Справа № 2а-11233/10/1370
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року Справа № 876/2580/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Бадівській О.О.,

за участю представників позивача ОСОБА_1,

та відповідача ОСОБА_2,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Янтар» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у справі за його позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступник Галицька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області) та Миколаївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

Ще в листопаді 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Янтар» (далі ТОВ) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова Державної податкової адміністрації України (далі ДПІ) (правонаступник Галицька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області) та Державної податкової інспекції у Миколаївському районі Львівської області Державної податкової адміністрації України (далі ДПІ-2) (правонаступник Миколаївська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області) у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.166 т.3), просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (далі ППР) ДПІ від 24.12.2009 №/0, ДПІ-2 від 30.03.2010 №000072234/1, 09.06.2010 №/2, 13.08.2010 №/3, 27.10.2010 №/3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні ППР прийняті з порушенням норм законодавства, оскільки підприємство правомірно, на підставах встановлених законом, скористалося пільгою для звільнення від оподаткування операції з продажу 18 квартир передбаченою пп.5.1.20 п.5.1 ст.5 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - ОСОБА_3 №168/97-ВР). Вважає, що продаж ТОВ житлових квартир Державній іпотечній установі (далі - ДІУ) не є операцією з першої поставки житла в розумінні зазначеної вище норми, оскільки ДІУ є фактично першим покупцем реконструйованої нерухомості, а також її другим власником одночасно, що виключає можливість оподаткування цієї операції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 року у справі №2а-11233/10/1370 заявлений адміністративний позов задоволено повністю (а.с.233-235 т.1).

В подальшому, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року було задоволено апеляційну скаргу ДПІ-2, постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено (а.с.21-24 т.2).

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 03 листопада 2015 року касаційну скаргу ТОВ задовольнив частково, а рішення судів попередніх інстанцій скасував із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а.с.51-53 т.2).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у задоволенні заявленого позову відмовлено повністю.

Не погодившись із ухваленим рішенням його оскаржило ТОВ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі вказує на обставини викладені у позовній заяві, а також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок про відсутність доказів реальності операцій ТОВ з Приватним підприємством «Будагрогурт» (далі ПП) по здійсненню реконструкції гуртожитку під житловий будинок по вул.Л.Українки, 21 у м.Новий Розділ Львівської області, і як наслідок про відсутність об'єкту оподаткування податком на додану вартість (далі - ПДВ). Вважає такі висновки суду першої інстанції необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 08.12.2009 по 11.12.2009 ДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2009 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось в період з 01.09.2009 по 30.09.2009, за результатами якої складено акт від 16.12.2009 №3272/23-409/19141186 (далі ОСОБА_1, а.с.47-50 т.1).

У вказаному ОСОБА_1, податковим органом було встановлено порушення позивачем зокрема пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.7.1 п.7.1 ст.7 Закону №168/97-ВР в результаті чого завищено суму відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) на суму 23500грн, та занижено ПДВ за жовтень 2009 року на загальну суму 628985грн.

24.12.2009 на підставі ОСОБА_1 ДПІ прийнято ППР №/0 (а.с.74 т.1), яким ТОВ визначено суму податкового зобовязання за платежем ПДВ 754782грн, в тому числі основний платіж 628985грн та штрафні (фінансові) санкції 125797грн.

Вищевказане ППР неодноразово оскаржувалося позивачем в адміністративному порядку. Рішеннями ДПІ від 30.03.2010 №4954/10/25-005/126, від 09.06.2010 №10745/10/25-005/130, Державної податкової адміністрації у Львівській області від 13.08.2010 №18282/10/25-005/761, Державної податкової адміністрації України (далі - ДПА) від 27.10.2010 №11273/6/25-045, ППР від 24.12.2009 №/0 залишено без змін, а скарги позивача без задоволення (а.с.83-106 т.1).

У звязку із тим, що 16.12.2009 ДПІ-2 отримано заяву форми №1-ОПП про взяття на облік TOB у зв'язку із зміною місцезнаходження товариства, дане товариство з 21.01.2010 після отримання юридичної справи з ДПІ, взято на податковий облік у ДПІ-2.

На підставі зазначених вище рішень, а також у відповідності до вимог п.5.3«Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій», затвердженого наказом ДПА від 21.06.2001 №253 ДПІ-2 після кожного рішення по результатам розгляду скарги ТОВ, винесено ППР відповідно від 30.03.2010 №000072234/1, від 09.06.2010 №/2, від 13.08.2010 №/3, від 27.10.2010 №/3 (а.с.74-78 т.1).

Не погоджуючись із такими ППР відповідачів, ТОВ звернулося до адміністративного суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданих позивачем документів недостатньо для висновку про реальність операцій ТОВ із ПП по реконструкції гуртожитку під житлові квартири, а відтак продаж позивачем ДІУ 18 квартир є першою поставкою житла в розумінні пп.5.1.20 п.5.1 ст.5 №168/97-ВР, а тому має підлягати обовязковому оподаткуванню.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 03 листопада 2015 року зазначив, що предметом доказування у даній справі, зокрема, мають бути обставини, які свідчать про наявність або відсутність у позивача об'єкта оподаткування ПДВ, а саме, - настання фактичних обставин першої поставки позивачем житла в розумінні пп.5.1.20 п.5.1 ст.5 Закону №168/97-ВР.

У відповідності до ч.5 ст.227 КАС висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

При цьому, судом апеляційної інстанції було допитано в якості свідка ОСОБА_4, який підтвердив, що оскаржувані позивачем ППР прийняті лише у звязку із неоподаткуванням ТОВ операції з продажу 18 квартир ДІУ.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст.92 Основного Закону виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Спірні відносини в даній справі на момент їх виникнення регулювалися Законом №168/97-ВР у якому визначено платників ПДВ, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

Згідно п.1.6 ст.1 Закону №168/97-ВР податкове зобовязання загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, що визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону №168/97-ВР об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Підпунктом 6.1.1 п.6.1 ст.6 вказаного Закону передбачено, що об'єкти оподаткування, визначені статтею 3 цього Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків. Податок становить 20 відсотків бази оподаткування, визначеної статтею 4 цього Закону, та додається до ціни товарів (робіт, послуг).

Датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг), згідно пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону №168/97-ВР вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Згідно пп.5.1.20 п.5.1 ст.5 Закону №168/97-ВР від оподаткування, серед інших, звільняються операції з поставки житла (об'єктів житлового фонду), крім їх першої поставки.

Для цілей цього підпункту під першою поставкою житла (об'єкта житлового фонду) розуміється:

а) перше передання готового новозбудованого житла (об'єкта житлового фонду) у власність покупця або поставка послуг (включаючи вартість придбаних за рахунок виконавця матеріалів) із спорудження такого житла за рахунок замовника;

б) перший продаж реконструйованого або капітально відремонтованого житла (об'єкта житлового фонду) покупцю, який є особою, іншою, ніж власник такого об'єкта на момент виведення його з експлуатації (використання) у зв'язку з такою реконструкцією або капітальним ремонтом, або поставка послуг (включаючи вартість придбаних за рахунок виконавця матеріалів) з такої реконструкції чи капітального ремонту за рахунок замовника.

Норми цього підпункту поширюються також на першу поставку дачних або садових будинків, а також будь-яких інших об'єктів власності, зареєстрованих згідно із законодавством як житло (житловий фонд), індивідуальних гаражів чи індивідуальних місць на гаражних стоянках.

Встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 01.11.2007 TOB придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичина Євробуд» будівлю гуртожитку по вул.Л.Українки 21/2 у м.Новий Розділ Львівської області за ціною 350000грн, в т.ч. ПДВ 58333,34грн, про що Новороздільським бюро технічної інвентаризації (Дочірнє підприємство ТОВ ПБП «Контур») 08.11.2007 видано ТОВ витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно - придбаний гуртожиток, форма власності приватна (а.с.143-145 т.1).

17.12.2007 наказом ТОВ №01/12 будівлю гуртожитку за адресою: вул.Л.Українки 21/2 в м.Новий Розділ Львівської області виведено з експлуатації з метою проведення реконструкції будівлі гуртожитку під житловий будинок (а.с.138-140 т.1).

Після проведення робіт по реконструкції гуртожитку під житлові квартири, Новороздільською міською радою видано ТОВ свідоцтва на право власності від 17.12.2008 на житловий будинок по вул.Л.Українки, 21/2 в м.Новий Розділ Львівської області та окремі свідоцтва на квартири, які знаходяться в даному житловому будинку (а.с.146-178 т.1).

У відповідності до договору купівлі-продажу від 20.10.2009 (далі - Договір) ТОВ продало, а ДІУ придбало18 квартир, що знаходяться за адресою вул.Л.Українки 21/2 в м.Новий Розділ Львівської області.

Згідно п.2 «Вартість нерухомого майна» Договору продаж зазначеного в ньому нерухомого майна здійснюється за згодою сторін в безготівковій формі за ціною 4101240грн без ПДВ. (На підставі пп.5.1.20 Закону №168/97-ВР продаж готових квартир, що є предметом даного договору, звільнено від оподаткування ПДВ, у зв'язку з тим, що продаж даних квартир є другою поставкою житла, яка звільняється від оподаткування ПДВ).

Відтак, позивачем, посилаючись на положення пп.5.1.20 п.5.1 ст.5 Закону №168/97-ВР при продажі ДІУ 18 квартир ПДВ не нараховано. В декларації з ПДВ за жовтень 2009 року в розділі І «Податкові зобов'язання» р.4 (операції, які звільнені від оподаткування) товариством відображено суму 3280992грн по операції з продажу 18 квартир (а.с.107-108 т.1).

Враховуючи вищенаведене, а також положення пп.5.1.20 п.5.1 ст.5 Закону №168/97-ВР, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інтанції стосовно того, що визначальним у даній справі є зясування того, чи відбулась поставка послуг (включаючи вартість придбаних за рахунок виконавця матеріалів) з реконструкції гуртожитку по вул.Л.Українки, 21/2 в м.Новий Розділ Львівської області за рахунок ТОВ, а відтак і перша поставка житла в розумінні вказаної норми.

Апеляційний суд критично оцінює твердження відповідачів та суду першої інстанції про нереальність господарських операцій позивача з його контрагентом ПП, а відповідно заниження ПДВ, оскільки та необґрунтовані належними та допустимими доказами.

Так, реальність, товарність господарських операцій між позивачем та його контрагентом підтверджена такими документами:

договором підряду від 15.11.2007 №15/11-33 (далі Договір підряду) (а.с.59-60 т.1);

графіком проведення оплати за виконані роботи та проведення виконаних робіт (а.с.61-62 т.1);

календарним графіком виконання робіт на будівництві (а.с.68 т.1);

податковими накладними (а.с.70-71 т.1);

реєстром наказів за 2007 рік ТОВ, наказом від 17.12.2007 про виведення з експлуатації будівлі гуртожитку з метою проведення реконструкції та актом про виведення (а.с.136-140 т.1);

дозволом на виконання будівельних робіт від 08.07.2008 №5/3 ж (далі - Дозвіл) виданим Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі - Інспекція) (а.с.141 т.1);

ліцензією ПП на виконання будівельних робіт від 27.06.2007 Серії АВ №331868 (а.с.92-93 т.2);

довідками КБ-3 про вартість виконаних підрядних робіт (а.с.94, 101, 108, 118, 124, 132, 140, 146, 165, 173 т.2);

актами КБ-2в приймання виконаних підрядних робіт та підсумковими відомостями ресурсів (а.с.95-100, 102-107, 109-117, 119-123, 125-131, 133-139, 141-145, 147-164, 166-172, 174-181 т.2);

зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва (далі Зведений кошторис) (а.с.182-230 т.2);

актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 12.12.2008 (далі ОСОБА_1 прийняття) (а.с.231-233 т.2);

реєстром здійснених платежів (а.с.234-249 т.2, а.с.1-30 т.3);

робочим проектом реконструкції гуртожитку під житловий будинок (далі - Проект) та змінами до нього (а.с.65-138 т.3);

проектами підключення до міських електричних мереж та газифікації (а.с.139-165 т.3).

Вказані первинні документи об'єктивно розцінюються апеляційним судом як належне документальне підтвердження реального характеру операцій між позивачем та його контрагентом ПП, а відтак поставка послуг ПП з реконструкції гуртожитку по вул.Л.Українки, 21/2 в м.Новий Розділ Львівської області за рахунок ТОВ мала місце, що свідчить про наявінсть першої поставки житла в розумінні пп.5.1.20 п.5.1 ст.5 Закону №168/97-ВР.

Суд апеляційної інстанції категорично не погоджується із висновками суду першої інстанції, що вказаних вище первинних документів недостатньо для висновку про реальність операцій ТОВ із ПП.

Більше того, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки (неточності) у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Вказане безпідставно не взято до уваги судом першої інстанції.

Як вбачається із довідок про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3 та актів приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2в, такі як первинні документи з обліку в будівництві містять підписи ОСОБА_5 який був директором ТОВ та був наділений правом здійснювати господарські операції від імені юридичної особи, правом підпису первинних документів та скріплення їх печаткою підприємства.

Також, згідно листа ТОВ від 29.09.2016, таким було підтверджено, що ОСОБА_5 як директор особисто підписував усі первинні документи, які досліджувалися судом та зазначені вище, як підтвердження реальності операцій із ПП.

Слід звернути увагу, що усі довідки про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3 та акти приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2в відповідають затвердженій формі та містять усі обовязкові реквізити.

Крім цього Зведений кошторис, містить в своєму складі локальні кошториси на які покликався суд першої інстанції та відомості ресурсів, є належним чином завірений печаткою ПП та підписаний його директором (а.с.182-230 т.2).

Також, в ОСОБА_1 прийняття дійсно є підпис генпідрядника ПП - ОСОБА_3, що в суду апеляційної інстанції не викликає сумнівів, а відтак висновки суду першої інстанції про відсутність інформації про генпідрядника є необґрунтованими.

Щодо журналів технічного нагляду та загального журналу робіт, то такі ведуться підрядником для здійснення контролю за виконаними підрядними роботами, а відтак не можуть бути первинною документацією, якою володіє ТОВ.

Графік проведення оплати за виконані роботи та проведення виконаних робіт, а також Зведений кошторис наявні у матеріалах справи, а відтак покликання суду першої інстанції на їх відсутність безпідставне (а.с.61-62 т.1, а.с.182-230 т.2).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що загалом ТОВ після купівлі 01.11.2007 будівлі гуртожитку по вул.Л.Українки 21/2 у м.Новий Розділ Львівської області, укладено Договір підряду із ПП, яке незважаючи на отримання Дозволу Інспекції лише 08.07.2008, здійснювало роботи із реконструкції під житловий будинок. Отримання такого Дозволу лише в липні 2008 року не може свідчити про відсутність робіт із реконструкції гуртожитку до вказаної дати, а лише про можливе порушення ТОВ та ПП вимог містобудівного законодавства, що однак не є предметом розгляду у даній справі.

ПП було здійснено послідовний, логічний та передбачений Проектом комплекс робіт із реконструкції будівлі гуртожитку під житловий будинок, а відтак поставка послуг ПП з реконструкції гуртожитку по вул.Л.Українки, 21/2 в м.Новий Розділ Львівської області за рахунок ТОВ мала місце.

Тому, вказане свідчить, що продаж ТОВ відповідно до Договору 18 квартир, що знаходяться за адресою вул.Л.Українки 21/2 в м.Новий Розділ Львівської області ДІУ, було другою поставкою житла в розумінні пп.5.1.20 п.5.1 ст.5 Закону №168/97-ВР, що виключає оподаткування вказаної операції, а відповідно протиправне прийняття податковим органом спірних ППР.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід також узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у п.110 рішення від 23 липня 2002 року в справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до норм чинного законодавства ППР ДПІ від 24.12.2009 №/0, ДПІ-2 від 30.03.2010 №000072234/1, 09.06.2010 №/2, 13.08.2010 №/3 вважаються відкликаними, а тому не створюють для позивача будь-яких обов'язків щодо сплати визначених у них сум грошових зобов'язань, а відтак в частині позовних вимог щодо скасування вказаних ППР слід відмовити.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про підставність позовних вимог ТОВ щодо визнання протиправним та скасування ППР від 27.10.2010 №/3.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а оскаржувану постанову в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування ППР від 27.10.2010 №/3 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов в цій частині задовольнити.

Керуючись статями 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Янтар» задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Миколаївському районі Львівської області Державної податкової адміністрації України від 27 жовтня 2010 року №/3 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов в цій частині задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Миколаївському районі Львівської області Державної податкової адміністрації України від 27 жовтня 2010 року №/3.

В решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя О.І. Мікула

Повний текст виготовлений 10 жовтня 2016 року.