посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 та вкладки до нього (а.с.19).

Крім того, ОСОБА_2 перебував на обліку в Бориспільському об'єднаному УПФ України Київської області та отримував пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам І групи у розмірі 9464 гривень 48 копійок (а.с.27).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім'я (а.с.5).

Згідно експертного висновку №4317 від 30 вересня 2015 року, наданого Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України, виданого родичам ОСОБА_2, захворювання та смерть останнього, пов'язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.6).

Позивач також перебуває на обліку в Бориспільському об'єднаному УПФ України Київської області та отримує пенсію за віком при повному стажі у розмірі 1608 гривень 68 копійок (а.с.32).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

Згідно з ч.1 та п.1 ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. При цьому, непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

У відповідності до положення ч.3 ст.36Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

11 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського об'єднаного УПФ України Київської області з заявою про переведення її з одного види пенсії на інший та призначення їй пенсії по втраті годувальника.

Рішенням Бориспільського об'єднаного УПФ України Київської області №4880 від 10 лютого 2016 року їй відмовлено у переводі на інший вид пенсії, а саме на пенсію по втраті годувальника. У зв'язку з тим, що в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2 відсутні первинні документи за роботу в зоні відчуження (а.с.8).

Відповідно до положення ч.1 ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Згідно з положенням ч.1 та ч.3 ст.54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Як роз'яснив Пленум Вищого Адміністративного Суду України в п.7 постанови №4 від 16 березня 2012 року «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 49, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» особам, віднесеним до категорії 1, державні пенсії призначаються відповідно до статті 54 Закону про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Це пенсія по інвалідності та пенсія у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, встановлено, що факт виконання ОСОБА_2 діяльності, пов'язаної з ліквідацією наслідків на Чорнобильській АЕС в період з 03 травня по 06 травня 1986 року, та правомірність документів щодо виконуваних ним робіт підтверджується довідками та наказами, наявними в пенсійній справі (а.с.10-26).

Вказана пенсія нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_2 до дня його смерті. Жодних зауважень щодо розбіжностей у визначенні періоду участі годувальника в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та не підтвердження довідки №01/125 від 16 червня 1999 року, первинними документами, Бориспільським об'єднаним УПФ Київської області не пред'являлось.

Враховуючи те, що позивачем подано до Бориспільського об'єднаного УПФ України Київської області всі документи, необхідні для призначення пенсії по втраті годувальника, тому суд вважає, відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника безпідставною, а відповідні дії відповідача щодо відмови протиправними.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч цьому, відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї відмови у задоволенні заяви позивача, у зв'язку з цим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині позовних вимог.

Водночас, за правилами п.3 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Враховуючи також ту обставину, що розмір пенсії ОСОБА_2 був визначений постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2011 року, яка ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2012 року залишена без змін, у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком (а.с.33-34).

Саме, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 у зв'язку з цим Бориспільське об'єднане УПФ України Київської області належить зобов'язати призначити та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 50 процентів від пенсії померлого ОСОБА_2, розмір державної пенсії якого складав 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 100 процентів від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 02 липня 2015 року.

Водночас, суд звертає увагу на положення ч.1 та ч.2 ст.52 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щомісячна компенсація у разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні.

При цьому, за правилами ч.1 ст.53 цього Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням інших доходів не можуть перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зі змісту рішення Бориспільського об'єднаного УПФ України Київської області №4880 від 10 лютого 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 не зверталась з відповідною заявою до відповідача щодо призначення їй щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.8).

За правилами ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову. При цьому слід враховувати, що судовому захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Отже, в даному випадку, право позивача на нарахування та виплату щомісячної компенсації у разі втрати годувальника ще не порушено, оскільки ОСОБА_1 не зверталась до відповідача з заявою про її призначення, внаслідок чого спір про право в цій частині відсутній.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.19, 46 Конституції України, ч.1 ст.28, ч.1 та п.1 ч.2, ч.3 ст.36,ч.1 ст.37, п.3 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ч.1 та ч.2 ст.52, ч.1 ст.53, ч.1 та ч.3 ст.54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст.6, ч.1 та ч.2 ст.71, ч.1 ст.158, ч.1-ч.3 ст.160, ст.161, ч.3 ст.162, ст.163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст.54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», протиправними.

Зобов'язати Бориспільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 50 процентів від пенсії померлого ОСОБА_2, розмір державної пенсії якого складає 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 100 процентів від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 02 липня 2015 року згідно з ст.ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена через Бориспільський міськрайонний суд на протязі десяти днів з моменту її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський