Справа № 813/1317/16
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Справа № 876/3910/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 Державного казначейства України у Шевченківському районі м. Львова про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 Державного казначейства України у Шевченківському районі м. Львова, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі їй подання до ОСОБА_2 Державного казначейства України у Шевченківському районі м. Львова про повернення ОСОБА_1 збору на обовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% від вартості квартири АДРЕСА_1, що складає 3955 грн.; зобовязати відповідача видати їй подання до ОСОБА_2 Державного казначейства України у Шевченківському районі м. Львова про повернення ОСОБА_1 збору на обовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% від вартості квартири АДРЕСА_1, що складає 3955 грн.

В судовому засіданні 05.05.2016 року представник відповідача подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до адміністративного суду, оскільки перебіг строків звернення до суду мав починатись з моменту укладення договору купівлі продажу квартири, а саме з 12.11.2012 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2016 року клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволено частково. Позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 державного казначейства України у Шевченківському районі м. Львова про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії в частині позовних вимог про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова видати ОСОБА_1 подання до ОСОБА_2 державного казначейства України у Шевченківському районі м. Львова про повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна в сумі 3995,00 грн. - залишено без розгляду.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржила позивач, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права, які встановлюють строки звернення до адміністративного суду та початку перебігу цих строків, в звязку з чим просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що апелянт, отримавши 16 жовтня 2015 року відповідь відповідача про відмову в поверненні безпідставно сплачених позивачем коштів, лише тоді дізналася про порушення своїх прав, що є субєктивним моментом для початку перебігу строку звернення до адміністративного суду, який розпочався саме з цього дня.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 12.11.2012 року укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2. Зазначений договір 12.11.2012 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 8918. Обласним комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки видано витяг про державну реєстрацію прав № 36222048 від 13.11.2012 року на вказаний обєкт.

Відповідно до квитанції № 208 від 12.11.2012 року позивачем до державного бюджету Шевченківського району м. Львова сплачено пенсійний збір в розмірі 1% (3995,00 грн.) з купівлі продажу нерухомості.

Позивач звернулася до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова із заявою від 24.09.2015 року про повернення безпідставно та помилково сплачених коштів, в якій просила відповідача звернутися до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ЛМУЮ про надання інформації, а також просила видати подання до ОСОБА_2 Державного казначейства України у Шевченківському районі м. Львова про повернення збору на обовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості квартири, що складає 3995,00 грн.

Відповідач надав відповідь від 16.10.2015 року за № 12281/04-16, якою відмовив в задоволенні заяви, оскільки йому невідомо чи придбавалось позивачем житло вперше, а також зазначив, що питання про звільнення від сплати збору повинно було зясовуватись при нотаріальному посвідченні договору купівлі продажу.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивач просила суд: визнати протиправним дії відповідача щодо відмови у видачі подання до ОСОБА_2 державного казначейства України у Шевченківському районі м. Львова про повернення їй збору на обовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна в сумі 3995,00 грн.; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова видати їй подання до ОСОБА_2 державного казначейства України у Шевченківському районі м. Львова про повернення їй збору на обовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % від вартості нерухомого майна в сумі 3995,00 грн.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги в частині зобовязання відповідача видати подання про повернення збору на обовязкове державне пенсійне страхування на момент укладення позивачем 12.11.2012 року договору купівлі - продажу діяли норми Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, які звільняли громадян, які придбавають житло вперше, від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Відтак суд дійшов висновку, що саме з моменту прийняття вказаних вище нормативно - правових актів презюмується, що позивач повинен був знати про їх існування. А з моменту укладення договору купівлі - продажу квартири 12.11.2012 року та сплати зазначеного збору, позивач відповідно повинен був дізнатися про порушення свого права, і звернутися з відповідною заявою про повернення сплаченого збору, а в разі відмови в задоволенні такої, вимагати захисту порушеного права в судовому порядку, з дотриманням строків, встановлених КАС України. У зв'язку з цим вважає безпідставними твердження позивача, що він дізнався про порушення свого права лише з листа відповідача від 16.10.2015 року за №12281/04-16.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова щодо відмови у видачі подання до ОСОБА_2 державного казначейства України у Шевченківському районі м. Львова про повернення ОСОБА_1 збору на обовязкове державне пенсійне страхування суд зазначає, що про існування спірних дій позивач дізнався з листа відповідача від 16.10.2015 року за №12281/04-16, а до суду з позовом звернувся 15.04.2016 року, тобто у строк, встановлений статтею 99 КАС України.

Колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом своїх захистом прав, свобод та інтересів в частині однієї із заявлених вимог, адже заявлені позовні вимоги взаємоповязані, вимога про визнання протиправними дій відповідача є передумовою для зобовязання відповідача вчинити відповідні дії. Відтак хибним є висновок суду першої інстанції про необхідність диференціації початку перебігу строків звернення до суду щодо різних позовних вимог.

В даному випадку про порушення своїх прав, свобод чи інтересів позивач дізналася з листа ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова від 16.10.2015 року за №12281/04-16 і саме з моменту отримання цього листа починається перебіг строку звернення до суду із позовними вимогами і про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у видачі подання про повернення збору на обовязкове державне пенсійне страхування і про зобовязання видати таке подання.

Позовна заява надійшла до суду першої інстанції та зареєстрована канцелярією 15.04.2016 року, тобто подана з дотриманням шестимісячного строку звернення до адміністративного суду. Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а відтак, оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 202, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2016 року про залишення позовної заяви в частині позовних вимог без розгляду скасувати, справу № 813/1317/16 направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлений 04.10.2016