Справа № 803/781/16
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Львів Справа № 876/5627/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Богаченка С. І.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря Бадівської О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в якому просила визнати протиправним та скасувати абзац 2 пункту 3 наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 11 квітня 2016 року № 100 щодо встановлення зв`язку смерті із виконанням обов`язків військової служби, зобов`язати командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 викласти абзац 2 пункту 3 вказаного наказу у наступній редакції: «Смерть так, пов`язана із виконанням обов`язків військової служби», а також зобов`язати внести зміни (виправлення) щодо місця поховання загиблого ОСОБА_4 , а саме: «Похований на сільському цвинтарі с. Радомишль Луцького району Волинської області» замінити на «Похований на Алеї Слави цвинтаря с. Гаразджа Луцького району Волинської області».

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що висновки викладені в оскарженому наказі не відповідають фактичним обставинам, оскільки її чоловік ОСОБА_4 загинув у зв`язку з отриманням вогнепального поранення під час виконання бойових завдань у зоні проведення антитерористичної операції у місці розташування 2 взводу 1 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону, відтак, його смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Крім цього, зазначає, що його тіло було поховано на Алеї Слави цвинтаря с. Гаразджа Луцького району Волинської області, що також не відповідає зазначеній в наказі інформації.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано військову частину польова пошта НОМЕР_1 внести зміни до наказу від 11 квітня 2016 року № 100 в частині місця поховання ОСОБА_4 , вказавши «похований на Алеї Слави цвинтаря с. Гаразджа Луцького району Волинської області». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції не з`ясував, які саме дії ОСОБА_4 містили ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення; не оцінив наявність прижиттєвих саден у загиблого та можливого вчинення насильства щодо нього; протиправно не визнав факт перебування загиблого на момент отримання травми у місці розташування військового підрозділу, який свідчить про те, що смерть настала під час виконання обов`язків військової служби.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано позивачем на рішення суду першої інстанції, яким позовні вимоги задоволено частково, суд перевіряє справу в межах доводів апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 05 травня 2015 року № 106 рядового ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено номером обслуги 1 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи з 01 травня 2015 року.

Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 03 липня 2015 року № 156 ОСОБА_4 в період з 03 липня 2015 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції с. Желанне Донецької області.

Як видно з довідки командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 21 листопада 2015 року, 21 листопада 2015 року о 14 год 10 хв солдат ОСОБА_5 внаслідок сварки здійснив постріл з АКСУ-74 та поранив солдата ОСОБА_4 , який внаслідок отриманого кульового поранення помер.

21 листопада 2015 року командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 видано наказ № 3769 про проведення командиром протитанкового артилерійського дивізіону майором ОСОБА_6 службового розслідування по факту смерті солдата ОСОБА_4 , в ході якого необхідно було встановити: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення.

03 лютого 2016 року командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 затверджено акт службового розслідування щодо з`ясування причин та обставин загибелі військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 , складений командиром протитанкового артилерійського дивізіону майором ОСОБА_6 , та видано наказ № 184 «Про результати службового розслідування по факту загибелі солдата ОСОБА_4 », в яких зазначено, що загибель солдата ОСОБА_4 сталася під час вживання алкогольних напоїв внаслідок грубого порушення вимог заходів безпеки при поводженні зі зброєю та боєприпасами рядового ОСОБА_5 , а відтак, така не пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини та являється наслідком дій, які містять ознаки адміністративного та кримінального правопорушення, скоєних у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 11 квітня 2016 року № 100 рядового ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 21 листопада 2015 року у зв`язку зі смертю, не пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції керувався тим, що смерть ОСОБА_4 настала внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, а тому відсутні підстави для внесення змін до абзацу 2 пункту 3 наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 11 квітня 2016 року № 100 шляхом зазначення «смерть так, пов`язана із виконанням обов`язків військової служби».

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Початок і закінчення проходження військової служби, час та місце виконання обов`язків військової служби визначені статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якою початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відтак, під виконанням обов`язків військової служби необхідно розуміти діяння осіб, які проходять військову службу, безпосередньо спрямовані на оборону України, її незалежності та територіальної цілісності, в час та на місці, що передбачені статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Пунктом 12 вказаного Положення передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище.

Таким чином, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця його військова служба закінчується, що оформлюється письмовим наказом, зокрема, командира військової частини по особовому складу.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення визначає Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82 (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції службове розслідування проводиться, зокрема, у разі неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення та в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Пунктом 1.3 Інструкції передбачено, що рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 3 Інструкції розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Згідно з пунктами 4.1 та 5.1 Інструкції за результатами службового розслідування складається акт. Посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення.

Як видно з матеріалів справи, за результатами службового розслідування щодо з`ясування причин та обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 , проведеного та оформленого з дотриманням вказаних вище норм Інструкції, було встановлено, що кульове поранення, що мало наслідком загибель ОСОБА_4 , сталось під час його перебування в стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з сутичкою із військовослужбовцем ОСОБА_5 та грубим порушенням останнім вимог правил поводження зі зброєю та боєприпасами.

Згідно з вимогами наказу Міністра оборони України від 29 серпня 2013 року № 580 «Про заходи щодо попередження пияцтва та впровадження здорового способу життя у Збройних Силах України» не допускають до виконання роботи за посадами і негайно відсторонюються від виконання будь-яких обов`язків військової служби військовослужбовці, які мають ознаки алкогольного сп`яніння.

Відтак, наведене вище свідчить про відсутність причинного зв`язку між виконанням ОСОБА_4 обов`язків військової служби та його загибеллю.

Отже, суд приходить до висновку, що, з врахуванням рішення за результатами службового розслідування по факту загибелі ОСОБА_4 , командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 в наказі від 11 квітня 2016 року № 100 правомірно зазначено, що його смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Посилання позивача на те, що кульові поранення заподіяні ОСОБА_4 на території військової частини в період проходження ним військової служби, а тому і пов`язані з проходженням ним такої служби, є безпідставними, оскільки для встановлення такого мають відповідати час, місце і характер діяння військовослужбовця, натомість, дії ОСОБА_4 , що призвели до його поранення рядовим ОСОБА_5 , супроводжувались алкогольним сп`янінням та жодним чином не пов`язані із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Отже, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування абзацу 2 пункту 3 наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 11 квітня 2016 року № 100 щодо встановлення зв`язку смерті із виконанням обов`язків військової служби.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року по справі № 803/781/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: С. І. Богаченко

Судді А. І. Рибачук

Д. М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 11 жовтня 2016 року.