Справа № 803/202/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 жовтня 2016 року м. Київ К/800/25908/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Волинської області, Державної судової адміністрації України про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату заробітну плату,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Апеляційного суду Волинської області, Державної судової адміністрації України, в якому зазначала, що в період з 26 жовтня 2014 року по 08 вересня 2015 року їй виплачувалася заробітна плата без врахування положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII та Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIII. Просила (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) зобов'язати Державну судову адміністрацію України вжити заходи для перерахування та виплати їй заробітної плати відповідно до положень статтей 144, 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», починаючи з 26 жовтня 2014 року по 08 вересня 2015 року включно, для державних службовців шостої категорій - в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду та для службовців п'ятої категорії - в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду із коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадового окладу працівників апарату суду з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за вислугу років, тощо), посади яких віднесені до попередньої категорії посад держаних службовців, надавши бюджетні асигнування на доплату заробітної плати на рахунок Апеляційного суду Волинської області та нарахувати її; визнати неправомірними дії Апеляційного суду Волинської області щодо нарахування в період з 26 жовтня 2014 року по 08 вересня 2015 року заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу 1 218,00 грн.; зобов'язати Апеляційний суд Волинської області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року на підставі абзацу 2 частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про прокуратуру»), а з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно - на підставі абзацу 2 частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») з урахуванням підвищення: посадового окладу державного службовця шостої категорії до розміру 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, надбавки за вислугу років, надбавки за постановою Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року, щомісячної премії, які нараховуються виходячи із вказаного розміру посадового окладу, з урахуванням отриманих сум (без урахування відрахування податків та зборів) шляхом списання державних коштів з єдиного казначейського рахунку; зобов'язати Апеляційний суд Волинської області після проведення перерахунку заробітної плати, відповідно до поданого позову, здійснити також перерахунок індексації за період з 26 жовтня 2014 року по 08 вересня 2015 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Апеляційного суду Волинської області щодо нарахування помічнику судді Вінцюк Ю.Б. заробітної плати, виходячи із розміру посадового окладу за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року в сумі 1 218 грн. та за період з 01 вересня 2015 року по 08 вересня 2015 року - в сумі 1 378 грн.; зобов'язано Апеляційний суд Волинської області провести позивачу перерахунок заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», а за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від12 лютого 2015 року №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», виплативши різницю в нарахованих сумах, з урахуванням виплачених коштів, а також з урахуванням індексації заробітної плати. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Апеляційного суду Волинської області про визнання протиправними дій щодо нарахування заробітної плати, виходячи із розміру посадового окладу за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року в сумі 1 218 грн. та за період з 01 вересня 2015 року по 08 вересня 2015 року - в сумі 1 378 грн. та зобов'язання Апеляційний суд Волинської області провести помічнику судді Вінцюк Ю.Б. перерахунок заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», а за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від12 лютого 2015 року №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», виплативши різницю в нарахованих сумах, з урахуванням виплачених коштів, а також з урахуванням індексації заробітної плати, скасовано та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено. В решті постанову суду залишено без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що п.59 п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру», частину 1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено абз.2, згідно з яким розмір посадового окладу позивачів, встановлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, помноженому на коефіцієнт 1,3. Підпунктом 2 п. 13 Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Вказані норми також кореспондуються зі ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними Законом України Про забезпечення права на справедливий суд). Однак, посадовий оклад протягом оскаржуваного позивачем періоду Апеляційним судом Волинської області (роботодавцем) не виплачувався у необхідному розмірі, а лише у розмірі мінімальної заробітної плати станом на 1 січня, передбаченої Законами «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про Державний бюджет України на 2015 рік», а саме 1 218,00 грн., що вплинуло на розмір заробітної плати позивача, оскільки розмір премій та надбавок, що нараховуються виходячи з розміру посадового окладу, відповідно також був меншим. Оскільки позивачу не виплачувався посадовий оклад за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року у розмірі відповідно до ч. 1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014 року), а також за період з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року у розмірі відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд»), позовні вимоги є обґрунтованими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону України «Про оплату праці»).

За правилами статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та її виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру» та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав

Оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови №268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини першої статті 147 цього ж Закону у редакції з 28 березня 2015 року не передбачено, управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 12.07.2016р. у справі №21-1726а16 та від 13.07.2016р. у справах №21-1888а16, №21/1488а16.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції позивач подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятого судом апеляційної інстанції рішення, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Волинської області, Державної судової адміністрації України про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату заробітну плату.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник