Справа № 826/2918/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 вересня 2016 року № 826/2918/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Аблова Є.В., судді Погрібніченка І.М., судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" в особі представництва відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" до Державної авіаційної служби України про визнання протиправними дій, визнання нечинною та скасування постанови №2210 від 23.01.2015 року про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації,-

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство "Аерофлот-російські авіалінії" в особі представництва відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної авіаційної служби України (далі - відповідач) та просило суд визнати нечинною та скасувати постанову №2210 про накладення штрафу за порушення у галузі цивільної авіації від 23.01.2015.

В той же час, 15.07.2015 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд:

- визнати протиправними дії Державної авіаційної служби України щодо складання протоколу №2210 про правопорушення в галузі цивільної авіації від 15.01.2015;

- визнати нечинною та скасувати постанову №2210 про накладення штрафу за порушення у галузі цивільної авіації від 23.01.2015.

Крім того, в судовому засідання 22.10.2015 представником відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" в особі представництва відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" подано заяву про зміну підстав для адміністративного позову.

Як вбачається зі змісту матеріалів справи, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем порушено, серед іншого, вимоги Порядку накладення та стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2011 №637 під час оформлення протоколу №2210 про правопорушення в галузі цивільної авіації від 15.01.2015, що став підставою для винесення спірної постанови.

Крім того, Відкрите акціонерне товариство "Аерофлот-російські авіалінії" в особі представництва відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" вказує про фактичну відсутність порушень, які зазначені в оскаржуваній постанові.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Разом з цим, 08.09.2016 від представників сторін надійшло письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

За таких обставин, судом на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

23.01.2015 Голова Державної авіаційної служби України Антонюк Денис Юрійович, розглянувши матеріали справи щодо порушення відкритим акціонерним товариством "Аерофлот-російські авіалінії", 119002, Росія, м. Москва, вул. Арбат, б. 10, встановив порушення позивачем правил та порядку використання повітряного простору України при виконання рейсу AFL 1911, о 13 год. 34 хв. 12.07.2014 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України, що є порушенням статті 30 Повітряного кодексу України, пунктів 94 та 118 постанови КМУ від 29.03.2002 №41, за наслідком чого прийнято постанову №2210 (далі - оскаржувана та/або спірна постанова).

Вказаною постановою до відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" застосовано штраф у сумі 136 000, 00 грн.

Зі змісту спірної постанови слідує, що підставою для її прийняття був протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації від 15.01.2015.

Відкрите акціонерне товариство "Аерофлот-російські авіалінії" в особі представництва відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" вважає дії Державної авіаційної служби України щодо складання протоколу №2210 про правопорушення в галузі цивільної авіації від 15.01.2015, а спірну постанову такою, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

Правові основи діяльності в галузі авіації встановлює Повітряний кодекс України (далі - ПК України).

Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.

Згідно ч. 2 ст. 4 ПК України державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов'язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 16 ПК України встановлено, що державні інспектори та особи, уповноважені на проведення перевірок, на підставі службового посвідчення та спеціального завдання на проведення перевірки відповідно до частини шостої цієї статті мають право складати протоколи та розглядати справи про адміністративні правопорушення і застосовувати фінансові санкції.

Водночас, процедуру розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті визначено у Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2011 № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2012 за №73/20386 (далі - Порядок № 637).

Дія цього Порядку поширюється на суб'єктів авіаційної діяльності (далі - Суб'єкт) у разі здійснення ними правопорушення у галузі цивільної авіації та фізичних осіб у разі здійснення ними адміністративного правопорушення на повітряному транспорті (п. 1.2 Порядку №637).

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 637 підставою для розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації є протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації, складений за формою згідно з додатком 1. Усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком українською мовою. Не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, стосовно якої він складений.

Пунктами 2.2 та 2.3 Порядку № 637 передбачено, що протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати Голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники. Повноваження державних інспекторів підтверджуються посвідченням державного інспектора з авіаційного нагляду у Державіаслужбі України, а уповноважених на проведення перевірок посадових осіб Державіаслужби України - наказом Державіаслужби України про проведення перевірки та службовим посвідченням.

Крім того, згідно п. 2.6 посадової інструкції державного інспектора з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією відділу SAFA управління виконання польотів Департаменту льотної експлуатації Державної авіаційної служби України, що затверджена Директором департаменту льотної експлуатації 08.12.2014, державний інспектор має право розглядати справи про правопорушення та накладати штрафи відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Повітряного кодексу України.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти висновку, що інспектори з авіаційного нагляду в силу займаної посади мають повноваження на проведення перевірок.

При цьому, відповідне повноваження не обмежено кваліфікацією посад державних інспекторів, а тому посилання позивача на наявність у державного інспектора Державіаслужби Кареліна В.О. кваліфікації з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією за висновком суду не позбавляє його повноважень на проведення перевірки та оформлення матеріалів про правопорушення у галузі цивільної авіації.

Водночас, на підтвердження правомірності дій інспектора щодо перевірки допущення позивачем порушень правил використання повітряного простору відповідачем надано наказ Державної авіаційної служби України від 30.12.2014 №806 "Про проведення перевірки фактів порушення порядку використання повітряного простору", яким відповідач уповноважив державних інспекторів з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією, в тому числі ОСОБА_3, здійснити перевірку інформації, викладеної в первинних повідомленнях про порушення порядку використання повітряного простору України, які надходять до Державіаслужби від Украероцентру - головного оперативного підрозділу системи організації повітряного руху, та в разі встановлення правопорушень в галузі цивільної авіації вжити заходів щодо складання відповідних протоколів у встановленому законодавством порядку.

На думку суду, вказаним вище наказом Державна авіаційна служба України, фактично делегувала свої функції складання протоколу відповідним інспекторам, що прямо передбачено наведеними вище положеннями Порядку № 637.

Поряд з цим, суд не приймає до уваги посилання представника позивача, як на обґрунтування протиправності дій щодо складання протоколу, на ту обставину, що протокол не заповнений розбірливим почерком, а надрукований, оскільки закріплення у п. 2.1 Порядку № 637 обов'язку по заповненню протоколу розбірливим почерком українською мовою покликаний гарантувати суб'єкту правопорушення його право ознайомитись з протоколом та надати щодо викладених в ньому фактів свої пояснення та зауваження.

Заповнення протоколу машинописним способом в жодному разі не позбавило представників позивача прав, закріплених у Порядку № 637.

Пунктами 2.5 - 2.8 Порядку № 637 визначено, що протокол складається за кожним виявленим фактом правопорушення у галузі цивільної авіації, підписується посадовою особою, що склала протокол, та керівником або уповноваженим представником Суб'єкта. У разі наявності свідків протокол підписується також і цими особами. Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати в протоколі пояснення і зауваження щодо його змісту, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання та робити заяви і подавати клопотання. У разі якщо правопорушник викладає свої пояснення на окремому аркуші, у протоколі про це робиться відповідна відмітка. Протокол складається у двох примірниках. Перший примірник протоколу вручається під розписку керівнику або уповноваженому представнику Суб'єкта чи надсилається рекомендованим листом поштою. Другий примірник протоколу надсилається до Державіаслужби України.

Доказів на підтвердження обставин порушення державним інспектором вищевказаних пунктів Порядку №637 позивачем не надано.

Що ж стосується тверджень позивача про те, що інспектор не здійснив самостійне заповнення реквізитів протоколу, а лише завдяки працівникам юридичного відділу відповідача частково переніс інформацію телеграм до завчасно підготовленого названими працівниками протоколу, суд вважає за необхідне зазначити, що підписання протоколу посадовою особою відповідача, яка його склала, свідчить про взяття на себе зазначеною особою відповідальності за його складання. Використання такою особою під час складання протоколу будь-якої допоміжної інформації, у тому числі, наданої працівниками юридичного відділу Державіаслужби, Порядком № 637 не заборонено, а не наведення представником відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" в особі представництва відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" доводів щодо порушення прав останнього такими діями інспектора дає підстави суду не приймати такі твердження до уваги.

Додатково суд звертає увагу на те, що у письмових зауваженнях до протоколу № 2210 представник позивача зазначив про ненадання йому інспектором пояснень про те, яке саме правопорушення було вчинено з боку ВАТ "Аерофлот", в той же час, під час розгляду справи в суді, відповідачем надано та судом залучено до матеріалів справи телеграму Украероцентру, яка зазначена у названому протоколі та містить виклад суті порушення правил використання повітряного простору України.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч. 2 статті 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні статті 17 КАС України, а є лише підставою для подальшого вирішення питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності за правопорушення у галузі цивільної авіації згідно з вимогами ПК України та у спосіб, визначений Порядком № 637.

Так, відповідно до п. 3.1 названого Порядку розглядає справи про правопорушення у галузі цивільної авіації Державіаслужба України, за результатами розгляду виноситься постанова про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 2) або постанова про закриття провадження у справі про правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 3).

З наведеної норми вбачається, що за результатами розгляду протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації відповідач, як суб'єкт владних повноважень, може прийняти два рішення у вигляді постанов: про накладення штрафу або про закриття провадження у справі.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

В силу положень п. 3.1 Порядку № 637 прийняття рішення за результатами розгляду протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації покладається на Державіаслужбу.

За таких обставин суд, дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, не має права перебирати на себе повноваження центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації щодо вирішення питання про прийняття рішення за результатами розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації.

Крім того, слід звернути увагу, що на час вирішення даної справи перевірку обставин, встановлення яких стало підставою для складення протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації, вже проведено, а за її наслідками, відповідно, складено зазначений протокол та винесено постанову про накладення штрафу за порушення у галузі цивільної авіації.

Відповідно, в даному випадку відповідачем Державіаслужбою фактично реалізована її компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки. А тому, як дії відповідача з проведення такої перевірки так і сам протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації, вичерпали свою правову дію і не є такими, що порушують права позивача, а отже, їх оскарження за висновком суду не сприяє відновленню можливих порушених прав позивача.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 у справі № К/800/32574/15, від 15.03.2016 у справі № К/800/30305/15.

Таким чином, за підсумком наведеного, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо складення протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації від 15.01.2015 № 2210.

Разом з цим, досліджуючи правомірність прийняття спірної постанови суд звертає увагу на наступне.

Так, як вже було зазначено вище, Державною авіаційною службою України встановлено порушення відкритим акціонерним товариством "Аерофлот-російські авіалінії" правил та порядку використання повітряного простору України при виконання рейсу AFL 1911, о 13 год. 34 хв. 12.07.2014 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України, що є порушенням статті 30 Повітряного кодексу України, пунктів 94 та 118 постанови КМУ від 29.03.2002 №41.

В той же час, позивач у своїй заяві про зміну підстав адміністративного позову вказує, що заборонені зони повітряного простору не можуть встановлюватися шляхом видачі та опублікування NOTAM.

Суд оцінюючи вказані доводи звертає увагу на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 23 ПК України організація використання повітряного простору України - комплекс заходів, який вживається для забезпечення безпечного, економічного та регулярного повітряного руху, а також будь-якої іншої діяльності, пов'язаної з використанням повітряного простору України. Положення про використання повітряного простору України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Організація використання повітряного простору України в контексті приписів ч. 2 ст. 23 ПК України передбачає, зокрема: забезпечення дозвільного порядку використання повітряного простору України та/або забезпечення інформацією щодо використання повітряного простору України; забезпечення контролю за дотриманням порядку та правил використання повітряного простору України у певних районах.

Порушенням порядку використання повітряного простору України вважаються дії або бездіяльність юридичних чи фізичних осіб, що призвели до порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів, які регулюють порядок використання повітряного простору України (ч. 3 ст. 23 ПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 29 ПК України використання повітряного простору України здійснюється на підставі дозволів, що надаються органами об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України, крім випадків, передбачених пунктами 1 - 5 частини другої статті 24 цього Кодексу. У разі виконання польотів цивільних повітряних суден та літальних апаратів поза межами контрольованого повітряного простору України заявка на використання повітряного простору України не подається, за винятком випадків, зазначених у Положенні про використання повітряного простору України.

Використання повітряного простору України або його окремої частини може бути частково або повністю обмежено уповноваженим органом з питань цивільної авіації та органами об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України (ч. 1 ст. 30 ПК України).

Згідно ч. 1 ст. 33 ПК України обслуговування повітряного руху в районах польотної інформації, диспетчерських районах, диспетчерських зонах, на маршрутах обслуговування повітряного руху, у тому числі в повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху міжнародними договорами України покладена на Україну (крім зон та аеродромів, де обслуговування повітряного руху здійснюється відповідними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування), організується та здійснюється в порядку, встановленому Положенням про використання повітряного простору України.

Для виконання польоту необхідно отримати від уповноваженого органу з питань цивільної авіації дозвіл на виліт цивільного повітряного судна з аеродрому України, приліт повітряного судна до аеродрому України або на проліт територією України, за винятком випадків, установлених авіаційними правилами України (ч. 6 ст. 46 ПК України).

При цьому, порядок подання запиту щодо видачі такого дозволу, умови та порядок його видачі встановлюються авіаційними правилами України (ч. 7 ст. 46 ПК України).

Наказом Державної служби з нагляду за забезпеченням безпеки авіації, Міноборони затверджено "Правила надання експлуатантам дозволів на виліт з аеропортів України та приліт до аеропортів України" (№ 897/703 від 28.11.2005). Згідно пп. 1.2 вказаних правил, останні встановлюють порядок отримання дозволів на виліт з аеропортів України та приліт до аеропортів України ПС, порядок контролю Державної авіаційної служби України за виконанням вимог українськими та іноземними експлуатантами наданих дозволів під час здійснення міжнародних, внутрішніх та транзитних польотів.

Розділ 7 "Положення про використання повітряного простору України" (Постанова КМ України № 401 від 29.03.2002; далі - Положення про використання повітряного простору України) регулює питання заборон та обмежень використання повітряного простору.

Згідно пункту 93 вказаного положення в окремих частинах повітряного простору встановлюються заборона або обмеження на його використання, які публікуються в документах з аеронавігаційної інформації та/або включаються до плану використання повітряного простору. Форма та зміст плану використання повітряного простору визначаються інструкцією з управління використанням повітряного простору.

Заборона використання повітряного простору на постійній основі встановлюється Державіаслужбою за поданням відповідних державних органів, підприємств, установ та організацій і оприлюднюється в документах з аеронавігаційної інформації. Тимчасова заборона використання окремих частин повітряного простору встановлюється в інтересах користувачів, які подали відповідні заявки, з урахуванням пріоритетів, установлених цим Положенням, та принципів гнучкого використання повітряного простору відповідно до Європейської концепції гнучкого використання повітряного простору. Інформація про тимчасову заборону використання повітряного простору доводиться Украероцентром та службою аеронавігаційної інформації до відома всіх користувачів повітряного простору (п.101, 102 Положення про використання повітряного простору України).

Відповідно до підпункту п) пункту 5.1.1.1 розділу 5.1 Глави 5 Додатку 15 до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 р. "Служби аэронавигационной информации" (далі - Додаток 15) та Doc. 8126 ИКАО "Руководство по службам аэронавигационной информации" (далі - Doc. 8126), які є обов'язковими як для України та і для Російської Федерації згідно зі статтями 37 та 38 вищезазначеної Конвенції, та згідно з абзацом 15 підпункту 3.2.1.2. Правил обслуговування аеронавігаційною інформацією, затверджених наказом Міністерства транспорту України 01.07.2004 № 564, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 липня 2004 р. за № 913/9512 (далі - Правила № 564), інформація щодо встановлення заборонених зон публікується шляхом видання повідомлень NOTAM, які є елементом об'єднаного пакету аеронавігаційної інформації (розділ 1.1 глави 1 Додатку 15).

Так, до управління забезпечення аеронавігаційного обслуговування польотів та до Міжнародної служби NOTAM (NOF) від Украероцентру, який є головним оперативним підрозділом об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України (постанова Кабінету Міністрів України від 19 липня 1999 р. №1281), мережею авіаційного фіксованого електрозв'язку (AFTN) надійшов запит про встановлення забороненої зони над територією півострова Крим, який був затверджений уповноваженими особами Державіаслужби, що стало підставою для опублікування NOTAM А0520/14 та Ц0568/14.

Порядок затвердження Державіаслужбою аеронавігаційної інформації регулюється Порядком подання, розгляду, затвердження та публікації аеронавігаційної інформації, затвердженим наказом Державіаслужби від 29 липня 2011 року №142 (далі - Порядок № 142).

Розділом 3 Порядку № 142 регламентується порядок обробки запитів та видання NOTAM.

Так, запит на видання NOTAM (далі - запит) подається відповідно до вимог, визначених у підпункті 3.2.2 Правил № 564, на адресу органу міжнародного NOTAM та департаменту аеронавігації та зовнішніх зв'язків.

Запит на видання NOTAM щодо планової інформації необхідно погодити з Державіаслужбою України (підпункт 3.2.2.2. Правил № 564).

Після отримання запиту департаментом аеронавігації та зовнішніх зв'язків аналізується зміст отриманого запиту з метою визначення категорії наданої інформації (пункт 3.4. Порядку № 142).

Згідно з додатком 5 Порядку № 142 запит на встановлення заборонених зон має бути погоджений департаментом аеронавігації та зовнішніх зв'язків Державіаслужби України (пункт 3.6. Порядку № 142).

Погодження здійснюється у якомога найкоротший термін (не пізніше 1 години після отримання запиту) (пункт 3.7. Порядку № 142).

У разі відсутності заперечень з боку відповідних департаментів/управлінь Державіаслужби України протягом 1 години після отримання запиту орган міжнародних NOTAM (NOF) видає NOTAM згідно із запитом. При цьому департамент аеронавігації та зовнішніх зв'язків інформує NOF за допомогою телефону про відсутність заперечень (пункт 3.8. Порядку №142).

Під час погодження начальник відповідного департаменту/управління Державіаслужби України (чи особа, яка його заміщує) візує текст запиту, що є дозволом для публікації (3.10. Порядку № 142).

Такий порядок розгляду, затвердження та опублікування аеронавігаційної інформації відповідає додаткам до Конвенції.

Зокрема, відповідно до пункту 2.1.1 розділу 2.1 глави 2 Doc. 8126 "Авиационный полномочный орган государства должен распределить между техническими отделами своего центрального аппарата обязанности по подготовке исходных данных, которые требуются службе аэронавигационной информации (САИ) для NOTAM, предполетные информационные бюллетени (РІВ) Поэтому технические отделы должны обеспечить надежные и скоростные каналы связи с САИ".

Також, відповідно до пункту 1.1.2 розділу 1.1 глави 1 Doc. 8126 "Об обязанности командира воздушного судна ознакомиться со всей имеющейся информацией, относящейся к предстоящему полету, говорится в главе 2 Приложения 2. В отношении международного коммерческого воздушного транспорта существуют жесткие требования ИКАО, соблюдение которых можно обеспечить лишь путем предоставления такой информации, которая обычно подготавливается САИ. Пилоты должны быть знакомы с правилами и процедурами всех государств, которые они будут пролетать. В части I Приложения 6 указано, что на борту воздушного судна должны иметься определенные конкретные виды информационных материалов и что ни один полет не может выполняться до тех пор, пока не будет обоснованной уверенности в том, что необходимые для полета средства и обслуживание имеются в наличии и находятся в рабочем состоянии. Обеспечить соблюдение требований в отношении международной авиации общего назначения и полетов вертолетов (соответственно части II и III Приложения б) также можно лишь путем обеспечения такой информации, которая предоставляется службой аэронавигационной информации".

Тобто, виконуючи міжнародні рейси над територією України, пілоти не вивчають законодавство України та розпорядчі документи Державіаслужби. Вони керуються виключно опублікованою аеронавігаційною інформацією, в тому числі NOTAM.

Вимоги до змісту, правил видачі та опублікування NOTAM уніфіковані для всіх країн, що приєднались до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 р. та містяться у Додатку 15 тa Doc.8126.

Зокрема, п. 5.1.1 Додатку 15: "NOTAM составляется и издается незамедлительно в тех случаях, когда подлежащая распространению информация носит временный и непродолжительный характер, или в случае введения в срочном порядке важных с эксплуатационной точки зрения постоянных изменений или временных изменений, носящих долгосрочный характер, исключая обширный текстовой и/или графический матеріал".

п. 5.2.2 Додатку 15: "Текст NOTAM составляется с использованием значений/единообразной сокращенной фразеологии, предписанных для кода NOTAM ИКАО, дополненного за счет сокращений ИКАО, индексов, определителей,, указателей, позывных, частот, цифр и открытого текста.

Подробный инструктивный материал по подготовке NOTAM, содержится в документе Doc 8126".

п. 5.2.2.1 Додатку 15: "Когда NOTAM отбирается для международной рассылки, в части, содержащие открытый текст, включается текст на английском языке".

NOTAM є складовою частиною об'єднаного пакета аеронавігаційної інформації, визначення якого міститься в розділі 1.1 "Определения" Глави 1 Додатку 15.

Відповідно до підпункту 2.1.2 пункту 2.1 глави 2 Правил № 564, аеронавігаційна інформація затверджується Державіаслужбою України та публікується САІ (Служба аеронавігаційної інформації, яка входить до складу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - пункт 1.4 глави І Правил №564).

Судом, в ході розгляду справи встановлено, що у період виконання позивачем рейсу AFL 1911, о 13 год. 34 хв. 12.07.2014 повітряний простір над півостровом Крим був закритий, що підтверджується NOTAM.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що рейс AFL 1911 мав місце в забороненій для польотів зоні над півостровом Крим, визначеної NOTAM A1391/14, та під час його дії, що, в свою чергу свідчить про порушення позивачем Положення про використання повітряного простору України, а відтак і положень Повітряного кодексу України.

Інші доводи позивача в частині відсутності факту правопорушення в галузі цивільної авіації, зокрема, не вжиття органами управління Повітряних Сил Збройних Сил передбачених законодавством заходів щодо припинення порушень порядку використання повітряного простору не свідчить про відсутність порушення як такого, а тому не спростовує вище встановленого судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відкритим акціонерним товариством "Аерофлот-російські авіалінії" в особі представництва відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" в ході розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами відсутність факту порушення у галузі цивільної авіації, а тому спірна постанова прийнята Державною авіаційною службою України за наявності на те правових підстав.

В той же час, оцінюючи відповідність спірної постанови критеріям, що встановлені ч. 3 ст. 2 КАС України суд звертає увагу на наступне.

Так, згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 126 ПК України передбачено, що за протиправні дії юридичні і фізичні особи, діяльність яких пов'язана з використанням повітряного простору України, розробленням, виготовленням, ремонтом та експлуатацією авіаційної техніки, здійсненням господарської діяльності в галузі цивільної авіації, обслуговуванням повітряного руху, забезпеченням безпеки авіації, несуть відповідальність згідно із законом.

За правилами абз. 4 п. 1 ч. 1 ст. 127 ПК України за правопорушення в галузі цивільної авіації до юридичних осіб, які полягають у порушенні правил та порядку використання повітряного простору України, до суб'єктів авіаційної діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу від п'яти до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ПК України справи про правопорушення у галузі цивільної авіації розглядаються уповноваженим органом з питань цивільної авіації, за результатами розгляду приймається постанова.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Положення про Державну авіаційну службу України" від 08.10.2014 №520 уповноваженим органом з питань цивільної авіації є Державна авіаційна служба України.

Відповідно до п. 2.1 Порядку №637 підставою для розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації є протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації.

У разі скоєння Суб'єктом правопорушення на території аеропорту керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники складають протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації та у триденний строк направляють його до Державіаслужби України (п. 2.4 Порядку №637).

В силу приписів п. 2.5 Порядку №637 протокол складається за кожним виявленим фактом правопорушення у галузі цивільної авіації.

За правилами п. 3.1. Порядку розглядає справи про правопорушення у галузі цивільної авіації Державіаслужба України, за результатами розгляду виноситься постанова про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 ПК України штраф може бути накладено на юридичну особу - суб'єкта авіаційної діяльності протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

Аналогічне положення закріплене у п. 3.5 Порядку № 637.

Отже, за підсумком наведеного, суд приходить до висновку, що ст. 128 ПК України містить два строкових обмеження. Одне з них полягає у тому, що штраф не може застосовуватися після спливу трьох років з дня вчинення порушення суб'єктом авіаційної діяльності встановлених законодавчими актами правил здійснення цивільної авіації, зокрема, порушення правил та порядку використання повітряного простору України.

Другий обмежувальний строк, встановлений у цій статті, полягає у тому, що така санкція не може бути застосована пізніше шести місяців з дня виявлення порушення правил та порядку використання повітряного простору України.

Зі змісту спірної постанови відповідача вбачається, що до позивача застосовано штраф на підставі абз. 4 п. 1 ч. 1 ст. 127 ПК України, а саме, за порушення правил та порядку використання повітряного простору України.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 637 факти правопорушень, визначених у статті 127 Повітряного кодексу України, виявляються державними інспекторами та уповноваженими на проведення перевірок посадовими особами Державіаслужби України шляхом проведення планових та позапланових перевірок, а також керівниками аеропортів, начальниками служб авіаційної безпеки та їх заступниками під час виконання ними своїх посадових обов'язків.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави дійти до висновку, що при виявленні факту вчинення суб'єктом авіаційної діяльності порушення норм щодо порядку використання повітряного простору України, відповідач, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених статтею 128 Повітряного Кодексу України.

Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків виключає можливість застосування таких санкцій.

При цьому, відповідно до пп. 5 п. 118 Положення про використання повітряного простору України до порушень порядку використання повітряного простору, що підлягають розслідуванню, належать, зокрема, виконання повітряним судном польоту через зону обмеження польотів, небезпечну зону та зону, що належить до тимчасово зарезервованого повітряного простору, без відповідного дозволу під час її використання.

В силу п. 121 розділу X Положення про використання повітряного простору України інформація про факти порушення порядку використання повітряного простору невідкладно доводиться до відома Державіаслужби.

Згідно із п. 122 зазначеного Положення розслідування порушень порядку використання повітряного простору проводиться з метою встановлення причин виникнення та вжиття необхідних заходів для запобігання порушенням. Розслідування повинно починатися негайно після того, як стало відомо про факт порушення, та закінчуватися не пізніше ніж у семиденний термін.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2016 у справі №826/2991/15.

Як вбачається з матеріалів справи, телеграма Украероцентру №121411 складена 12.07.2014.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач встановив факт вчинення правопорушення з боку позивача 12.07.2014, у зв'язку з чим початком відліку строку накладення уповноваженим органом з питань цивільної авіації штрафу на позивача є 13.07.2014.

Таким чином, шестимісячний строк для накладення уповноваженим органом з питань цивільної авіації штрафу на позивача сплив.

Отже, Державною авіаційною службою України при прийняті спірної постанови не дотримано вимог, встановлених ч. 3 ст. 128 ПК України та п. 3.5 Порядку № 637 щодо граничних строків накладення штрафу на позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Державної авіаційної служби України від 23.01.2015 №2210 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення ним спірного рішення.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково.

Водночас, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений ч. 4 ст. 11 КАС України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

За таких умов, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправною та скасування постанови Державіаслужби від 23.01.2015 №2210 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

З огляду на викладене, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються на користь позивача згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" в особі представництва відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної авіаційної служби України від 23.01.2015 №2210 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Відкритого акціонерного товариства "Аерофлот - російські авіалінії" в особі представництва відкритого акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" за рахунок бюджетних асигнувань Державної авіаційної служби України () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 272,00 грн. (двісті сімдесят дві гривні 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Погрібніченко І.М.

Суддя Шулежко В.П.