Справа № 823/5392/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року Справа № 823/5392/15

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Аліменка В.О., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі - відповідач-1), Головного управління Національної поліції в Черкаській області ( далі - відповідач-2 ) про:

1) визнання протиправним і скасування наказу УМВС України в Черкаській області від 06.11.2015 р. № 311 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ капітана ОСОБА_2, заступника начальника відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого управління УМВС України в Черкаській області;

2) зобов'язання УМВС України в Черкаській області наказ від 06.11.2015 р. №311 о/с в частині звільнення зі служби в органах внутрішніх справ капітана ОСОБА_2, заступника начальника відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого управління УМВС України в Черкаській області, викласти в іншій редакції та змінити підстави звільнення у відповідності до поданої ним заяви, а саме звільнити з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п.64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації) Положення, на підставі Закону України «Про Національну поліцію»;

3) визнання протиправною бездіяльності ГУ Національної поліції в Черкаській області щодо не укладення трудового договору з позивачем з 07.11.2015 р.;

4) зобов'язання ГУ Національної поліції в Черкаській області поновити на службі в органах Національної поліції в ГУ Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_2 на посаді заступника начальника слідчого управління ГУНП в Черкаській області з 07.11.2015 р.;

5) стягнення з ГУ Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_2 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 07.11.2015 р. по дату винесення рішення у справі.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.03.2010 р. ОСОБА_2 був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ та наказом № 65 о/с призначений на посаду слідчого слідчого відділення Соснівського РВ в м. Черкаси ГУМВС.

06.08.2015 р. було опубліковано Закон України «Про Національну поліцію», який в частині Прикінцевих та перехідних положень набрав чинності 07.08.2015 р. і в п. 8 яких було передбачено, що всі працівники міліції вважаються повідомленими про наступне вивільнення через скорочення штатів з дня опублікування цього Закону.

06.11.2015 р. наказом УМВС України в Черкаській області № 311 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України на підставі Закону України «Про Національну поліцію» та п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

Вважаючи зазначений наказ неправомірним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не був прийнятий на службу до поліції в порядку Закону України «Про Національну поліцію», а тому, відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Дослідивши обставини справи колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. № 565-ХІІ, який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин і втратив чинність 07.11.2015 р. (далі - Закон № 565-ХІІ), Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114), постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» (далі - Постанова № 730), наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1388 «Про організаційно-штатні питання» (далі - Наказ № 1388), Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1242 (далі - Інструкція № 1242).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 3 КЗпП України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Частиною 1 статті 18 Закону № 565-ХІІ передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. «г» п. 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

02.07.2015 р. було прийнято Закон № 580-VIII, який опубліковано в газеті «Голос України» 06.08.2015 р.

У пп. 1 п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII закріплено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Відповідно до п.п. 8, 9, 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII

З дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 2 Постанови № 730 КМУ постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України за переліком згідно з додатком 2.

У додатку 2 до вказано Постанови наведено відповідний перелік територіальних органів МВС України, до якого, зокрема включено Соснівський РВ в м. Черкаси ГУМВС в Черкаській області.

Наказом № 1388 визначено вважати такими, що втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України, згідно з Переліком змін у штатах МВС.

Відповідно до вказаного Переліку до Наказу № 1388 скасовано всі штати і скорочено всі посади, зокрема в ГУ МВС України в Київській області.

Згідно з п. 149, 153 Інструкції № 1242 усі документи, що надходять до установи, приймаються централізовано в службі діловодства.

Факт і дата надходження документа до установи обов'язково фіксуються за правилами, зазначеними в пункті 82 цієї Інструкції.

У п. 82 Інструкції № 1242 визначено, що відмітка про надходження документа до установи проставляється від руки або за допомогою штампа, автоматичного нумератора на лицьовому полі у правому кутку нижнього поля першого аркуша оригіналу документа. Елементами зазначеного реквізиту є скорочене найменування установи - одержувача документа, реєстраційний індекс, дата (у разі потреби - година і хвилини) надходження документа. У разі застосування автоматизованої системи реєстрації зазначена інформація наноситься за допомогою штрих-коду.

Відповідно до п.п. 161, 163, 180 Інструкції № 1242 реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ.

Реєстрація документів провадиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації.

Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення.

Документи реєструються лише один раз: вхідні - у день надходження або не пізніше наступного дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створювані - у день підписання або затвердження.

Передача документів у межах структурного підрозділу здійснюється через особу, відповідальну за діловодство в структурному підрозділі (секретаря).

Отже, спеціальним законодавством регламентовано процедуру вивільнення працівників міліції з органів внутрішніх справ у зв'язку з ліквідацією всіх територіальних органів МВС України та повним скороченням штатних одиниць, відповідно до якої працівники вважаються повідомленими про їх наступне звільнення через скорочення штатів з дня опублікування Закону № 580-VIII, тобто з 06.08.2015 р.

Системне тлумачення законодавства України, що регулює спірні правовідносини, дає підстави вважати, що єдиною законодавчо передбаченою формою волевиявлення особи щодо працевлаштування, проходження нею служби є виключно особисто написана заява (рапорт) такої особи, що зареєстрована відповідно до п. 82, 149, 153 Інструкції № 1242. Тобто, для реалізації права на працевлаштування законодавчо вимагається вчинення активних індивідуальних дій особою, яка хоче бути працевлаштованою, звернення з рапортом у встановлені строки та в порядку. В іншому випадку, якщо на протязі вказаного терміну правник міліції не вчинив вказаних дій, то він вважається таким, що відмовився від її проходження, і ця обставина є достатньою і необхідною правовою підставою для його звільнення у зв'язку зі скороченням штатів.

При цьому, слід враховувати, що при врегулюванні правовідносин у сфері публічної служби пріоритетне значення мають норми спеціального законодавства, а загальні положення КЗпП України можуть застосовуватися виключно, якщо таке прямо передбачено у спеціальному законі або якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані відповідні правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, висновки якої, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, колегія суддів відзначає, що Закон № 580-VIII прийнятий пізніше у часі, ніж КЗпП України, а тому, у відповідності до принципу дії закону в часі, застосуванню підлягає саме Закон № 580-VIII.

Виходячи з цього, судова колегія вважає, що з 06.08.2015 р. на підставі п. 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 580-VIII позивач є офіційно попередженим про майбутнє звільнення з органів внутрішніх справ через скорочення штатів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції і таке вбачається з матеріалів справи, у період з 06.08.2015 р. по 06.11.2015 р. рапорт (заява) позивача про прийняття на службу до поліції ані до Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області, де він безпосередньо проходив службу, ані до УМВС України в Черкаській області не надходила та в порядку, передбаченому Інструкцією № 1242, не реєструвалась і, відповідно, до ГУ НП у Черкаській області не передавалась /Т. 1 а.с. 43, 53, 158-161, 180-250, Т. 2 а.с. 1-20, 28-40/, та відсутня у матеріалах особової справи позивача.

06.11.2015 р. наказом УМВС України в Черкаській області № 311 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України на підставі Закону України «Про Національну поліцію» та п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

Наказ про прийняття позивача до Національної поліції у порядку, визначеному Законом № 580-VIII, не приймався.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження доводів апелянта, що він виявив бажання проходити службу в поліції шляхом вчинення активних індивідуальних дій (поданням рапорту та/або заяви) у порядку, визначеному законодавством, у строки, встановлені Законом № 580-VIII, тому такі доводи є голослівними і до уваги не приймаються.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачі, які є суб'єктами владних повноважень, на підставі та на виконання вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, надали суду належні та допустимі у розумінні ст. 70 КАС України докази, які підтверджують, що заява позивача про прийняття на службу до поліції до відповідних структурних підрозділів органів внутрішніх справ не надходила, у журналах вхідної та вихідної кореспонденції не реєструвалась та до ГУ НП в Черкаській області не передавалась. Отже, відповідачі переконали суд у правомірності прийнятого ними оскаржуваного рішення ( наказу).

Враховуючи встановлені судом обставини та надані докази у їх сукупності судова колегія приходить до висновку, що наказ від 06.11.2015 р. № 311 о/с в частині щодо його звільнення позивача прийнятий відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством і відсутні правові підстави для його скасування.

Аналізуючи інші доводи апелянта про те, що у період з 07.11.2015 р. по 13.11.2015 р. включно він продовжував виконувати свої службові обов'язки у складі органів Національної поліції, апеляційний суд вважає їх такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 56 Закону № 580-VIII, єдиною і необхідною правовою підставою вважати особу прийнятою на службу в поліцію є відповідний наказ про її призначення на посаду, однак, як було встановлено вище, у даному випадку такий наказ у порядку, визначеному Законом № 580-VIII, стосовно позивача не приймався, тобто трудові відносини між ним і відповідачем-2 не оформлювалися, а отже, й не виникали.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що з наказом про звільнення його було ознайомлено не в день звільнення, а лише 14.11.2015 р., однак, самі лише ці обставини не є достатньою та необхідною правовою підставою для визнання протиправним і скасування оскаржуваного наказу в частині звільнення позивача.

Твердження апелянта про те, що він має статус учасника бойових дій, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки, як було правильно встановлено судом першої інстанції, Законом України «Про Національну поліцію», який є спеціальним законом, не передбачено жодних додаткових пільг (гарантій) щодо залишення на роботі (працевлаштування) працівників органів внутрішніх справ, які мають статус учасника бойових дій.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, у відповідності до вимог ст. 86 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову щодо визнання протиправним і скасування оскаржуваного наказу в частині звільнення позивача, а також щодо визнання протиправною бездіяльності ГУ НП в Черкаській області щодо не укладення з ним трудового договору та для задоволення решти похідних позовних вимог.

При цьому, приходячи до такого висновку, апеляційний суд зазначає, що в рішенні від 28 жовтня 2014 року у справі № 21-484а14 Верховним Судом України було викладено правову позицію, відповідно до якої, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Однак, суд апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України, вважає за необхідне відступити від наведеної правової позиції Верховного Суду України, оскільки повноваження (завдання) територіальних органів МВС України, зокрема й Соснівського РВ УМВС України, де працював позивач, не є тотожними повноваженням (завданням) Національної поліції, а отже, обставини цієї справи є відмінними від тих, що мали місце у справі, яка переглядалась Верховним Судом України, що виключає підстави для застосування вказаної правової позиції при вирішенні даної справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 06 жовтня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Аліменко В.О.