Справа № 2-1023/10
Суддя: Демінська О. І.
Дата ухвалення: 2010-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа№2А- 1023/2010
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2010 року Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Демінської О.І., при секретарі - Міріченко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2010 року позивач звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області (далі відповідача) про скасування постанови ВЕ 178351 від 08.07.2010 року в справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що 08.07.2010 року ст. інспектором ДПС ВДАІ з ОАТ м. Миколаєва УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови, позивача визнано винним в порушенні Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 425 грн.

Виходячи з постанови, ОСОБА_1 08.07.2010 року, керував автомобілем «ВАЗ-2101»,

державний реєстраційний номер 68104 Ш і рухаючись по вул. Велика Морська в

районі перехрестя з вул. Пушкінською м. Миколаєва не надав переваги у русі та не

зупинив автомобіль перед краєм перехрещуваної проїзної частини при заборонному

сигналі світлофора.

В позовні заяві позивача просив суд скасувати цю постанову, мотивуючи тим, що він правопорушення не вчиняв, протокол і постанова про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам закону.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити. По суті справи пояснив, що у зазначений у спірній постанові час він виїхав на перехрестя вул. ОСОБА_3 та вул. Пушкінська м. Миколаєва при дозволяючому рух сигналі світлофора, але водій транспортного засобу, який рухався перед ним пригальмував, проїжджаючи перехрестя. Коли позивач знаходився вже на перетині вулиць, сигнал світлофора змінився на жовтий, тому він виїхав у наміченому напрямку при заборонному сигналі світлофора на виїзді з перехрестя.

Він пояснив ці обставини працівнику ДАІ, просив опитати свідків, але той його прохання проігнорував. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення працівник ДАІ відмовився видати йому копію протоколу. Далі працівник ДАІ, не встановивши обставин, які підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, розглянув протокол на місці і виніс спірну постанову про накладення адміністративного стягнення, копію якої позивач одержав в той ж день.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч був своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, письмових заперечень

щодо позову не надав, не зважаючи на письмовий запит, протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_1 суду не представив.

Ухвалою суду справа розглянута за відсутності представника відповідача, зважаючи на наявність достатніх доказів для вирішення справи по суті.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно п.1 ч.1 ст.18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії ( п.3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року).

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача, посадовою особою відповідача - ст. інспектором ДПС ВДАІ з ОАТ м. Миколаєва УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2, 08 липня 2010 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП - проїзд на заборонний сигнал світлофора та порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд вважає, що під час притягнення 08 липня 2010 року позивача до адміністративної відповідальності, було допущено суттєві порушення порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, судом встановлено, що стосовно ОСОБА_1 08 липня 2010 року складено протокол про адміністративне правопорушення, і одразу після його складення була винесена постанова ВЕ 178351 від 08.07.2010 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення не містить докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_1

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач факт вчинення правопорушення не визнає, відповідач не скористався правом участі у розгляді справи та спростуванні вимог позивача надаючи суду відповідні докази щодо правомірності своїх дій і не довів, що ОСОБА_1 порушив ПДР під час проїзду перехрестя. Не зважаючи на письмовий запит, протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_1 відповідач суду не представив.

За умови, коли позивач фактично не визнав факту правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідачем, всупереч вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП не наведено доказів, які б свідчили про скоєння позивачем правопорушення.

За обставин, коли відсутні докази самого факту порушення ПДР та винних дій або бездіяльності позивача, суд вважає, що відсутні і правові підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тому необхідно позов задовольнити та скасувати спірну постанову.

У відповідності до ст. 94 КАС України судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постанову ВЕ 178351 від 08 липня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП визнати неправомірною та скасувати.

Постанова суду остаточна і оскарженню не підлягає. Головуючий: