Справа № 461/3774/16-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Справа № 876/6227/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О.,Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 05.08.2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови, -

встановив:

03.06.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача - Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови № 170 Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 01.10.2015 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. та закриття провадження у справі.

В обґрунтування вимог позовної заяви ОСОБА_1 покликається на те, що 31.05.2016 року позивач отримав із Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції рекомендований лист у якому виявлено постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 49639955 від 16.12.2015 року про стягнення з позивача 340,00 гривень штрафу та постанову № 170 Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 01.10.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 152 КУпАП.

ОСОБА_1 зазначає, що його на розгляд комісії ніхто не викликав і такий відбувся без його участі, пояснення в позивача не відбирали та добровільно прибрати територію ніхто не зобов'язував.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням ст. 38 КУпАП, оскільки відповідачу про будівельне сміття було ще відомо у 2014 році.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 05.08.2016 р. поновлено строк на звернення з адміністративним позовом. Адміністративний позов задоволено.

Постанову № 170 Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 01.10.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 152 КУпАП України, у виді штрафу в розмірі 340,00 гривні - скасовано.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Стягнуто з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задовольнити частково, а оскаржувану постанову - скасувати, з наступних підстав.

Так, з копії постанови Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 01.10.2015 року № 170 слідує, що ОСОБА_1 порушив правила благоустрою території населених пунктів, а саме п. 20.1.1 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою міської ради від 21.04.2011 року №376, а саме складує залишки будівельних матеріалів за адресою АДРЕСА_1 в подвір'ї, чим порушив ст. 152 КУпАП України. Відповідно до даної постанови на позивача було накладено штраф у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн.).

16.12.2015 року старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції - Мельником Р.І. було відкрито виконавче провадження (постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 49639955) за постановою № 170 виданою Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 340 грн.

ОСОБА_1 не погоджується із постановою № 170 Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 01.10.2015 року, вважає таку протиправною, такою, що порушує його законні права та інтереси, які підлягають судовому захисту.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 20.1 та 20.1.1 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 року №376, відповідно до п.44 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" накладаються стягнення, передбачені ст.ст.82, 152 КУпАП за порушення вимог цих Правил, а саме за: Самовільне скидання всіх видів відходів, грунту тощо у невідведених для цього місцях. До відповідальності притягуються посадові особи та громадяни, що допустили порушення, а у разі неможливості їх виявлення - посадові особи підприємств, за якими закріплені ці території, після закінчення терміну припису про усунення виявлених порушень.

В силу ст.152 КУпАП (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови), порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Так, в контексті вищевикладених правових норм судами встановлено, що ОСОБА_1 не було своєчасно повідомлено про час, місце та дату розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, так як в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення повістки, чим було порушено права позивача, передбачені ст.268 КпАП України та позбавлено можливості подати докази та пояснення, які б спростували факт вчиненого правопорушення.

Крім того, оскаржувана постанова № 170 від 01.10.2015 року була отримана позивачем лише 31.05.2016 року, у зв'язку з чим він пропустив строк на звернення до суду з поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В контексті вищевикладених процесуальних норм КАС України, судом апеляційної інстанції, на підставі долучених позивачем письмових доказів, також було встановлено, що постановою начальника Львівської міської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю - Солохи В.П. № 641г від 11.09.2007 року притягнено ОСОБА_4 (дружину позивача) до адміністративної відповідальності за порушення ст.97 КпАП у вигляді штрафу в розмірі 102 грн. Суть вчиненого правопорушення полягала в тому, що ОСОБА_4 розпочала самовільно будівництво гаражу в подвір'ї житлового будинку по АДРЕСА_1 без рішення органу влади та дозволу інспекції ДАБК.

Враховуючи вищевикладену обставину, ОСОБА_1 покликається на те, що його безпідставно було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки будівництво гаражу по АДРЕСА_1 було розпочато ОСОБА_4, тому притягнення позивача до відповідальності за складання залишків будівельних матеріалів є неправомірним, так як до відповідальності притягуються посадові особи та громадяни, що допустили порушення. Апеляційний суд враховує пояснення позивача, оскільки такі знаходять своє підтвердження наявними матеріалами справи.

Як наслідок, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, такими, що знайшли своє підтвердження матеріалами справи. Однак, у задоволенні позовних вимог в частині закриття судом провадження у справі слід відмовити, з огляду на наступне.

Так, згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В силу частин 1 та 2 ст.162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

Так, вищенаведеною процесуальною нормою передбачено повноваження суду при вирішенні справи по суті, зокрема у разі задоволення позовних вимог. Однак, суд першої інстанції закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення, - вийшов за межі наданих суду повноважень, перебравши на себе повноваження суб'єкта владних повноважень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до норм КАС України, суд не наділений повноваженнями закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вказані процесуальні дії відносяться до компетенції органу, який розглянув справу. Судом має досліджуватись лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Тому, в даному випадку оскаржувана постанова підлягає скасуванню як незаконна, оскільки така не була прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та нормами КУпАП, як цього вимагає диспозиція п.1 ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись ч.3 ст. 160 КАС України, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 05.08.2016 р. по справі № 461/3774/16-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 170 від 01.10.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 152 КУпАП України, у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Постанова складена в повному обсязі 04.10.2016 року.