Справа № 813/6216/15
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 р. Справа № 876/3691/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

за участю секретаря Керод Х. І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Турківського районного суду Львівської області та ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року по справі №813/6216/15 за позовом ОСОБА_1 до Турківського районного суду Львівської області про визнання протиправною відмови і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2015 року позивач звернувся з адміністративним позовом до суду, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у наданні інформації на запит від 31 жовтня 2015 року; зобов'язати відповідача надати повну, достовірну та зрозумілу інформацію на запит позивача від 31 жовтня 2015 року.

Позов мотивує тим, що відповідачем було неправомірно відмовлено йому в доступі до публічної інформації, оскільки інформація, щодо якої йшлося в запиті не має ознак інформації з обмеженим доступом, тобто такої інформації, шкода в оприлюдненні якої переважає суспільний інтерес в її отриманні і становить загрозу національній безпеці.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Турківський районний суд Львівської області надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 31 жовтня 2015 року про надання публічної інформації.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржили позивач та відповідач. У поданій апеляційній скарзі позивач покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідачем не надано суду першої інстанції жодних доказів щодо правомірності своєї відмови, а відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову,якою в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду щодо відсутності у відповідальної особи Районного суду з питань доступу до публічної інформації, ОСОБА_2, права надавати відповідь, в тому числі про відмову у доступі до публічної інформації, є помилковими. Надання відповіді запитувачу інформації від імені Районного суду Відповідальною особою суду, тобто позивачем, узгоджується із вимогами Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме, даний закон не передбачає надання інформації особисто керівником розпорядника інформації і не заперечує можливості здійснення таких дій через відповідальну особу. Крім того, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено, що голова суду зобов'язаний надавати відповіді на запити про надання публічної інформації.

Апелянт (відповідач) також вважає, що права та законні інтереси позивача Районним судом як розпорядником інформації не порушено, оскільки він до голови Районного суду як розпорядника інформації зі скаргою на відмову Відповідальної особи суду не звертався.

Сторони явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності без здійснення звукозапису.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що 31 жовтня 2015 року позивач звернувся до Турківського районного суду Львівської області з запитом про надання публічної інформації щодо відпустки судді Турківського районного суду Строни Т.Г.

Відповідач у своєму листі від 5 листопада 2015 року №6023/01-52/15-Вих надав відповідь про те, що на підставі наказу голови Державної судової адміністрації України від 23 жовтня 2012 року наказом голови Турківського районного суду від 15 квітня 2013 року затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися в документах з організації діяльності Турківського районного суду. Відповідно до цих нормативно-правових актів відомості, що можуть міститися у документах з організаційно-кадрової роботи суду, в тому числі щодо надання відпусток, є службовою інформацією, доступ до такої інформації обмежено. Службова інформація не підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи. Також роз'яснено право на звернення з оскарженням такої відмови до голови Турківського районного суду, начальнику Територіального управління ДСА України у Львівській області.

Наказом голови Турківського районного суду від 15 квітня 2013 року №11 затверджено Положення про порядок організації доступу до публічної інформації, що знаходиться у володінні Турківського районного суду, згідно з пунктом 1.3 якого відповідальним за організацію доступу до публічної інформації, що знаходиться у розпорядженні суду, є консультант суду ОСОБА_2, завданнями якого є забезпечення опрацювання, систематизації, аналізу та контролю щодо задоволення запитів на інформацію та надання консультацій під час оформлення запитів.

Згідно з пунктом 2.20 та 2.21 посадової інструкції консультанта Турківського районного суду, затвердженої наказом Турківського районного суду від 8 квітня 2015 року №14 консультант здійснює облік звернень громадян та юридичних осіб, проводить аналіз роботи суду з розгляду звернень; за дорученням голови суду чи керівника апарату суду розглядає звернення та готує проекти відповідей на них.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до пункту 2 статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується, серед іншого, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що консультант Турківського районного суду порушив встановлений законодавством порядок доступу до публічної інформації, надавши особисто відповідь на запит позивача про надання інформації, оскільки така інформація, або відмова у доступі до неї могла бути надана від імені розпорядника інформації (суду) лише головою суду, або особою, яка його заміщає. Посадовою інструкцією консультанта не передбачено таких повноважень як надання відповідей на звернення, а лише здійснення обліку звернень, їх розгляд та підготовка проектів відповідей на них. Таким чином, оскільки суб'єкт, що відмовив у наданні запитуваної позивачем інформації на переконання суду першої інстанції є неналежним, суд першої інстанції дійшов висновку про недоцільність та передчасність оцінки мотивів такої відмови.

Проаналізувавши наведені законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає за необхідне зазначити, що розпорядником запитуваної позивачем інформації у даному випадку є Турківський районний суд. Посадовою інструкцією ОСОБА_2 не зазначено, що у нього є повноваження на надання відповідей на запити про доступ до публічної інформації, таким чином у даному випадку відповідь на запит позивача була надана невідповідним суб'єктом, а відтак колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність зобов'язати відповідача надати відповідь на запит позивача від 31 жовтня 2015 року про надання публічної інформації належним чином.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Турківського районного суду Львівської області та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року по справі №813/6216/15- без змін.

Стягнути з Турківського районного суду Львівської області за рахунок бюджетних асигнувань 535,92 грн судового збору.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.

Повний текст ухвали складено 7 жовтня 2016 року