Справа № 803/20/16
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Справа № 876/5778/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - Міноборони) про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду його звернень від 19.10.2015 року і 12.11.2015 року та зобов'язання розглянути дані звернення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати постанову і постановити нове рішення - про задоволення позову. Обґрунтовуючи незгоду із постановою, ОСОБА_1 вказав, що відповідач не розглянув належним чином його звернення від 19 жовтня 2015 року та рапорт, що були адресовані Міністерству оборони, що вирішення питання про подальше проходження військової служби на офіцерській посаді. Також не було належним чином розглянуто заяву від 12 листопада 2015 року, адже йшлося про присвоєння йому офіцерського звання з 29 травня 2014 року, а у попередньому рапорті та зверненні - з жовтня 2015 року. Також висновок суду про отримання позивачем відповіді від 18 листопада 2015 року є безпідставним. Адже в судовому засіданні він ствердив, що отримував лист від Командування Сухопутних військ Збройних Сил України. Відповідь щодо вирішення питання про присвоєння офіцерського звання після вирішення справи в суді є неправомірною, адже ці відносини можуть існувати синхронно. Також зауважив, що лист підписаний не першою особою органу, а тимчасово виконуючим обов'язки керівника підрозділу. Зауважив, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому його слід скасувати.

Представник відповідача Смілка В.І. заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та зауважив, що Міністерством оборони було розглянуто заяву позивача від 19 жовтня 2015 року про організацію особистого прийому позивача 5 листопада 2011 року, про що було повідомлено позивача телефоном. До цієї заяви в якості додатків було приєднано рапорт і звернення, які і мали бути предметом розгляду на особистому прийомі. Тому окремо ці документи не розглядалися. Оскільки ОСОБА_1 31 жовтня 2015 року подав заяву, якою повідомив про неможливість прибути на особистий прийом 5 листопада 2015 року, прийом було перенесено на 12 листопада 2015 року. За наслідками вирішення поданих позивачем звернень було надіслано ОСОБА_1 відповідь. Просив залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до відділу по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації Міністерства оборони України із заявою від 19 жовтня 2015 року про забезпечення його права на особистий прийом посадовою особою в ранзі не нижче заступника Міністра оборони України, що має відбутися у перший четвер листопада 2015 року, а саме 5 листопада 2015 року, під час якого необхідно забезпечити присутність кадровика та юриста (а.с. 5-6). Також, до заяви було приєднано 5 додатків, а саме: витяг з наказу № 53о/с від 23.02.2015 року, лист-відповідь за вих. № 266/із/828 від 02.04.2015 року, копія військового квитка, звернення від 19 жовтня 2015 року, згідно якого просив вирішити питання про подальше проходження ним військової служби в званні військового офіцера на посадах, які потребують спеціальних знань в галузі юриспруденції (а.с. 7), а також рапорт аналогічного змісту (а.с. 8).

Заява була надіслана до Міністерства оборони України поштовим зв'язком рекомендованою кореспонденцією і отримані Міністерством оборони України 21 жовтня 2015 року.

Ця заява була розглянута і позивач мав можливість з'явитися на прийому 5 листопада 2015 року, про що його було повідомлено.

Однак, 31 жовтня 2015 року ОСОБА_1 повідомив Міністерство оборони України про неможливість з'явитися на особистий прийом до Міністерства оборони України 5 листопада 2015 року у зв'язку з його зайнятістю у розгляді справи в суді, а тому просив перенести прийом на 12 листопада 2015 року (а.с. 40).

12 листопада 2015 року відбувся особистий прийом заступником Міністра оборони України Дубляном О.В. і ОСОБА_1 взяв участь у ньому, що підтверджено протоколом (а.с. 41).

Також позивач подав звернення від 9 листопада 2015 року про поновлення порушеного права на військове офіцерське звання з моменту його порушення, а саме з 29 травня 2014 року та подальше проходження військової служби в званні військового офіцера на посадах, які потребують спеціальних знань в галузі юриспруденції (а.с. 42).

Заступник міністра оборони генерал-лейтенант Дублян О.В. дав доручення генерал-лейтенанту Пушнякову А.С. та полковнику юстиції Ковалю В.П. вирішити питання згідно вимог чинного законодавства та з урахуванням рішень за позовом ОСОБА_1 (а.с. 43).

18.11.2015 року за вихідним № 116/9/4/9632 т.в.о. начальника управління особового складу заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України письмово повідомлено позивача, що на момент прийняття його на військову службу солдата законодавство не містило обов'язкової норми щодо присвоєння військовозобов'язаним, які мають спеціальні звання або класні чини, в разі їх прийняття на військову службу в Збройних Силах України, військових звань в порядку переатестації. Рішення щодо його переатестації на військове офіцерське звання буде прийняте після розгляду Волинським окружним адміністративним судом справи № 803/512/15-а про визнання протиправними дій Міністерства оборони України та набрання в ній рішенням законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян»).

Так поняття скарги закріплено в ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, де вказується, що скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності (ст. 4 Закону України «Про звернення громадян»).

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов'язки визначаються Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, іншими законами та нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Наказом Міністерства оборони України № 722 від 03.12.2005 року, зареєстрованим в Міністерство юстиції України 16.12.2005 року за № 1512/11792, затверджено Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, яка встановлює порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, у командуваннях видів Збройних Сил України, з'єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі органи військового управління) та визначає порядок контролю за його дотриманням.

Згідно із п. 1.4 даної Інструкції, у роботі з письмовими та усними зверненнями громадян потрібно забезпечувати кваліфікований, неупереджений, об'єктивний і своєчасний розгляд звернень громадян з метою оперативного розв'язання порушених у них питань, задоволення законних вимог заявників, реального поновлення порушених конституційних прав та запобігання надалі таким порушенням.

Згідно із п. 2.6 та 2.8 Інструкції усі звернення, що надійшли поштою або з особистого приймання, повинні прийматися, попередньо розглядатися та централізовано реєструватися в день їх надходження на реєстраційно-контрольних картках (додаток 1), придатних для обробки на персональних комп'ютерах або в журналі реєстрації звернень громадян, зразок якого встановлений додатком 4 до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Конверти, у яких надійшли звернення, зберігаються і додаються до документів у разі, якщо лише за конвертом можна встановити адресу відправника, час відправлення та одержання документа або якщо у конверті відсутні окремі документи чи встановлено невідповідність номерів документів номерам на конверті.

Письмові звернення, подані на особистому прийомі, також підлягають централізованій реєстрації на реєстраційно-контрольних картках, придатних для обробки на персональних комп'ютерах або в журналах реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян з відміткою «особистий прийом».

Відповідно до п. 3.2 Інструкції, рішення, які приймаються за зверненнями, мають бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов'язана забезпечити своєчасне й правильне рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

Пунктом 3.3 Інструкції вказано, що після первинного розгляду звернень громадян керівниками органів військового управління працівник підрозділу документального забезпечення (секретаріату, канцелярії):

уносить до журналу реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян або реєстраційно-контрольної картки персонального комп'ютера резолюцію керівництва та встановлені терміни виконання доручень за зверненнями громадян;

здійснює відправку звернень за належністю та відповідей - їх авторам;

забезпечує оперативне доведення звернень громадян до виконавців.

Звернення громадян, одержані органом військового управління для виконання, в обов'язковому порядку обліковуються в журналі обліку звернень цього органу військового управління або заводиться реєстраційно-контрольна картка.

При цьому, п. 3.5 Інструкції встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв'язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління або особа, що тимчасово виконує його обов'язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Як встановлено судом, позивач подав заяву про особистий прийому від 19 жовтня 2015 року і для обґрунтування питань, що мають бути вирішені подав в якості додатків до цієї заяви рапорт та звернення про вирішення питання про подальше проходження служби на посаді офіцера.

Однак, 31 жовтня позивач попросив перенести дату прийому на 12 листопада, зазначивши в якості питань, що будуть підніматися - питання його проходження служби на офіцерській посаді.

Це клопотання було задоволено і позивача було прийнято заступником міністра оборони України.

Отже, заяви ОСОБА_1 від 19 та 31 жовтня 2015 року про забезпечення його прийому посадовими особами Міністерства оборони України було задоволено, що не заперечувалося і самим позивачем.

При цьому 12 листопада 2015 року посадовою особою Міністерства оборони на особистому прийомі вирішувалося питання про подальше проходження служби на офіцерській посаді та поновлення права на військове офіцерське звання з моменту його прийняття на службу.

Цей факт підтверджено протоколом особистого прийому.

За наслідками вирішення цього питання позивача 18 листопада 2015 року було повідомлено про те, що відповідно до пункту 71 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року, громадянам, які мають звання або класні чини, в разі їх прийняття на військову службу, присвоюються військові звання в порядку переатестації з урахуванням їх спеціальних звань або класних чинів, рівня освіти, досвіду служби та відповідності посади на яку їх призначено. Оскільки позивач подав позов до Волинського окружного адміністративного суду про зобов'язання присвоїти йому військового звання «майор», рішення про переатестацію буде прийнято після вирішення судового спору.

Отже, відповідачем було вирішено питання, зазначене позивачем у зверненнях щодо проходження служби на офіцерській посаді у рапорті та зверненні від 19 жовтня 2015 року, що були надіслані в якості додатку до заяви з проханням про особистий прийом, та у зверненні від 12 листопада 2015 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність порушення прав позивача.

Доводи апелянта про те, що у цих зверненнях зазначено різні питання, суд апеляційної інстанції відхиляє, адже формулювання прохальної частини у зверненні від 12 листопада 2015 року охоплює питання подальшого проходження служби в званні офіцера, що і було предметом звернення і рапорту від 19 жовтня 2015 року.

Доводи апелянта щодо неправомірності підписання відповіді за підписом т.в.о. начальника управління особового складу заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, колегія суддів зазначає, що статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що у разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань, отже вищевказана посадова особа мала повноваження дати позивачу відповідь за результатом розгляду звернення, згідно наданого йому доручення.

Доводи апелянта про неправомірність вирішення відповідачем викладених у зверненнях питань є також безпідставними, адже присвоєння йому офіцерського звання можливо лише після проведення атестації, а оскільки позивач скористався своїм правом на судовий захист і предметом позову є саме зобов'язання відповідача прийняти його на службу за контрактом як особу офіцерського складу з присвоєнням офіцерського звання з 29 травня 2014 року, відповідач правильно повідомив його про проведення атестації після набуття законної сили судовим рішенням.

Отже, підстав для задоволення позовних вимог немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що викладені в оскаржуваній постанові суду.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016

року у справі № 803/20/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 07 жовтня 2016 року.