Справа № 820/2797/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 жовтня 2016 р. №820/2797/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника 2-го відповідача - Голяк С.М.,

представника третьої особи - Кобилінської О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайвена" до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Київської об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа - Державна фіскальна служба України про зобов'язання вчинити певні дії, скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- зобов'язати Департамент реєстрації Харківської міської ради скасувати запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 9067208 від 23.10.2015 року;

- скасувати рішення № 1078 від 26.10.2015 року Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість - Товариства з обмеженої відповідальністю "Сайвена" () зі збереженням податкового кредиту;

- вважати, згідно п. 49.13 ст. 49 ПК України, податкові декларації з ПДВ за травень-вересень 2015 року, декларацію з податку на прибуток за 2015 рік прийнятими у день їх фактичного отримання Контролюючим органом.

В обґрунтування позову зазначив, що чинним законодавством у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлювалися 2 випадки надсилання держреєстратором відповідного повідомлення про необхідність підтвердження відомостей, після невиконання вимог якого юридичною особою, у держреєстратора виникав обов'язок внесення запису щодо відсутності юридичної особи за місцезнаходженням до ЄДР, а у податкового органу згідно пп. "ж" п. 184.1 ст. 184 ПК України виникало право ануляції реєстрації платника ПДВ. Всупереч вимог чинного законодавства фактичної перевірки місцезнаходження позивача контролюючим органом не здійснювалось, жодних актів з цього приводу не складалось. З огляду на безпідставність та передчасність направлень повідомлень ф. №18-ОПП, вбачається безпідставним внесення до ЄДР запису про відсутність за місцезнаходженням та прийняття рішення про анулювання реєстрації платником ПДВ. Таким чином, оскаржуване рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість необґрунтоване та підлягає скасуванню , а права ТОВ "Сайвена" як платника податку на додану вартість підлягає відновленню.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження.

Представники відповідача та третьої особи проти позову заперечували, вказали на обґрунтованість та законність своїх дій, а тому просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник ДФС у письмових запереченнях на адміністративний позов зазначив, що рішення контролюючого органу про відміну анулювання реєстрації та скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ викладається з описом ситуації, прийняття такого рішення, оформляється на бланку та підписується керівником такого органу чи особою, яка виконує його обов'язки. У разі відміни рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, податковий орган видає платнику ПДВ нове свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ замість старого свідоцтва на підставі реєстраційної заяви з позначкою "Перереєстрація" та рішення про відміну анулювання реєстрації. Про цьому дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, а датою початку дії нового свідоцтва та датою анулювання старого свідоцтва є дата внесення відповідного запису до реєстру.

Представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради у судове засідання не прибув, про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі. У письмових запереченнях на адміністративний позов зазначив, що відповідальність за прийняте рішення не може бути перекладена на новостворений орган реєстрації у системі місцевого самоврядування. Рішення, прийняті посадовими особами Департаменту реєстрації після 01.01.2016 року можуть бути об'єктом оскарження за позовами до нового суб'єкта реєстрації.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що контролюючим органом 03.09.2015 року за №3018/10/20-34-11-01-30 було складено повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (а.с. 27).

Того ж дня листом №23041/10/20-34-11-01-30 ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було надіслано повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №18-ОПП суб'єктам господарювання (а.с.28).

Для проведення реєстраційної дії "Внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу", юридична особа ТОВ "Сайвена" наступні документи: нагадування на підставі 18-ОПП, підтвердження відсутнє (а.с.23).

На адресу позивача 17.09.2015 року було направлено повідомлення державного реєстратора щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу (а.с.26).

Підставі наказу ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 23.07.2015 року №36, контролюючим органом було винесено рішення №1078 про анулювання реєстрації платнику податку на додану вартість ТОВ "Сайвена" (лист від 26.10.2015 року №5445/10/20-34-11-01-24) (а.с.10-11).

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення № 1078, згідно до абз. "ж" п. 184.1 ст. 184 ПК України підставою для анулювання реєстрації платника на податок на додану вартість позивача стало внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу, а саме реєстраційна дія № 9067208 від 23.10.2015 року.

Згідно пп. "ж" п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України анулювання реєстрації особи як платника ПДВ відбувається у разі якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про: відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання); - відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Натомість, вказана підстава (пп. "ж" п. 184.1 ст. 184 ПК України) не є безумовною і при вирішенні питання щодо прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ, податковий орган зобов'язаний з'ясувати усі обставини, які мають значення для прийняття відповідного рішення. Тобто рішення податкового органу має бути обґрунтованим, як того вимагає ч. 3 ст. 2 КАСУ.

При цьому, суд зазначає, що позивач фактично знаходиться за своїм зареєстрованим місцезнаходженням (61001, м. Харків, пр. Московський, буд. 111) та завжди отримує кореспонденцію, що в тому числі підтверджується отриманням рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.

Порядок внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу визначено статтею 91 Закону України від 15.05.2003 року "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (в редакції від 26.05.2015 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої вищезазначений Закон також мав іншу назву - "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" - і далі по тексту в цій же редакції).

Згідно з нормами цієї статті зазначені записи вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за ініціативою державного реєстратора або за ініціативою органу державної податкової служби.

Згідно з частинами 11, 12, 13 та 14 статті 19 Закону України № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", для внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі передбачена відповідна процедура:

- юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу;

- у разі ненадходження в установлений частиною одинадцятою цієї статті строк реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати, встановленої для подання реєстраційної картки, юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору зазначеної реєстраційної картки.;

- у разі надходження (поштовим відправленням або в електронному вигляді в порядку взаємообміну) державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки;

- державний реєстратор залишає реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу без розгляду, про що повідомляє заявника у випадках, передбачених частиною шостою цієї статті, та у порядку, встановленому частиною сьомою цієї статті;

Якщо державному реєстратору повернуто поштового відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Частиною 14 статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (в редакції від 26.05.2015 року) у разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначеним законом у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлювалися 2 випадки надсилання держреєстратором відповідного повідомлення про необхідність підтвердження відомостей, після невиконання вимог якого юридичною особою, у держреєстратора виникав обов'язок внесення запису щодо відсутності юридичної особи за місцезнаходженням до ЄДР, а у податкового органу згідно пп. "ж" п. 184.1 184 ПК України виникало право ануляції реєстрації платника ПДВ.

Також суд зазначає, що другою підставою для виникнення обов'язку у позивача підтвердження відомостей було надсилання держреєстратором повідомлення згідно а. 2 ч. 12 ст. 18 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (в редакції від 26.05.2015 року) у разі отримання останнім від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

І таке повідомлення за формою 18-ОПП ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області першому відповідачу було надіслане.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при складанні та надісланні повідомлення за формою 18-ОПП першим відповідачем не взято до уваги положення Порядку обліку платників податків і зборів затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 09.12.2011 року № 1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 року за № 1562/20300 (далі - Порядок).

Так, процедура встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податку до направлення державному реєстратору органом ДФС повідомлення встановленого зразка передбачена розділом XII цього Порядку із змінами та доповненнями.

Відповідно до пункту 12.2 розділу XII Порядку підрозділи контролюючого органу:

- стосовно платників податків, якими не подано у встановлені законом терміни податкових декларацій (звітів, розрахунків), у порядку, передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи;

- стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

В силу приписів пункту 12.5 (в редакції на час формування запитів ДПІ до державного реєстратора) розділу XII Порядку, якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". Повідомлення за формою № 18-ОПП надсилається державному реєстратору поштовим відправленням або в електронному вигляді у порядку взаємного обміну інформацією з реєстрів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та Центрального контролюючого органу.

Копія повідомлення підшивається до реєстраційної частини облікової справи платника податків. Про направлення такого повідомлення вноситься запис до журналу обліку повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. № 18-ОПП.

Суд зазначає, що податковий орган не вчинив жодних дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження платника податку, передбачених Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588.

Враховуючи вищенаведене, на підставі аналізу зазначених норм права, суд дійшов до висновку, що підрозділ органу ДФС надсилає повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (форма № 18-ОПП) державному реєстратору для вжиття заходів, передбачених абзацом другим частини чотирнадцятої статті 19 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (ред. 26.05.2015 року) лише після здійснення передбачених Порядком заходів для встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи, чого не було дотримано Відповідачем 1.

Наведене відповідає правовій позиції визначеній у постанові Верховного Суду України від 15.04.2014 року (номер рішення в ЄДРСР 38655040).

Згідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Зі змісту вказаних положень також вбачається, що для здійснення державним реєстратором запису про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням на підставі абзацу другого частини чотирнадцятої статті 19 Закону (в редакції від 26.05.2015 року) необхідним є наявність одночасно таких обставин:

1) факт встановлення співробітниками органів ДФС відсутності юридичної особи за адресою місцезнаходження;

2) надходження державному реєстратору від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням;

3) надсилання рекомендованим листом протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі запиту щодо подання державному реєстратору реєстраційної картки;

4) повернення рекомендованого листа з відміткою відділення зв'язку про відсутність юридичної особи за адресою місцезнаходження або неподання юридичною особою підтвердження відомостей протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення.

Лише встановлення судами наявності усіх перелічених обставин в сукупності дає підстави для висновку про правомірність внесення державним реєстратором до Єдиного державного реєстру запису про відсутність позивача за адресою місцезнаходження у відповідності до визначеного Законом порядку внесення змін до відомостей про юридичну особу. Такого висновку, зокрема, дійшов Вищий адміністративний суд України в постанові від 19.10.2015 року у справі № К/800/50586/13.

Суд зазначає, що фактичної перевірки місцезнаходження товариства з боку ДПІ не здійснювалось та жодних актів з цього приводу не складалося. Таким чином, в даному випадку ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, як особа, що продовжує виконувати функції податкового контролю щодо позивача та прийняла оскаржуване рішення про анулювання реєстрації позивача платником ПДВ, не вжила практичних, належних та достатніх заходів щодо встановлення (перевірки) фактичного місцезнаходження позивача.

Відтак, обставини стосовно відсутності платника податків за місцезнаходженням не були встановлені податковим органом належним чином, а зазначені у повідомленні ф. № 18-ОПП обставини щодо його відсутності за місцезнаходженням, вчинені з порушеннями приписів Порядку, що вказує на передчасність та безпідставність направлення державному реєстратору повідомлень (форма № 18-ОПП) про відсутність позивача за місцезнаходженням, що у свою чергу призвело в подальшому до вчинення державним реєстратором реєстраційної дії щодо внесення запису до ЄДР про відсутність за місцезнаходженням позивача та прийняття податковим органом рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.

З огляду на безпідставність та передчасність направлення повідомлень ф. № 18-ОПП, вбачається безпідставним вчинення наступних дій (внесення до ЄДР запису про відсутність за місцезнаходженням та прийняття рішення про анулювання реєстрації платником ПДВ).

З вищевикладеного вбачається, що відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (в редакції від 26.05.2015 року) для цілей його застосування має значення фактичне місцезнаходження юридичної особи, наявність певної особи за адресою, визначеною в ЄДР.

В даному випадку, фактичне місцезнаходження позивача за зареєстрованою адресою неодноразово підтверджено шляхом подання позивачем відповідних документів державному реєстратору та внесенням відповідних записів до ЄДР, підтверджується також фактами отримання позивачем рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ, отриманням кореспонденції.

Суд зазначає, що позивач знаходиться за місцем своєї реєстрації, завжди отримує поштову кореспонденцію, що підтверджується, зокрема, отримання рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ, яке було направлено на адресу позивача 07.07.2015 року та отримано 14.07.2015 року, що підтверджується поштовим конвертом.

Згідно п. 5.10 Розділу V "Анулювання реєстрації платників податку на додану вартість" Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 року № 1130, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2014 року за № 1456/26233 - рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Кодексу або до суду.

Відповідно до вимог п. 56.1 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Слід зазначити, що анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позбавляє позивача права на своєчасне повернення із бюджету податку на додану вартість та зменшення податку на додатну вартість в частині податкових зобов'язань в рахунок податкового кредиту, який сплачено позивачем до бюджету, чим порушуються права та інтереси позивача.

Згідно положень ст. 124 Конституції України судам підвідомчі всі правовідносини, що виникають в державі, а тому не може існувати будь-яких правовідносин, яким би суд не міг надати правову оцінку та згідно положень ч. 2, ч. 3 ст. 162 КАС України ухвалити таке рішення, яким будуть в повному обсязі поновлені або захищені права особи, яка звернулась за судовим захистом.

Таким чином, рішення № 1078 від 26.10.2015 року ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість необґрунтоване та підлягає скасуванню, а права ТОВ "Сайвена" як платника податку на додану вартість підлягають відновленню з моменту винесення оскаржуваного рішення.

Щодо відмови другого відповідача у прийнятті податкових декларацій, суд зазначає наступне. Позивачем до податкового органу засобами електронного зв'язку були подані наступні податкові декларації з ПДВ (а.с. 38-97):

- за травень 2015 року (доставлений до центрального рівня ДФС України 25.03.2016 року);

- за липень 2015 року (доставлений до центрального рівня ДФС України 25.03.2016 року);

- за вересень 2015 року (доставлений до центрального рівня ДФС України 25.03.2016 року);

З електронних квитанцій № 1 до вказаних податкових декларацій вбачається, що документи доставлені, проте не прийняті, виявлені помилки, а саме: "Порушено вимоги п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, а саме: ІПН 04 не був платником ПДВ на час подання звіту".

Зазначена відмова податкового органу з огляду на порушення другим відповідачем порядку анулювання реєстрації платника ПДВ, про що мова йшла вище, - є незаконною.

Також, позивач подав декларацію з податку на прибуток за 2015 рік, яка була доставлена до центрального рівня ДФС України 24.03.2016 року.

З електронної квитанції № 1 до вказаної податкової декларації вбачається, що документи доставлені, проте не прийняті, виявлені помилки, а саме: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008р. № 233, а саме: - ЄДРПОУ: "37253121". Можливо розірвано договір про визнання електронної звітності".

Суд приходить до висновку, що твердження контролюючого органу про те, що ТОВ "Сайвена" можливо не укладено договір про визнання електронної звітності не відповідає дійсності. Про укладення такого договору свідчить квитанція № 2 про прийняття його органом ДПІ.

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п. 48.3 та 48.4 ст. 48 ПКУ. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відмова посадової особи органу податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється (п. 49.10 ст. 49 ПКУ).

Відповідно до п. 49.11 ст. 49 ПКУ у разі подання платником податків до органу податкової служби, податкової декларації заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 ПКУ, такий орган податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

- у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання (пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49);

- у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання (пп. 49.11.2 п. 49.11 ст. 49).

У разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків відповідно до п. 49.12 ст. 49 ПКУ має право:

- 49.12.1 подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

- 49.12.2 оскаржити рішення органу податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 49.9.2 п. 49.2 ст. 49 ПКУ за умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 ПКУ податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Згідно п. 49.13 ст. 49 ПКУ у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання податковою службою. Відповідно до п. 49.14 ст. 49 ПКУ за кожною заявою платника податків щодо порушення посадовою особою податкової служби цієї статті в обов'язковому порядку проводиться службове розслідування відповідно до закону. За результатами такого розслідування винна посадова особа притягується до відповідальності відповідно до закону

Таким чином, суд приходить до висновку, що контролюючий орган діяв всупереч нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайвена" до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Київської об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, скасування рішення - задовольнити.

Зобов'язати Департамент реєстрації Харківської міської ради скасувати запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 9067208 від 23.10.2015 року.

Скасувати рішення № 1078 від 26.10.2015 року Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість - Товариства з обмеженої відповідальністю «Сайвена» () зі збереженням податкового кредиту.

Вважати, згідно п. 49.13 ст. 49 ПК України, податкові декларації з ПДВ за травень-вересень 2015 року, декларацію з податку на прибуток за 2015 рік прийнятими у день їх фактичного отримання Контролюючим органом.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайвена" () судовий збір у розмірі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 06.10.2016 року.

Суддя Полях Н.А.