Справа № 760/13305/16-а
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/1142/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Носачову А.К.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії та зобов'язати провести перерахунок та виплатити донараховану суму пенсії.

Посилається в позові на те, що вона перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному Управлінні пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної на підставі ст.50- Закону України «Про прокуратуру» від 15 листопада 1991 року/ в редакції Закону від 12 липня 2001 року/ у розмірі 90% відсотків від суми заробітної плати старшого прокурора відділу.

22 квітня 2016 року звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки про заробітну плату №611 від 14 квітня 2016 року №18-116зп.

Листом відповідача від 29 квітня 2016 року №3448/07 їй відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на п. 5 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-V-ІІІ, відповідно до яких з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Вважаючи рішення відповідача протиправним, просить задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив.

Виходячи з цього, на підставі ч.4 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали адміністративного позову, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Судом встановлено, що з позивачка перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному Управлінні пенсійного фонду України в м. Києві з 16 березня 2011 року як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної на підставі ст.50- Закону України «Про прокуратуру» від 15 листопада 1991 року/ в редакції Закону від 12 липня 2001 року/ у розмірі 90% відсотків від суми заробітної плати старшого прокурора відділу.

22 квітня 2016 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки про заробітну плату №611 від 14 квітня 2016 року №18-116зп.

Листом Правобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві від 29 квітня 2016 року №3448/07 позивачці відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки згідно з п. 5 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-V-ІІІ з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

/ а. с. 18 - 19 /

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права та наведено перелік періодів та років вислуги, необхідних отримання пенсії.

Зазначено, що пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулювались частинами 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» не змінились (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 вказаного Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

У ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» зазначалося, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

За таких обставин, при перерахунку пенсії позивачу та визначенню розміру пенсії підлягає застосуванню норма Закону, чинна на день призначення пенсії.

У такому випадку зміни, внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам та слідчим, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Порядок призначення та перерахунку пенсії є різними за своїм змістом і механізмом їх проведення. Нормами, що визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини 13, 18 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру», які Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» не змінювались.

Крім того, суд враховує, що ст. 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядались питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист громадян України та визначав, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказував, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

За таких обставин, зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 грудня 2013 року у справі № 21-348а13, постанові від 17 грудня 2013 року у справі № 21-445а13.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213 передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. З 01 червня 2015 року в порядку та на умовах, визначених вищевикладеними законами, призначення та перерахунок пенсії не здійснюється.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Частиною першою ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Виходячи з викладеного суд вважає, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Таким чином, відмова відповідача у проведенні перерахунку позивачу пенсії на підставі довідки №611 від 14 квітня 2016 року №18-116зп, виданої Генеральною прокуратурою України, є протиправною.

Вирішуючи питання щодо строків, з яких відповідачу зобов'язано провести перерахунок пенсії позивачу, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії - 22 квітня 2016 року, пенсія позивача підлягає перерахунку з 01 травня 2016 року.

Згідно частини 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивачки.

Керуючись ст.ст.19,22, 58 Конституції України, ст.ст.50-1 Закону України « Про прокуратуру», ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», ст. ст. 6,69, 71, 86, 94, 158-163, 167, 183-2, 186, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно довідки №611 від 14 квітня 2016 року №18-116зп, виданої Генеральною прокуратурою України.

Зобов'язати Правобережне об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з 01 травня 2016 року згідно довідки №611 від 14 квітня 2016 року №18-116зп, виданої Генеральною прокуратурою України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя