Справа № 822/216/16
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/216/16

Головуючий у 1-й інстанції: Касапа В.М.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

04 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С.

секретар судового засідання: Томашук А.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним, скасування його та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2016 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним, скасування його та зобов'язання вчинити дії.

23 березня 2016 року постановою Хмельницького окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із даним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти вимог апеляційної скарги та просив суд залишити їх без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року - без змін.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 з вересня 1995 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справі України.

Наказом №310 о/с від 06.11.2015 року позивач звільнений з органів МВС України. Після звільнення пройшов обстеження у Хмельницькій обласній МСЕК, за результатами якого 14.12.2015 року отримав довідку серії АГ №0017131, в якій зазначено, що ступінь втрати його професійної придатності у відсотках становить 70%, захворювання пов'язані із виконанням службових обов'язків служби в ОВС.

За результатами огляду позивачу надана друга група інвалідності, що підтверджується довідкою Хмельницької обласної МСЕК серії АВ №0683958.

ОСОБА_2 звернувся із заявою до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, з метою отримання одноразової грошової допомоги, так як під час проходження служби отримав захворювання, яке спричинило другу групу інвалідності.

Листом від 16.02.2016 року за № 129/121/29/03-2016, на підставі відмови Міністерства внутрішніх справ України в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області повідомило ОСОБА_2 про вказану відмову, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Колегія суддів не погоджується з даним рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року № 208- VIII " Про внесення змін до статті 23 Закону України " Про міліцію", допомога призначається і виплачується відповідно до порядку та умов, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707.

Закон України від 13 лютого 2015 року № 208 - 208- VIII " Про внесення змін до статті 23 Закону України " Про міліцію" набрав чинності 12.03.2015 року.

Згідно з ч.6 ст.23 Закону № 565-XII встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 року затвердив «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядку).

Згідно п. 1 Порядку, ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції варто зазначити наступне.

Відповідно до п.4 Порядку , визначено, що якщо потягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено, згідно з рішенням медико - соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов не надав оцінку п.4 вищевказаного Порядку, а виходив з того, що право позивача на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму виникло раніше, ніж набрав чинності Порядок від 21.10.2015 року, при цьому судом не було зазначено та обґрунтовано з якої саме дати виникло вказане право у ОСОБА_2.

Суд апеляційної інстанції вважає таке твердження неаргументованим, оскільки його мотивація ґрунтується тільки на припущеннях, враховуючи наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач з 04 вересня 1995 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. Відповідно до наказу УМВС України в Хмельницькій області № 310 о/с від 06.11.2015 року його звільнено з органів внутрішніх справ України через скорочення штатів.

Під час проходження служби згідно довідки Хмельницької обласної медико - соціальної експертної комісії серії ХМ № від 17.07.2008 року з позивачем стався нещасний випадок, у зв'язку з чим ОСОБА_2 встановлено ступінь втрати працездатності 30 відсотків.

На підставі даного заключення 05.09.2008 року позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 4914 грн.

Після звільнення зі служби позивач пройшов повторне обстеження в Хмельницькій обласній медико - соціальній експертній комісії, де відповідно до протоколу № 25 від 03.12.2015 року в позивача виявлено травми пов'язані з виконанням службових обов'язків, а захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС та відповідно до довідки серії АВ № 0683958 встановлено другу групу інвалідності, на підставі захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

За результатами обстеження 14.12.2015 року ОСОБА_2 отримав довідку Міністерства охорони здоров'я України серії АГ № 0017131, в якій зазначено, що ступінь втрати його професійної придатності у відсотках становить 70%.

Як вбачається з відповіді третьої особи (а.с.11), 22 грудня 2015 року позивач звернувся із заявою до ГУНП в Хмельницькій області з проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що він отримав другу групу інвалідності на підставі захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах ОВС.

Вищевказану заяву та документи позивача, відповідно до п.8 Порядку було опрацьовано Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України на затвердження для виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно пункту 9 Порядку, МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цього Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справі, у якому проходив (проходять) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За результатами розгляду вказаних матеріалів, Міністерство внутрішніх справ України відмовило позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, що підтверджується Висновком (а.с.34).

Відповідно пп.2 п.2 Порядку, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

За приписами пункту 3 Порядку грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Із системного аналізу вищенаведених правових норм, відповідачем було правомірно відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги, оскільки з дати первинного встановлення втрати працездатності та отримання позивачем одноразової грошової допомоги пройшло більше двох років, у зв'язку з чим позивач втратив право на нарахування та отримання такої допомоги на підставі п.4 Порядку.

У зв'язку з вищезазначеним колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідача є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що під час винесення рішення по справі судом першої інстанції не було надано оцінку положенню п. 4 Порядку, який встановлює, що якщо потягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено, згідно з рішенням медико - соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому слід зазначити, що згідно з матеріалами справи, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло 14.12.2015 року (а.с.9), тобто після 21.10.2015 року, коли було прийнято новий Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Враховуючи вищезазначені обставини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі належно дав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, в деяких випадках помилково застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, з порушенням норм процесуального права, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду всім обставинам справи призвели до помилкового висновку, у зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним, скасування його та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним, скасування його та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 жовтня 2016 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.