Справа № 815/1881/16
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1881/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.;

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комінтернівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 29.09.2015 року № НОМЕР_1 та податкового повідомлення-рішення від 29.09.2015 року № НОМЕР_2, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Комінтернівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в якому просив суд скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 29.09.2015 року № НОМЕР_1 та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.09.2015 року № НОМЕР_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

15.03.2016 року листом Комінтернівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № 1057/ш/15-17-14-01-30 ОСОБА_1 було вручено копію рішення про застосування фінансових санкцій від 29.09.2015 року № НОМЕР_1 та копію податкового повідомлення-рішення від 29.09.2015 року № НОМЕР_2, відповідно до яких було донараховано штрафні (фінансові) санкції в загальному розмірі - 69366,00 грн.

Позивач не погоджується з рішенням про застосування фінансових санкцій від 29.09.2015 року № НОМЕР_1 та податковим повідомленням-рішенням від 29.09.2015 року № НОМЕР_2 відповідача та вважає, що вони належать до скасування.

В судове засідання, призначене на 04.10.2016 року, сторони не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно.

Суд, з урахуванням ст.122 та ст.128 КАС України, вирішив розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та зареєстрований на обліку як платник податків у Комінтернівській обєднаній державній податковій інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

30.08.2015 року співробітники відповідача провели фактичну перевірку у торгівельному приміщенні Бар «Парус», що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Лазурна, 70, та належить ФОП ОСОБА_1 з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої було складено акт від 09.09.2015 року № 242/15-32-21-01/НОМЕР_3.

В акті перевірки відповідача від 09.09.2015 року № 242/15-32-21-01/НОМЕР_3 встановлені наступні порушення з боку позивача: п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що виразилося у не веденні ОСОБА_1 обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а саме: не надано прибуткові накладні та товарно-транспортні накладні на алкогольні напої, які знаходились в реалізації (зберіганні) у барі згідно додатків № 1 та № 2 до акту перевірки на загальну суму 26183,00 грн.; ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що виразилося у зберіганні алкогольного напою без марки акцизного податку встановленого зразка.

На підставі вказаного акту перевірки відповідач прийняв: рішення про застосування фінансових санкцій від 29.09.2015 року № НОМЕР_1, яким до ОСОБА_1 за порушення вимог ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та на підставі абз.15 ч.2 ст.17 цього ж Закону застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 29.09.2015 року № НОМЕР_2, яким до ОСОБА_1 за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, а також ст.20 цього Закону застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 52366,00 грн.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

В своєму адміністративному позові позивач неодноразово вказує, що про існування оскаржуваних рішень не знав, а лише 15.03.2016 року під час здавання звітності в Комінтернівській ОДПІ дізнався про наявність у нього податкового боргу. В звязку з цим на письмову заяву позивача 15.03.2016 року відповідач надав йому акт перевірки від 09.09.2015 року № 242/15-32-21-01/НОМЕР_3, рішення про застосування фінансових санкцій від 29.09.2015 року № НОМЕР_1, податкове повідомлення-рішення від 29.09.2015 року № НОМЕР_2 та податкову вимогу від 23.12.2015 року № 693-23.

Відповідно до п.86.5 ст.86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Тобто, акт перевірки та рішення контролюючого органу про донарахування грошового зобовязання та/або про застосування фінансових (штрафних) санкцій необхідно було направити платнику податків поштовим листом з повідомленням про вручення.

Позивач стверджує, що у наданій відповідачем до суду копії повідомлення про вручення міститься підпис невідомою особи, яка нібито отримала зазначені матеріали. При цьому позивачу не відомо яка саме особа поставила свій підпис у повідомленні про вручення. Жодних довіреностей щодо представництва інтересів на той період він не видавав. Підпис у повідомленні про вручення йому не належить.

Дані факти підтвердила допитана в якості свідка ОСОБА_2.

Крім того, з огляду на зміст рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення суд не може встановити, що саме акт перевірки від 09.09.2015 року № 242/15-32-21-01/НОМЕР_3, рішення про застосування фінансових санкцій від 29.09.2015 року № НОМЕР_1, податкове повідомлення-рішення від 29.09.2015 року № НОМЕР_2 відповідач надіслав на адресу позивача, оскільки з вказаного повідомлення не вбачається зміст поштового вкладення.

Тобто, суд вважає, що надане відповідачем рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не є доказом отримання позивачем вказаних документів.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно з ст.6 вказаного Закону облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

При цьому вказаний Закон чітко не визначає самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а лише вказує на обов'язок господарюючих суб'єктів на ведення такого обліку у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» сфера дії цього закону не поширюється на фізичних осіб-підприємців, тобто зазначені особи зобовязані вести облік товарних запасів шляхом ведення первинної документації.

Однак, покладений на господарюючого суб'єкта обов'язок ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації не включає в себе ведення та зберігання документів обліку, за якими такі товари придбавались, саме в місці реалізації товарів.

Крім того, під час розгляду справи представник позивача зазначив, що під час проведення перевірки позивач надав відповідачу копії вказаних первинних документів. Зазначені обставини також були підтверджені свідком ОСОБА_2.

Однак, під час розгляду справи суд встановив, що вказані документи не були враховані відповідачем під час проведення перевірки незалежно від факту їх наявності або відсутності в місці реалізації товарів, оскільки будь-яких відміток з цього приводу акт перевірки не містить, як і не містить конкретний перелік товарів зберіганням (продажем) яких було порушено позивачем порядок ведення обліку запасів.

Тобто, твердження відповідача про відсутність ведення позивачем належного обліку товарних запасів є безпідставними.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, обовязковою умовою застосування штрафних санкцій, передбачених ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є факт реалізації (продажу) необлікованих товарів. При цьому, акт перевірки відповідача від 09.09.2015 року № 242/15-32-21-01/НОМЕР_3 не містить посилань на факт реалізації позивачем необлікованих товарів.

Крім того, пунктом 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року № 481, передбачено, що фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобовязані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати. При цьому, вказаним Порядком не передбачено внесення записів у Книгу обліку доходів і витрат щодо товарних запасів.

Також, в акті перевірки відповідача від 09.09.2015 року № 242/15-32-21-01/НОМЕР_3 зазначено, що в барі позивача зберігається алкогольний напій без марки акцизного податку встановленого зразка, а саме коньяк «Хеннесі» обклеєний маркою акцизного податку АІ ЛГП АААЯ № 498261 02/14 9,898, яка придатна для маркування лікеро-горілчаної продукції імпортного виробництва, а повинен маркуватися маркою акцизного податку АІ ВП (алкоголь імпортний виноробна продукція).

Під час розгляду справи представник позивача стверджував, що також зазначено позивачем в адміністративному позові, що надпис АІ ЛГП був зроблений посадовими особами відповідача після підписання ФОП ОСОБА_1 додатку до Акту перевірки. Даний факт підтвердила допитана в якості свідка ОСОБА_2, яка була присутня під час проведення перевірки.

Відповідно до ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення роздрібна або оптова, включаючи імпорт або експорт, торгівля спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібна торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, позивач зазначив, що такі матеріали не складались. Будь-яких інших належних та допустимих доказів відповідач до суду не надав.

Крім того, під час розгляду справи відповідач не надав жодного доказу зберігання (реалізації) позивачем алкогольної продукції без відповідної марки акцизного податку так, як і не надав фотокартки коньяку «Хеннесі», які є додатками до акту перевірки від 09.09.2015 року № 242/15-32-21-01/НОМЕР_3.

Також, суд встановив, що під час проведення вказаної перевірки позивач надав посадовим особам відповідача книгу обліку доходів і витрат та всі необхідні первинні документи, які знаходилися у торгівельному приміщенні Бар «Парус», що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Лазурна, 70. Вказані факти підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_2, яка була присутня під час проведення перевірки.

При цьому, суд встановив, що акт про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами № 242/15-32-21-01/НОМЕР_3 від 09.09.2015 року не містить будь-яких посилань про вказані документи, що є свідченням порушення з боку відповідача порядку проведення перевірки та документування її результатів.

Згідно з ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач всупереч нормам законодавства безпідставно виніс рішення про застосування фінансових санкцій від 29.09.2015 року № НОМЕР_1 та податкове повідомлення-рішення від 29.09.2015 року № НОМЕР_2.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 122, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 29.09.2015 року № НОМЕР_1 Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

3. Скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.09.2015 року № НОМЕР_2 Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Комінтернівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) суму сплаченого судового збору в розмірі 693 (шістсот девяносто три) грн. 66 коп.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко