Справа № 816/702/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 жовтня 2016 року м. Київ К/800/23337/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суд від 01 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області звернулося з касаційною скаргою на вказані судові рішення, яка ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 1 вересня 2016 року, з врахуванням приписів ст.ст. 213,214 КАС України, залишалась без руху в зв'язку з тим, що скаржником до касаційної скарги не додано документу про сплату судового збору.

Вимоги зазначеної ухвали відповідачем виконано, витребовувані документи подано.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області, в якому просила визнати незаконною бездіяльність щодо невиконання наказу Комсомольського міського суду Полтавської області № 16.2-а від 08 квітня 2016 року про надання матеріальної допомоги на оздоровлення та зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити цю допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу в сумі 4 134,00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суд від 01 серпня 2016 року, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зазначив, що частиною 4 статті 79 КЗпП України та частиною 10 статті 10 Закону України "Про відпустки" черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Затверджений графік має організаційний характер та не є імперативним, а отже, може коригуватися шляхом внесення в нього змін та доповнень, у тому числі за зверненням зацікавленої особи.

Працівник, що виявив бажання піти у щорічну відпустку в інший, ніж обумовлено графіком відпусток час, або ж взяти лише частину щорічної основної відпустки, подає відповідну заяву на ім'я керівника підприємства.

Підставою для наказів Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року № 24.1-б « Про надання відпустки ОСОБА_1.» від 08 квітня 2016 року та № 16.2-а «Про надання матеріальної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1.» є заяви позивача, погоджені в установленому порядку керівником апарату суду.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, як розпорядник коштів, мало нарахувати та виплатити матеріальну допомогу на підставі наказів Комсомольського міського суду та згідно чинного законодавства.

Нормами Закону України "Про державну службу", чинним на момент виникнення спірних відносин, не встановлено будь яких обмежень щодо тривалості основної щорічної відпустки чи її частини для отримання матеріальної допомоги на оздоровлення.

Не погоджуючись з прийнятими судами першої та апеляційної інстанції рішеннями, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятого судом апеляційної інстанції рішення, а тому, з врахуванням наведених приписів п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суд від 01 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, що її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.С. Пасічник