Справа № 823/1360/16
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року справа № 823/1360/16

15 год. 40 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дуженко С.А.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто в режимі відеоконференції),

представника відповідача - Гринюк Т.Б. (згідно з довіреністю),

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 та управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області,- про зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

23.09.2016 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач) про:

зобов'язання прийняти рішення та вчинити дії, пов'язані з погодженням та виплатою грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за стаж державної служби: понад 18 років з 01.02.2013 до 31.01.2014 тривалістю 15 календарних днів, понад 19 років з 01.02.2014 до 31.01.2015 тривалістю 15 календарних днів, понад 20 років з 01.02.2015 до 31.01.2016 тривалістю 15 календарних днів, - а також залишок щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 16.08.2014 до 15.08.2015 тривалістю 10 календарних днів;

зобов'язання керівника відповідача протягом 7 днів з дня набрання постановою суду законної сили подати Черкаському окружному адміністративному суду звіт про виконання рішення суду;

винесення окремої ухвали, якою зобов'язати відповідача та правління Пенсійного фонду України усунути причини та умови, що сприяли порушенню закону в частині порушення законодавства про надання відпусток, та направити її для виконання наведеним органам з роз'ясненням про встановлений законом обов'язок не пізніше 1 місяця після її надходження письмово проінформувати Черкаський окружний адміністративний суд про результати її розгляду і вжиті заходи.

Позов мотивовано тим, що відповідач безпідставно не погоджував відбуття позивача у відпустки та відмовив йому у виплаті компенсації за вищевказані дні невикористаної відпустки. Тому просив задовольнити позов.

Відповідач та третя особа на його стороні ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечували з тих підстав, що відсутні законодавчі підстави для виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку за період з 16.08.2014 до 15.08.2015.

Заслухавши пояснення та доводи представників осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що позивач є державним службовцем, очолює управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області.

Заявами позивача в матеріалах справи підтверджується його звернення до відповідача з питанням надання протягом серпня-вересня 2016 року щорічної та додаткових відпусток. Листами від 15.07.2016, 03.08.2016, 15.07.2016 підтверджується, що відповідач первісні заяви позивача про надання відпусток не погоджував. Разом з тим відповідно до висновку службового розслідування Міжрегіонального управління Національного агенства України з питань державної служби у місті Києві, Київській, Чернігівській та Черкаській областях стосовно таких дій керівника відповідача підстав для дисциплінарної відповідальності не встановлено.

Згідно зі ст.2 Закону Україні від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР «Про відпустки» (далі - ЗУ №504/96-ВР) право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Іноземці та особи без громадянства, які працюють в Україні, мають право на відпустки нарівні з громадянами України.

Право на відпустки забезпечується:

гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом;

забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі - ЗУ №889-VIII) державний службовець має право на відпустки, соціальне та пенсійне забезпечення відповідно до закону.

Державним службовцям відповідно до ч.1 ст.57 ЗУ №889-VIII надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

За кожний рік державної служби після досягнення п'ятирічного стажу державної служби державному службовцю відповідно до ст.58 ЗУ №889-VIII надається один календарний день щорічної додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як 15 календарних днів.

Порядок надання державним службовцям додаткових оплачуваних відпусток визначається Кабінетом Міністрів України.

Додаткові відпустки у зв'язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати та інші види відпусток надаються державним службовцям відповідно до закону.

Державному службовцю надається відпустка без збереження заробітної плати на час участі у виборчому процесі у порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.

Згідно зі ст.59 ЗУ №889-VIII щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.

Оскільки відносини щодо непогодження надання відпустки позивачу не визначене предметом спору, з огляду на відсутність належних доказів протиправності таких дій (судових рішень або або рішень інших уповноважених органів) доводи позивача про порушення відповідачем його права на відпустку суд не врахував.

Разом з тим, суд взяв до уваги, що питання грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки, що заявлене позивачем предметом спору, врегульоване в ст.83 КЗпП України.

Зокрема, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості.

У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник.

За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданих працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Особам віком до вісімнадцяти років заміна всіх видів відпусток грошовою компенсацією не допускається.

У разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям.

Проаналізувавши вищезазначене суд дійшов висновку, що чинне законодавство України не передбачає обов'язку роботодавця компенсувати повністю ненадану щорічну відпустку діючому працівнику. Така компенсація можлива лише у разі його звільнення за умови невикористання відпустки, або ж за бажанням працівника - можлива компенсація її частини за умови надання відпустки терміном не менше 24 календарних дні.

Ст.24 ЗУ №504/96-ВР передбачає аналогічне статті 83 КЗпП України регулювання грошової компенсації невикористаних щорічних відпусток.

Суд встановив, що згідно з даними особової картки позивача П2-ДС позивач у 2016 році використав 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за період роботи з 01.02.2012 до 31.01.2013, що підтверджується також наказом від 19.08.2016 №63-щв управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області. При цьому, відповідач у справі не є роботодавцем позивача.

Оскільки загальна тривалість використаної позивачем у 2016 році відпустки становить менше 24 днів, а відповідач не є роботодавцем, відсутні законодавчі підстави виплачувати йому компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки на підставі ст.83 КЗпП України та ст.24 ЗУ №504/96-ВР.

З огляду на викладене, обрані предмет спору та спосіб відновлення стверджуваного порушення права позивача на відпустки не відповідають вищевказаним вимогам законів. Тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст.166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Оскільки передбачених вказаною нормою обставин і фактів суд під час вирішення спору не встановив, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали та звіту про виконання постанови, як про те просить позивач.

Керуючись ст.ст.160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про:

зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняти рішення та вчинити дії, пов'язані з погодженням та виплатою грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за стаж державної служби: понад 18 років з 01.02.2013 до 31.01.2014 тривалістю 15 календарних днів, понад 19 років з 01.02.2014 до 31.01.2015 тривалістю 15 календарних днів, понад 20 років з 01.02.2015 до 31.01.2016 тривалістю 15 календарних днів, - а також залишок щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 16.08.2014 до 15.08.2015 тривалістю 10 календарних днів;

зобов'язання керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області протягом 7 днів з дня набрання постановою суду законної сили подати Черкаському окружному адміністративному суду звіт про виконання рішення суду, а також винесення окремої ухвали, -

відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту її проголошення. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич