Справа № 822/1549/16
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1549/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представника позивача ОСОБА_3 представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в особі Старокостянтинівського відділення , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_7 міська рада про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.06.2016 року №91032-13, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 857,32 грн, і №91033-13, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 8570,0 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що станом на день формування податкових повідомлень-рішень і на даний час, ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб на території міста Старокостянтинів, не встановлена. Тому підстави для нарахування позивачу податкових зобовязань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, на які посилається у позовній заяві, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, вважає спірні податкові повідомлення-рішення законними, а адміністративний позов - безпідставним. У задоволені позовних вимог просить відмовити.

В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2015 року, внесено зміни щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки. Внаслідок зазначених змін, фізичні особи у 2016 році сплачують податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік. Зазначив, що позивач є власником двох об'єктів нерухомості площами 81,3 м.кв. та 812,7м.кв., що відповідно до положень пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України є об'єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, тому, зобов'язаний сплатити податок у розмірі, визначеному Податковим кодексом України, навіть у тому випадку, коли рішення щодо встановлення ставок зазначеного податку органом місцевого самоврядування не прийняте. Вказує, що Красилівською ОДПІ (ОСОБА_7 відділення) отримано від виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради для виконання рішення 47-ої сесії ОСОБА_7 міської ради від 30.01.2015 №4 Про встановлення місцевих податків, яким затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (далі Положення). Рішенням 50-ої сесії ОСОБА_7 міської ради від 22.05.2015 року №9 Про внесення змін в рішення 47-ої сесії міської ради від 30.01.2015 року №4 затверджені ставки податку для об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб. Пунктом 5 Положення податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки доповнений: пп..5.3 - ставки податку для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюються у розмірі 1 відсотка до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр бази оподаткування; пп.5.4 - ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, а саме: будівлі готельні, офісні, торгівельні, для публічних виступів - 1% будівлі промисловості та склади - 0,25%, інші будівлі - 0,25%, господарські присадибні будівлі -0%.

Отже, на 2015 рік по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується у 2016 році, рішенням 50-ої сесії ОСОБА_7 міської ради від 22.05.2015 року №9 Про внесення змін в рішення 47- ої сесії міської ради від 30.01.2015 року №4 визначена база оподаткування об'єктів нерухомості та затверджені ставки податку лоя фізичних осіб, власників нерухомості.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з урахуванням наведеного нижче.

Суд встановив, що 22.06.2016 року Красилівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області в особі Старокостянтинівського відділення відповідно до підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України прийняті податкові повідомлення-рішення №91032-13 та №91033-13, якими визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 857,32 грн. та 8570,00 грн. відповідно.

Зазначені податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон №71-VIII). Вказаним Законом запроваджено податок на майно, що відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України включає в себе податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пункту 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України податок на майно належить до місцевих податків.

Пунктом 10.3 статті 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Згідно з підпунктом 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 ПК України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 ПК України сільськими, селищними, міськими радами при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 ПК України з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII ПК України для відповідного місцевого податку чи збору.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

На 2015 рік ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, визначені цим підпунктом, не можуть перевищувати 1 відсоток мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр для об'єктів нежитлової нерухомості (пункт 33 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ).

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Зазначена норма узгоджується із закріпленим у підпункті 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України, принципом стабільності. Відповідно до цього принципу зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Отже, у відповідності до норм ПК України місцеві ради зобов»язані відповідним рішенням місцевої ради вирішити питання щодо запровадження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та встановлення його ставок. Таке рішення має бути оприлюднене до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків. В іншому разі норми відповідних рішень застосовується не раніше початку бюджетного року, що настав за плановим

Таким чином, для застосування рішення про встановлення місцевих податків у 2015 році, таке рішення мало бути прийнято місцевою радою до 15.07.2014 року.

Аналогічну позицію висловив Виший адміністративний суд у постанові від 30.08.2016 року по справі №К/88/8077/16.

Суд встановив, що рішенням 47 сесії ОСОБА_7 міської ради Хмельницької області від 30.01.2015 №4 встановлено в м. Старокостянтинові податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затверджено положення про зазначений податок. Зазначеним рішенням не передбачені ставки та база оподаткування цим податком для фізичних осіб власників нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.

Рішенням 50-ої сесії ОСОБА_7 міської ради від 22.05.2015 року №9 Про внесення змін в рішення 47-ої сесії міської ради від 30.01.2015 року №4 затверджені ставки податку для об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб. Пунктом 5 Положення податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки доповнений: пп..5.3 - ставки податку для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюються у розмірі 1 відсотка до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр бази оподаткування; пп.5.4 - ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, а саме: будівлі готельні, офісні, торгівельні, для публічних виступів - 1% будівлі промисловості та склади - 0,25%, інші будівлі - 0,25%, господарські присадибні будівлі -0%.

Отже, база оподаткування об'єктів нерухомості та ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2015 рік для фізичних осіб, власників нерухомості, який сплачується у 2016 році, встановлені рішенням 50-ої сесії ОСОБА_7 міської ради від 22.05.2015 року №9 Про внесення змін в рішення 47- ої сесії міської ради від 30.01.2015 року №4.

Проте, зазначене рішення, прийняте з порушенням підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України, не може бути застосоване для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб за 2015 рік.

У рішенні від 14.10.2010 року у справі "Щокін проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про "закон", стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (рішення у справі "Шпачек s.r.о." проти Чеської Республіки"). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (рішення у справі "Бейелер проти Італії").

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 року категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

Крім того, суд враховує, що рішенням 4 сесії ОСОБА_7 міської ради від 29.01.2016 року № 5 (підпункти 1.6 та 1.7 п. 1) внесені зміни та доповнення до Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затверджене рішенням 47 сесії міської ради від 30.01.2015 року №4 Про встановлення місцевих податків, а саме: підпункт 5.3 пункту 5 викласти в такій редакції: "5.3 ставка податку для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування", а підпункт 5.4 пункту 5 (крім абзацу 6) визнаний таким, що втратив чинність до прийняття рішення щодо ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, відповідно до вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Таким чином, станом на день формування податкових повідомлень - рішень ставка податку для об'єктів житлової нерухомості становила 0 відсотків, а для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб на території міста Старокостянтинова, взагалі не була встановлена не встановлена.

У Рішенні від 19.04.2000 року №6-рп/2000 (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) Конституційний Суд України вказав, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (стаття 15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (стаття 7).

Відповідно до підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами ПК України, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм ПК України із застосуванням їх мінімальних ставок.

Таким чином, якщо сільська, селищна або міська рада у визначений ПК України строк не прийняла рішення про встановлення ставок з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, то мінімальною ставкою такого податку є "0" відсотків.

Зазначене узгоджується з позицією Державної фіскальної служби України, викладеному у Листі Міжрегіонального ГУ ДФС від 23.12.2015 р. N 27682/10-28-10-06-11 «Сплата податку на нерухоме майно у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення ставок».

З огляду на викладене, суд відхиляє як необґрунтоване твердження відповідача щодо того, що фізичні особи у 2016 році сплачують податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік у порядку встановленому Законом №71-VIII.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене відповідачем не доведено правомірність податкових повідомлень-рішень від 22.06.2016 року №91032-13 і №91033-13, а тому позовні вимоги позивача про їх скасування підлягають до задоволення.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог у відповідності до статті 94 КАС України сплачений позивачами судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, статтями 11, 99, 158 - 163, 167 і 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові подвідомлення-рішення Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 22.06.2016 року №91032-13 і №91033-13.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_6 551,21 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26 вересня 2016 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1