Справа № 346/3524/16-а
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року Справа № 876/5797/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Коломийської міської ради Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання незаконним рішення,

ВСТАНОВИВ :

16 червня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати недійсним та скасувати рішення Коломийської міської ради Івано-Франківської області (далі - Коломийська МР) № 97-3/2015 від 24.12.2015 року «Про надання земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд», яким позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою та наданні у власність земельної ділянки площею 1000 м2 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель міської ради.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року у справі № 346/3524/16-а вказаний позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач Коломийська МР просить зазначену постанову скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі, стосуються права та підстав набуття права власності на спірну земельну ділянку. Міська рада як власник землі вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом, владних управлінських функцій не здійснювала і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не була. На думку апелянта, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться на території м. Коломия, то Коломийська МР в межах своїх повноважень розпорядилася нею.

Представники позивача у ході апеляційного розгляду заперечили обґрунтованість доводів апелянта, просили залишити постанову суду першої інстанції бех змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивача на виклик апеляційного суду не прибув, що не перешкоджає розгляду справи згідно із приписами ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Коломийської МР від 21.10.2010 року № 3048-52/20 позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вказане рішення ОСОБА_4 було виконано, невідповідності положень проекту землеустрою вимогам чинного законодавства не встановлено. Оспорюване рішенням Коломийської МР порушує законні права та інтереси ОСОБА_4, зокрема, право законного очікування при дотриманні всіх необхідних умов отримати у власність земельну ділянку площею 1000 м2 по АДРЕСА_1 Тому рішення Коломийської МР № 97-3/2015 від 24.12.2015 року слід скасувати.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Як встановлено судом першої інстанції, рішеням Коломийської МР № 3048-52/2010 від 21.10.2010 року ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговуванням житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 м2 по АДРЕСА_1.

Відповідно до вказаного рішення, позивачка звернулась до проектної організації, яка розробила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1, отримала необхідні висновки та погодження (а.с. 6-21).

Оспорюваним рішенням Коломийської МР № 97-3/2015 від 24.12.2015 року ОСОБА_4 було відмовлено у передачі земельної ділянки у власність.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За правилами ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. (ч. 7 ст. 118 ЗК України)

Частиною 8 ст. 118 ЗК України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною 8 ст. 186-1 ЗК України визначено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій-третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, наведені правові норми чітко визначають межі дискреційних повноважень відповідача та підстави відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яких у ході судового розгляду не встановлено.

За правилами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, слід погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки рішенням Коломийської МР від 21.10.2010 року № 3048-52/20 ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вказане рішення позивачем виконано, невідповідності положень проекту землеустрою вимогам чинного законодавства не встановлено, то оспорюваним рішенням Коломийської МР їй було без передбачених законом підстав відмовлено у затвердженні вказаного проекту землеустрою і таке рішення є протиправним.

Одночасно апеляційний суд вважає безпідставним посилання апелянта на те, що Коломийська МР у спірних правовідносинах управлінських функцій не виконувала та суб'єктом владних повноважень не виступала, виходячи із приписів п. 1 та п. 7 ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, а також рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 року № 10/рп-2010, відповідно до якого положення п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Виходячи із наведеного суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Коломийської міської ради Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року у справі № 346/3524/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 06 жовтня 2016 року.