Справа № 2а/0470/3441/11
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2011-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2011 р. Справа №2а/0470/3441/11

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

при секретарі судового засідання Троценко О.О.

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_1

від відповідача-1 ОСОБА_2

від відповідача-2 ОСОБА_3

від відповідача-3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до В-1 Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції, до В-2 Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську, до В-3 Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, за участю Прокурора Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2011 року Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» звернулося з позовом до В-1 Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції, до В-2 Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську, до В-3 Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області та, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 06.11.2011р., просить:

- визнати протиправною бездіяльність Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції та Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську, яка виразилася у ненаданні до органу державного казначейства висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» по декларації за серпень 2010 року у розмірі 85 814 997грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, яка виразилася у ненаданні Публічному акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплавів» бюджетного відшкодування з ПДВ по декларації за серпень 2010 року;

- стягнути з Державного бюджету України (Головне управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області) на користь Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету по декларації за серпень 2010 року в розмірі 85 814 997грн.;

- стягнути з Державного бюджету України (Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області) на користь Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» суму сплаченого судового збору у розмірі 1703 грн. 40 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач є платником податку на додану вартість. 20.09.2010р. ним було подано до Нікопольської ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2010 року, де в рядку 25.1 визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 86 662 360 грн. До податкової декларації також були додані розрахунок суми бюджетного відшкодування та заява про повернення суми бюджетного відшкодування. 22.09.2010р. позивачем було подано до Управління Державного казначейства у м. Нікополі Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області копію податкової декларації з відміткою Нікопольської ОДПІ про її прийняття. З 28.10.2010р. по 16.11.2010р. Нікопольською ОДПІ була проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку по податковій декларації з ПДВ за серпень 2010 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалося у липня 2010 року, про результати якої складено акт № 2739/233-00186520 від 17.11.2010р. За висновками вказаного акту перевірки підтверджено відображене позивачем у декларації за серпень 2010 року бюджетне відшкодування у сумі 85 814 997 грн. Позивач зазначає у позові, що відповідно до п.п.7.1, 7.7.2, 7.7.4, 7.7.5,7.7.6, п.7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, податковий орган був зобовязаний у пятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом пяти операційних днів після отримання висновку податкового органу. ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» виконало всі вимоги закону для отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, податковою інспекцією була проведена перевірка заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами якої було підтверджено право підприємства на отримання бюджетного відшкодування за серпень 2010року у розмірі 85 814 997 грн., однак на теперішній час органом державного казначейства наведене бюджетне відшкодування на рахунок позивача в банку не проведене у звязку з тим, що висновок із зазначенням суми відшкодування ПДВ податковим органом до органу державного казначейства не надавався. За викладених обставин, позивач зазначає, що Нікопольська ОДПІ допустила протиправну бездіяльність, яка виразилася у ненаданні у передбачений законом строк висновку до органу державного казначейства, внаслідок чого бюджетне відшкодування ПДВ не проведено. На сьогоднішній день ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» як платник податку на додану вартість обліковується у Спеціалізованій державній податковій інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Дніпропетровську, яка, у свою чергу, в порушення вимог закону також не направляє до органу державного казначейства висновок про здійснення відшкодування, чим допускає протиправну бездіяльність. Також, позивач просить стягнути і судовий збір у сумі 1703 грн. 40 коп., сплачений ним при поданні позову, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача-1 (Нікопольської ОДПІ) проти позову заперечує, просить в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що відсутні підстави визнавати дії податкової інспекції неправомірною бездіяльністю, оскільки Нікопольською ОДПІ на виконання п.п.7.7.5 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» протягом 2010-2011р.р. були надані до УДК у м. Нікополі висновки про відшкодування ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» сум податку на додану вартість, а саме: 1) висновок № НОМЕР_1 від 18.11.2010р., 2) висновок № НОМЕР_2 від 18.11.2010р., які були повернуті УДК 25.11.2010р. Повторно висновки були направлені наступні: 1) висновок № НОМЕР_3 від 18.02.2011р., 2) висновок №000000218 від 18.02.2011р., які були повернуті УДК 25.02.2011р. Крім того, Нікопольська ОДПІ вказує на те, що на виконання п. 10.2.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом ДПА України № 979 від 22.12.2010р. та листа СДПІ по роботі в ВПП у м. Дніпропетровську від 22.02.2011р. щодо включення до Реєстру великих платників податків на 2011 рік позивача, Нікопольська ОДПІ 25.02.2011р. передала облікову справу позивача до СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську. Дата переходу позивача, як платника податків, з обліку Нікопольської ОДПІ на облік до СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську є 22.02.2011р. Тобто, відповідач-1 вважає, що враховуючи той факт, що з 22.02.2011р. позивач почав перебувати на податковому обліку в СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську, у Нікопольської ОДПІ були відсутні правові підстави для направлення висновків до Управління Державного казначейства України у м. Нікополі Головного управління держказначейства України у Дніпропетровській області. Також, у поясненнях від 11.07.2011р. відповідач-1 зазначає, що під час передачі облікової справи позивача до СДПІ відділом обліку та звітності були сформовані та передані СДПІ в електронному вигляді картки особових рахунків та довідка про стан розрахунків з бюджетом станом на 22.02.2011р., акти звірки стану розрахунків з бюджетом станом на 31.12.2010р. на паперових носіях. Нікопольською ОДПІ на момент передачі облікової справи позивача на паперових носіях вимоги п. 200.12 Податкового кодексу України щодо передачі висновків про суми відшкодування ПДВ по декларації за серпень 2010р. від 20.10.2010р. у розмірі 85 814 997 грн. виконані в повному обсязі та в подальшому вчиняти дії щодо відшкодування вище вказаної суми має СДПІ за новим місцем реєстрації. У поясненнях від 12.12.2011р. відповідач-1 посилається і на те, що відповідно до п. 7 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою КМУ № 39 визначено, що орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобовязаний подати органові державної казначейської служби висновок про суми відшкодування податку на додану вартість. У звязку з наведеним, відповідач-1 вважає, що оскільки позивач з 22.02.2011р. почав перебувати на податковому обліку в СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську, то обовязок щодо направлення органу державного казначейства висновку про суми відшкодування податку на додану вартість в повній мірі покладається на фахівців структурних підрозділів СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську.

Представник відповідача-2 (СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську) проти позову заперечує, в задоволенні позову просить відмовити посилаючись на те, що джерелом сплати бюджетного відшкодування ( у тому числі бюджетного боргу) є загальні доходи Державного бюджету України ( п.п.7.7.10 п.7.7 ст. 7 Закону № 168. Встановлений підпунктами 7.7.4-7.7.8 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168 порядок визначає дії платника податку, податкового органу та органу Державного казначейства України по отриманню (виплаті) бюджетного відшкодування. Визначений законом порядок взаємодії органів державної податкової служби та державного казначейства при розгляді заяви платника податку про бюджетне відшкодування надмірно сплаченого податку стосується компетенції цих органів, порядок реалізації якої не може визначатися інакше як цими органами. Крім того, зазначив, що станом на 12.12.2011р. перевірка достовірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування по декларації за серпень 2010р. не завершена.

Представник відповідача-3 (ДКУ у Дніпропетровській області) проти позову заперечує та просить в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що Нікопольською ОДПІ до УДК у м. Нікополі неодноразово були надані висновки на відшкодування ПДВ позивачеві згідно декларації за серпень 2010р., але були повернуті у звязку з відсутністю реєстру субєктів підприємницької діяльності з визначенням розміру відшкодування ПДВ з бюджету. Висновки № 20 та № 21 надавались 06.01.2011р. УДКУ у м. Нікополі повернуло згідно п.4,5,6,7 наказу ДПАУ, МФУ, ДКУ від 03.08.2004р. для приведення у відповідність документів, так як не було в узагальненої інформації з УДК, по якій передбачається відшкодування ПДВ. Висновки № 115 та № 116 були повернуті листом на підставі вищевказаного наказу для приведення у відповідність документів. У лютому 2011р. Нікопольська ОДПІ надавала висновки по відшкодуванню ПДВ позивачеві за № 147 № 148, які було повернуто листом від 10.02.2011р., 11.02.2011р. висновки № 179 та № 180 повернуті листом 17.02.2011р. згідно вказаного вище наказу для приведення у відповідність документів. Крім того, Нікопольська ОДПІ листом від 22.02.2011р. відізвала висновки на відшкодування позивачеві ПДВ за декларацією за серпень 2010р. на суму 85 814 997 грн. На підставі вказаного листа УДК у м. Нікополі були повернуті висновки № 217, № 218 від 18.02.2011р. листом від 25.02.2011р. У подальшому висновки на відшкодування ПДВ позивачеві згідно декларації за серпень 2010 року не надавались. Згідно до Порядку взаємодії між органами державної податкової служби України, Міністерством фінансів України та Державного казначейства України в процесі відшкодування податку на додану вартість за висновками органів державної податкової служби України та погашення простроченої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, затвердженого спільним наказом ДПА України, МФУ та ДКУ від 03.08.2004р. за № 451/501/132 органи Державного казначейства здійснюють відшкодування ПДВ підприємствам згідно з отриманими від податкових органів реєстром та висновками. Відповідно до вищевказаного Порядку, реєстри є обовязковим документом для відшкодування ПДВ. Реєстри формуються за зверненням регіональних Державних податкових адміністрацій щодо повернення сум бюджетного відшкодування по сумах більш 100 тис. грн. надаються Державною податковою адміністрацією України до Державного казначейства України, а реєстри сформовані регіональними ДПА щодо повернення сум бюджетного відшкодування менше 100 тис. грн. надаються Державною податковою адміністрацією до Головних управлінь державних казначейств України. Отримавши реєстри, фахівці управлінь бюджетних надходжень Головного управління державного казначейства України звіряють суми по відшкодуванню ПДВ визначені у Висновках на їх наявність та відповідність у Реєстрах, які надходять від податкових органів. У разі відсутності Реєстрів із визначеними сумами до відшкодування ПДВ у Висновках, Висновки після закінчення терміну їх виконання повертаються податковим органам на доопрацювання, шляхом надання відповідних реєстрів.

11.07.2011р. прокурор Дніпропетровської області надав повідомлення щодо вступу у дану справу з метою захисту економічних інтересів держави у відповідності до ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України.

12.12.2011р. прокурор в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, з клопотанням не звернувся, про час і місце розгляду справи повідомлений був належним чином про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка прокурора від 21.11.2011р.

Заслухавши думку представників сторін щодо можливості розгляду справи за відсутності прокурора, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність прокурора, враховуючи належне повідомлення останнього про час і місце судового розгляду справи та враховуючи строки вирішення і розгляду справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

У ході судового розгляду та з наданих документів судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» є платником податку на додану вартість, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100327021 від 11.03.2011р. (а.с. 52 том 1).

20.09.2010р. Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» подало до Нікопольської ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2010 року, де в рядку 25.1 визначило суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 86 662 360 грн. При цьому, до податкової декларації також були додані розрахунок суми бюджетного відшкодування та заява про повернення суми бюджетного відшкодування. Зазначені документи були прийняті податковим органом 20.09.2010р. (а.с.161-187 том 1).

В подальшому, на виконання вимог ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного на момент виникнення правовідносин) Нікопольською ОДПІ з 28.10.2010р. по 16.11.2010р. була проведена позапланова виїзна перевірки ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку по податковій декларації з ПДВ за серпень 2010 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось у липні 2010 року про що було складено відповідний акт № 2739/233-00186520 від 17.11.2010р.

За висновками вказаної перевірки Нікопольською ОДПІ було підтверджено відображене «НЗФ» у декларації за серпень 2010 року бюджетне відшкодування у сумі 85 814 997 грн. (а.с.27-49 том 1).

На підтверджену суму бюджетного відшкодування по ПДВ у розмірі 85 814 997 грн. до відділу обліку та звітності було передано довідку № 71/233 від 18.11.2010р.

Надалі, Нікопольською ОДПІ 18.11.2010р. були складені два висновки, а саме:

- № на суму 50 662 360 грн.;

- № на суму 35 152 637 грн.

Вказані висновки були направлені до Управління Державного казначейства у м. Нікополі, однак були повернуті листами казначейства від 25.11.2010р. на доопрацювання шляхом приведення у відповідність згідно з п.4,5,6, 7 наказу ДПАУ, МФУ, ДКУ № 451/501/132 від 03.08.2004р. (а.с.239-241 том 1).

18.02.2011р. Нікопольською ОДПІ вдруге були направлені до УДК у м. Нікополі висновки про відшкодування ПДВ за довідкою № 71/233 від 18.11.2010р., а саме:

- № 000000217 від 18.02.2011р. на суму 50 662 360 грн.;

- № 000000218 від 18.02.2011р. на суму 35 152 637 грн.

Зазначені висновки 25.02.2011р. також були повернуті УДК у м. Нікополі на доопрацювання згідно «Порядку взаємодії органів ДПС та органів ДКС в процесі відшкодування ПДВ» затвердженого постановою КМУ від 17.01.2011р. № 39 для приведення у відповідність документів та представленні до виконання згідно п.4,5,6, 7 наказу ДПАУ, МФУ, ДКУ № 451/501/132 від 03.08.2004р.(а.с.242-244 том1).

25.02.2011р., на виконання п. 10.2. 1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом ДПА України № 979 від 22.12.2010р. та листа СМДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську від 22.02.2011р. щодо включення позивача до Реєстру великих платників податків на 2011р., Нікопольська ОДПІ передала облікову справу ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» до СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську та датою переходу позивача, як платника податків з обліку Нікопольської ОДПІ на облік до СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську є 22.02.2011р.

При цьому, на підставі листа СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську від 22.02.2011р. відділом обліку та звітності були сформовані та передані СДПІ в електронному вигляді картки особових рахунків та довідка про стан розрахунків з бюджетом станом на 22.02.2011р. ВАТ «Нікопольський завод феросплавів», акти звірки стану розрахунків з бюджетом станом на 31.12.2010р. на паперових носіях.

Згідно даних особового рахунку по податку на додану вартість ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» на момент передачі КОР переплата по декларації за серпень 2010р. на суму 85 814 997 грн. обліковувалася як Т4- «підтверджено документальною перевіркою в межах 60 днів, протерміновано» (а.с.30 том 2).

Тобто, після 22.02.2011р. позивач став обліковуватися як платник податків у СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську та висновок про відшкодування ПДВ повинен був бути направлений СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську.

В подальшому, СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за серпень 2010 року та складено акт від 16.06.2011р. № 1149/08-0214-00186520 за висновками якого встановлено завищення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду у липні 2010 року на суму 54 952 827 грн., що призвело до завищення заявленої суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 74 810 721 грн. (а.с. 94-120 том 2).

На підставі вказаного акту перевірки 08.07.2011р. СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В1» № НОМЕР_4 за яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2010р. на суму 74 806 806,00 грн. (а.с.126 том 2).

Згідно рішення ДПА у Дніпропетровській області від 15.09.2011р. про результати розгляду скарги позивача вказане вище податкове повідомлення-рішення було скасовано (а.с.151-156 том 2).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які брали участь у судовому засіданні, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.

Відповідно до п.п.7.7.5, п.п.7.7.6 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку(камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобовязаний у пятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Як вбачається з досліджених судом документів, як відповідачем-1, так і відповідачем-3 були вчинені всі дії, які передують відшкодуванню позивачу суми податку на додану вартість за серпень 2010р., а саме: проведена перевірка, складено відповідний акт, довідку та висновки, які в подальшому неодноразово направлялися до органу державного казначейства у відповідності до вимог чинного на той момент Закону України «Про податок на додану вартість» до моменту передачі облікової справи позивача до СДПІ по роботі в ВПП у м. Дніпропетровську.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи і не заперечується позивачем той факт, що з 22.02.2011р. позивач став перебувати на обліку у СДПІ по роботі з ВПП у м.Дніпропетровську.

Відповідно до п.200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011р. визначено, що за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Орган державної податкової служби зобовязаний у пятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету п.200.12 ст. 200 Податкового кодексу України.

Термін «закінчення перевірки», у пятиденний строк якого податковий орган зобовязаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, слід розуміти значно ширше, а ніж складання довідки за результатами перевірки. В контексті наведеної норми слід враховувати і перевірки, які проводяться податковим органом по основних постачальниках, що мали правові відносини з платником ПДВ, за їх місцезнаходженням з метою встановлення фактичних обставин здійснених операцій, у тому числі факту включення основними постачальниками сум ПДВ, які підлягають підтвердженню, до складу податкових зобовязань декларації з ПДВ.

Встановлення цих обставин і фактів, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки, може бути повязано як з питаннями факту, так і з правовими аспектами: характером фактів, які необхідно встановити; кількістю питань, які розглядаються в межах перевірки, віддаленістю, з точки зору простору та часу, між подіями та фактами, що розглядаються.

Згідно п. 7 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою КМУ № 39 від 17.01.2011р. орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобовязаний подавати органові державної казначейської служби висновок про суми відшкодування сум податку на додану вартість.

Тобто, після 22.02.2011р. саме відповідач-2 (СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську) наділений повноваженнями щодо проведення перевірки у відповідності до норм чинного податкового законодавства та складання висновків щодо відшкодування суми ПДВ із бюджету платнику податку, який перебуває у останнього на обліку.

Так, судом встановлено, що відповідачем-2 проводилася перевірка щодо достовірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування по декларації за серпень 2010р. та за результатами перевірки було складено податкове повідомлення-рішення від 08.07.2011р., яке надалі було скасовано рішенням ДПА у Дніпропетровській області від 15.09.2011р.

У судовому засіданні із пояснень представника відповідача-2, які не були спростовані позивачем, судом встановлено, що СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську здійснюється перевірка позивача, в тому числі і з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ по податковій декларації з ПДВ за серпень 2010 року, яка станом на 12.12.2011р. не завершена.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності податкових органів, оскільки Нікопольською ОДПІ з вищенаведених дій щодо неодноразового направлення висновків про бюджетне відшкодування до органу УДК у м. Нікополі до моменту передачі справи позивача на облік до відповідача-2 не встановлено. Не встановлено також і бездіяльності СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську, оскільки із наданих суду документів вбачається, що відповідачем-2 здійснюється перевірка позивача щодо достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2010р., яка станом на момент розгляду справи - 12.12.2011р. не завершена. А оскільки перевірка правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування за серпень 2010р. СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську не завершена, то відсутні правові підстави і у відповідача-3 щодо відшкодування позивачеві суми податку на додану вартість з бюджету.

Таким чином, позивачем суду не наведено жодних підстав щодо бездіяльності відповідачів-1,2,3 у ході описаних вище дій відповідачів при проведенні перевірок достовірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування ПДВ по податковій декларації за серпень 2010р.

За таких обставин, задоволення позову про стягнення з Державного бюджету на користь ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» суми податку на додану вартість по декларації за серпень 2010 року у розмірі 85 814 997 грн. не є можливим.

Окрім викладеного, згідно з підпунктами 7.7.1, 7.7.2 ст. 7 Закону України № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Бюджетному відшкодуванню підлягає частина відємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Аналогічна норма міститься і у п.п. «а» п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України.

Таким чином, фактична сплата податку отримувачем товарів/послуг постачальникам таких товарів/послуг має бути переконливим та беззаперечно встановленим судом юридичним фактом реальної дійсності конкретною обставиною, передбаченою нормами податкового права, що спричиняє певні юридичні наслідки.

Позивач у ході судового розгляду справи на вимогу суду щодо надання доказів фактичної сплати ПДВ у складі вартості товару за спірний період не надав посилаючись на те, що зазначений факт сплати податку позивачем підтверджений Нікопольською ОДПІ в акті перевірки від 17.11.2010р.

Однак, зовсім не є очевидним існування такого факту з урахуванням того, що СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську, де позивач перебуває на обліку, перевірка достовірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування по податковій декларації за серпень 2010р. ще не завершена.

Крім того, необхідно розрізняти право на позов у матеріальному розумінні і право на позов у процесуальному розумінні.

Право на позов у процесуальному розумінні це право на подачу позовної заяви з метою захисту порушеного права в принципі.

У матеріальному розумінні право на позов це право вимагати від суду винесення рішення про захист порушеного субєктивного права і право отримати такий захист. При цьому, в теорії права ці повноваження розглядаються неоднозначно.

Отже, за своєю структурою право на позов як право на судовий захист складається з права на предявлення позову і права на його задоволення.

Так, у відповідності з підпунктом 7.7.3 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР в редакції, чинній до 31.03.2005р. підставою для отримання відшкодування були дані тільки податкової декларації за звітний період. Платник податку мав право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету та притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у несвоєчасному відшкодуванні надмірно сплачених податків.

Водночас, в чинній до 01.01.2011р. редакції, а також станом на серпень-грудень 2010р. Закону України № 168/97-ВР наведені вище правила відсутні.

Не встановлюють вказаних вище правил і норми Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011р.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Таким чином, судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 1703 грн. 40 коп. стягненню не підлягають з урахуванням вимог ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71,86, 94, 122, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до В-1 Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції, до В-2 Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську, до В-3 Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, за участю Прокурора Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 19.12.2011р.

Суддя ОСОБА_5