Справа № 686/7703/16-а
Суддя: Колієв С. А.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/7703/16-а
Провадження №2-а/686/272/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

представників відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому, про зміну постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася ОСОБА_2 з вказаним позовом в якому зазначила, що постановою у справі про адміністративне правопорушення, яка була винесена інспектором роти №4 УПП в м. Хмельницькому ОСОБА_3 серія ПС2 № 861686 від 29.03.2016 року вона була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1.ст.122 КУпАП та піддана адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 255 гривень. Згідно вказаної постанови вона була визнана винною у тому, що 29 березня 2016 року о 14 годині 00 хвилин керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Хмельницькому по вул.. Старокостянтинівське шосе 26/9, здійснила стоянку на тротуарі, де для руху пішоходів залишилося менше 2 метрів, чим порушила вимоги п.15.10. «в» ПДР України.

Зазначила, що вона дійсно 29.03.2016 року о 14 годині 00 хвилин керувала автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по вул.. Старокостянтинівське шосе в неї запаморочилася голова у звязку з чим виникла необхідність у зупинці. За таких обставин вона зупинила автомобіль біля будинку 26/9 по вказаній вулиці на краю тротуару, де на її погляд залишилося 2 метри для проходу пішоходам. З часом інспектором поліції стосовно неї була винесена вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення, при цьому останнім не було прийнято до уваги її посилання на те, що вона діяла у стані крайньої необхідності у звязку з чим вона не може бути притягнута до адміністративної відповідальності. Крім того, розмір накладеного на неї стягнення є занадто великим та поставить її у скрутне матеріальне становище.

За таких обставин просила суд змінити постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 861686 від 29.03.2016 року в частині накладення адміністративного стягнення, а провадження закрити із застосуванням положень ст..22 КУпАП.

В судове засідання позивач не зявилася. Надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності.

Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що остання діяла в стані крайньої необхідності. Стаття 33 КУпАП у даному випадку при накладенні адміністративного стягнення не передбачає врахування особи правопорушника, його сімейного та майнового стану, наслідків вчиненого ним правопорушення. Також зазначила, що у даному випадку судом не можуть бути застосовні положення ст..22 КУпАП, оскільки таке право належить виключно орану, який уповноважений розглядати справу, тобто у даному випадку інспектору поліції. Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача є законною та обґрунтованою, та підстав для її скасування не має.

Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, допитавши свідків, судом встановлені наступні обставини.

Встановлено, що 29 березня 2016 року інспектором роти №4 УПП м. Хмельницький рядовим поліції ОСОБА_3 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС 2№ 861686 якою ОСОБА_2 була визнана винною та притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та піддана адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 255 гривень.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_2 була визнана винною у тому, що вона, 29.03.2016 року о 14 годині 00 хвилин у м. Хмельницькому по вул.. Старокостянтинівське шосе 26/9а, керуючи автомобілем НОМЕР_2 здійснила стоянку на тротуарі, де для руху пішоходів залишилося менше 2 метрів, чим порушила п.15.10 ПДР України.

Відповідно до п.15.10 «в» ПДР України стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

Допитаний в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_3 суду пояснив, що 29.03.2016 року він у складі екіпажа патрульної поліції здійснював патрулювання у м. Хмельницькому. До них надійшло повідомлення, що по вул.. Стакостянтинівське шосе 26/9 про порушення правил стоянки автомобіля. Приїхавши на місце виклику ним було виявлено, що автомобіль КІА білого кольору стояв на тротуарі (всіма чотирма колесами) та заважав руху пішоходів по цьому тротуару (для руху пішоходів залишалося близько 40 сантиметрів, внаслідок чого пішоходи з колясками вимушені були виходити на проїжджу частину аби обійти цей автомобіль). Після того, як до автомобіля підійшла водій стосовно неї було складено постанову про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що в кінці березня 2016 року вона працювала продавцем у кафе «Віденскька кава», який розташований по вул.. Старокостянтинівське шосе у м. Хмельницькому. Приблизно в обідній час біля їх кафе повністю виїхавши на тротуар, здійснила стоянку водій автомобіля КІА білого кольору. При цьому для проходу пішоходів залишалося дуже мало місця, не більше 40 сантиметрів (міг пройти лише один чоловік). Цей автомобіль стояв дуже довго та заважав пішоходам вільному проходу по тротуару (жінки з колясками вимушені були виходити на проїжджу частину аби обійти цей автомобіль). Хтось з перехожих викликав патруль поліції. Після того, як приїхала поліція та встановили водія цього автомобіля (це була жінка), останні склали стосовно останнього протокол.

Таким чином, факт порушення вимог п.15.10 «в» ПДР ОСОБА_2 підтверджується дослідженими доказами у справі, зокрема показами свідків.

Оскільки адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП настає зокрема за порушення водіями правил стоянки в діях ОСОБА_2 є склад даного адміністративного правопорушення.

Стосовно посилань позивача на положення ст..17 КУпАП, а саме те, що вона діяла у стані крайньої необхідності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст..17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст..18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

В якості обґрунтування посилань на те, що вона діяла в стані крайньої необхідності позивач зазначила, що під час руху у неї сталося легке запаморочення та виник головний біль. Разом з цим, на підтвердження вказаних обставин позивачем не представлено суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що вона діяла у стані крайньої необхідності, оскільки такі посилання не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Також суд не приймає до уваги і посилання позивача на те, що накладене адміністративне стягнення, по суті не відповідає вимогам ст..33 КУпАП, оскільки поставить її в скрутне положення, у звязку з тим, що остання притягнута до відповідальності за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, у такому випадку при накладенні стягнення не враховується особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Крім того, суд звертає свою увагу на те, що стягнення на позивача накладено у межах санкції встановленої ч.1 ст.126 КУпАП фактично у мінімальному розмірі, та остання, як зазначено у протоколі працює менеджером в турагенції ТУІ, тобто обєктивно має фінансову можливість сплати такий штраф.

Стосовно посилань позивача та застосування положень ст..22 КУпАп суд зазначає наступне.

Відповідно до ст..22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З огляду на викладене, суд не наділений повноваженнями звільнення особи від адміністративної відповідальності і винесення усного зауваження. Вказані процесуальні дії відносяться до прерогативи органу, який розглянув справу (у даному випадку інспектор поліції). Під час розгляду даної справи судом досліджуються лише питання законності постанови посадової особи у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що поданий ОСОБА_2 позов є необґрунтований у звязку з чим у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.22, 33, 126 КУпАП, ст. ст. 8, 9, 12, 159, 160 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня з дня отримання її копії.

Суддя: