Справа № 826/25281/15
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною в частині постанови від 16.09.2015 №703 та встановлення відсутності компетенції,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №703 «Питання реалізації статті 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» незаконним і нечинним з моменту прийняття;

- визнати пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №703 «Питання реалізації статті 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» незаконним і нечинним з моменту прийняття;

- встановити відсутність компетенції Кабінету Міністрів України щодо реструктуризації фактичної заборгованості, що виникла станом на 1 січня 2015 року за рішеннями судів, виконання яких гарантовано державною, а також за рішеннями Європейського суду з прав людини, прийнятими за наслідками розгляду справ проти України, шляхом часткового погашення у розмірі 10 відсотків суми за зазначеними рішеннями та видачі на решту суми фінансових казначейських векселів строком обігу до семи років з відстроченням платежів за цією заборгованістю на два роки та відсотковою ставкою 3 відсотки річних.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними і нечинними з моменту їх прийняття пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №703 «Питання реалізації статті 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №703 «Питання реалізації статті 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (далі - Постанова №703) з метою забезпечення реалізації положень Законів України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і відповідно до статті 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено наступне:

"Реструктуризувати фактичну заборгованість, що виникла станом на 1 січня 2015 р. за рішеннями судів, виконання яких гарантовано державою, а також за рішеннями Європейського суду з прав людини, прийнятими за наслідками розгляду справ проти України, шляхом часткового погашення у розмірі до 10 відсотків суми за зазначеними рішеннями та видачі на решту суми фінансових казначейських векселів строком обігу до семи років з відстроченням платежів за цією заборгованістю на два роки та відсотковою ставкою 3 відсотки річних" (пункт 1 Постанови №703);

"Затвердити Порядок реструктуризації заборгованості, що виникла станом на 1 січня 2015 р. за рішеннями судів, виконання яких гарантовано державою, а також за рішеннями Європейського суду з прав людини, прийнятими за наслідками розгляду справ проти України, коштами та фінансовими казначейськими векселями, що додається" (пункт 2 Постанови №703).

Вважаючи вказані положення Постанови №703 такими, що не відповідають актам вищої юридичної сили, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до частини першої та другої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Згідно положень статті 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», Кабінету Міністрів України надано право у встановленому ним порядку реструктуризувати фактичну заборгованість обсягом до 7.544.562.370 гривень, що виникла станом на 1 січня 2015 року за рішеннями судів, виконання яких гарантовано державою, а також за рішеннями Європейського суду з прав людини, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України, шляхом часткового погашення за рахунок коштів, передбачених цим Законом на ці цілі, у розмірі до 10 відсотків від суми за зазначеними рішеннями та видачі на решту суми фінансових казначейських векселів строком обігу до семи років, з відстроченням платежів за цією заборгованістю на два роки та відсотковою ставкою 3 відсотки річних. Право видачі таких векселів надати органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Так, у відповідності до змісту Постанови №703, остання прийнята з метою забезпечення реалізації положень Законів України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і відповідно до статті 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

З огляду на наведене, колегія суддів підтримує твердження суду першої інстанції, що зміст пунктів 1 та 2 Постанови №703 цілком відповідає приписам акту вищої юридичної сили - статті 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», - на виконання якого оскаржувана Постанова і прийнята.

При цьому, Окружний адміністративний суд міста Києва вірно зазначив, що у разі незгоди позивача з положеннями статті 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» в частині невідповідності останніх положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці Європейського суду з прав людини, приписам Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків з їх вини», Закону України «Про загальнодержавне пенсійне страхування», останній не позбавлений права на їхнє оскарження у встановленому чинним законодавством порядку, що відповідно не є предметом розгляду у даній адміністративній справі.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 06.10.2016 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.