Справа № 810/2815/16
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2016 року Справа № 810/2815/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БОРИСПІЛЬМІСЬКБУД" до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БОРИСПІЛЬМІСЬКБУД" звернулось до суду з позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, в якому просило суд:

визнати протиправними дії посадових осіб Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області щодо проведення документальної позапланової перевірки позивача, за результатами якої складено акт від 07.08.2014 № 408/10-13-22-03/34536374;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області від 27.08.2016 № НОМЕР_1, згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) у загальній сумі 1289433,00 грн., з яких: 859622,00 грн. - за основним платежем; 429811,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

В основу визначення податкових зобовязань згідно із зазначеним податковим повідомленням-рішенням податковим органом покладено висновки, зроблені за результатами перевірки позивача, про неправомірне формування податкового кредиту з податку на додану вартість за рахунок сум податку, сплачених контрагенту у складі ціни придбаного товару. Податковий орган стверджував, що господарські операції з придбання товару не мали реального характеру, а договір та інші фінансово-господарські документи учасники цих операцій склали з метою неправомірного отримання податкової вигоди. За твердженням податкового органу, це призвело до заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що правомірно і правильно визначив податкові зобовязання з податку на додану вартість, а висновки податкового органу вважає безпідставними, оскільки господарські операції мали реальний характер - товар контрагентом поставлено в повному обсязі й оплачено позивачем, ці факти підтверджуються документально, а також експертним висновком, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності. Реальність господарських операцій також підтверджується висновком експерта. Позивач також стверджував, що при проведенні перевірки податковий орган діяв неправомірно, а саме: призначив перевірку до закінчення строку, наданого позивачу для надання пояснень та підтверджуючих документів на вимогу податкового органу; при прийнятті податкових повідомлень-рішень не прийняв до уваги додаткові документи, представлені позивачем і не надав їм правову оцінку. На думку позивача, це призвело до неправильного встановлення обставин здійснення господарських операцій і їх змісту та прийняття протиправного податкового повідомлення-рішення. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що посадові особи відповідача при проведенні перевірки і розгляді заперечень на акт перевірки діяли правомірно, а прийняте податкове повідомлення-рішення є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Представник відповідача також заявив клопотання про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (у справі з того самого спору і між тими самими сторонами є така, що набрала законної сили, постанова суду).

Так, відповідач зазначив, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2015 в адміністративній справі № 810/773/15 (за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БОРИСПІЛЬМІСЬКБУД" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення), що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2015, позов був задоволений, податкове повідомлення-рішення від 27.08.2014 № було скасоване судом.

Однак, постановою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2016 (провадження К/800/37044/15) було скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2015, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач проти задоволення заявленого клопотання заперечував, в обґрунтування заперечень зазначив, що даний позов не є тотожним тому, що розглядався в адміністративній справі № 810/773/15. Позивач визнав, що обидві справи збігаються за субєктним складом і частково за предметом позову, але, в той же час, наголосив, що підстави даного позову є відмінними від позову, який розглядався в адміністративній справі № 810/773/15. Крім того, частково відрізняється також і предмет позову.

Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Основними умовами для закриття провадження з наведених підстав є:

- тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають);

- остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження);

- набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, якщо постанова чи ухвала, яка набрала законної сили, постановлена за позовом, який є тотожним порівняно з позовом, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав для закриття провадження у справі.

Як вже зазначалось, позивач під час судового розгляду наголошував, що за субєктним складом і частково за предметом позову (в частині вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення) предявлений позов є однаковим з позовом, який розглядався в адміністративній справі № 810/773/15.

Однак, в цій справі, на відміну від адміністративної справи № 810/773/15, позивач оскаржує податкове повідомлення-рішення з інших підстав, а саме: неправомірності дій, вчинених посадовими особами відповідача під час ініціювання перевірки, в ході її проведення та при розгляді заперечень на акт перевірки, що мало наслідком невірне встановлення усіх обставин здійснення господарських операцій та їх змісту і призвело до прийняття необґрунтованого і неправомірного податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши думку представників сторін, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, суд відмовив у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі і ухвалив розглядати справу по суті позовних вимог.

Після надання сторонами усних пояснень, позивач у судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження, відповідач проти заявленого клопотання не заперечував.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд постановив здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наданих сторонами пояснень та наявних у справі матеріалів та доказів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені сторонами документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "БОРИСПІЛЬМІСЬКБУД" є юридичною особою, що зареєстрована 08.09.2006 (номер запису про державну реєстрацію в ЄДР: 1 001194), як платник податків перебуває на обліку в Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, зареєстроване як платник податку на додану вартість.

Видами діяльності позивача за КВЕД є: будівництво житлових і нежитлових будівель (основний); будівництво інших споруд, н. в. і. у.; підготовчі роботи на будівельному майданчику; інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; діяльність у сфері архітектури.

7 липня 2014 року Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області надіслала позивачу запит про надання письмових пояснень та документальне підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Спецмехбуд 21» за березень 2014 року, запропонувала позивачу надати відповідні пояснення та документи упродовж 10 днів з дня одержання запиту. Цей запит вручено позивачу 22.07.2014.

Не дочекавшись завершення 10 строку з дня вручення запиту, в.о. начальника ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області, на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, видав наказ від 30.07.2014 № 733 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

У період з 30.07.2014 по 05.08.2014 посадовими особами Державної податкової інспекції у Києво-Святошинської Головного управління Міндоходів у Київській області, на підставі вказаного наказу, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентом постачальником ТОВ «Спецмехбуд 21» (код за ) за період березень 2014 року (акт перевірки від 07.08.2014 № 408/10-13-22-03/34536374).

За результатами перевірки посадові особи контролюючого органу дійшли висновку про порушення позивачем вимог пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1 та 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 859622,00 грн. за березень 2014 року.

Висновки посадових осіб відповідача повязуються з оцінкою господарських операцій з приводу придбання товару (матеріалів будівельного призначення), що здійснювались між позивачем і ТОВ «Спецмехбуд 21». На думку посадових осіб відповідача, які здійснювали перевірку, господарські операції з придбання позивачем товару не мали реального характеру, оскільки до перевірки не були надані документи, що підтверджують подальшу реалізацію придбаного товару.

Не погоджуючись з висновками посадових осіб відповідача, позивач надіслав до податкового органу письмове заперечення на акт перевірки з додатковими поясненнями щодо змісту господарських операцій з ТОВ «Спецмехбуд 21», до якого додав копії первинних фінансово-господарських документів, просив врахувати їх зміст та, зважаючи на невиїзний характер перевірки, забезпечити участь представника позивача про розгляді заперечень.

Однак, листом від 22.08.2014 № 8923/10/22-323 податковий орган залишив заперечення відповідача без задоволення, розгляд заперечення був проведений без участі представника позивача.

За результатами перевірки Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області прийняла податкове повідомлення-рішення від 27.08.2014 року №, згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) у загальній сумі 1289433,00 грн., з яких: 859622,00 грн. - за основним платежем; 429811,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до вищестоящих податкових органів в адміністративному порядку, однак за результатом розгляду скарг податкове повідомлення-рішення було залишено без змін, а скарги без задоволення.

У подальшому позивач звернувся до суду. Як вже зазначалось, постановою Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2015 в адміністративній справі № 810/773/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2015, суд скасував податкове повідомлення-рішення від 27.08.2014 №. Постановою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2016 скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2015, у задоволенні позову відмовлено.

Під час судового розгляду в даній адміністративній справі суд на підставі зібраних по справі доказів встановив наступне.

Взаємовідносини між позивачем і Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецмехбуд 21» мали довготривалий характер, але перевіркою був охоплений лише період березень 2014 року.

Так, у січні 2013 року між позивачем (покупець) і ТОВ «Спецмехбуд 21» (продавець) укладено договір про постачання матеріалів будівельного призначення від 21.01.2013 № 6-01/13, відповідно до якого продавець на підставі заявки покупця (позивача) зобовязувався передати у власність позивача матеріали будівельного призначення (бетон, дошка, вироби з бетону, арматура) асортимент, кількість, та ціна яких визначалась у видаткових накладних, а позивач зобовязувався прийняти товар та оплатити його.

Упродовж березня 2014 року ТОВ «Спецмехбуд 21», відповідно до заявок позивача від 18.03.2014 № 95 та від 24.03.2014 № 102, що містять перелік будівельних матеріалів, які були необхідні позивачу, здійснило поставку двох партій товару на користь позивача на загальну суму 4911954,51 грн., у тому числі ПДВ на суму 818659,09 грн.

Факт поставки товару на вказану суму підтверджується видатковими накладними: від 31.03.2014 № PH -16 на суму 4907579,33 грн., у тому числі ПДВ на суму 817929,89 грн.; від 24.03.2014 № РН-13 на суму 4375,18 грн., у тому числі ПДВ - 729,20 грн.; довіреностями, виданими позивачем своїм працівника на одержання товарно-матеріальних цінностей від 21.03.2014 № БМБД0000160 на імя ОСОБА_1 та від 24.03.2014 № БМБД0000161 на імя ОСОБА_2

Транспортування товару здійснювалось позивачем власними силами, факт транспортування підтверджується подорожними листами, виданими позивачем водієві для здійснення перевезення.

Придбані у ТОВ «Спецмехбуд 21» будівельні матеріали на загальну суму 4911954,51 грн., у тому числі ПДВ на суму 818659,09 грн. позивач належним чином оприбуткував на склад, факт оприбуткування підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № 201 «Сировина і матеріали», за яким відображаються наявність та рух сировини тa основних матеріалів, які входять дo складу продукції, що виготовляється, aбо є необхідними компонентами пpи її виготовленні.

У подальшому більша частина цих матеріалів на загальну суму 3288456,80 грн., у тому числі ПДВ - 548076,13 грн., була використана позивачем при виконанні підрядних будівельних робіт на обєктах будівництва: житлово-офісного комплексу по вул. Київський шлях, 95 у м. Борисполі, житлово-офісно-торгівельно-розважального комплексу по вул. А, Барбюса, 52/1 у м. Києві, а також житлово-офісного комплексу у 4-ф м-ні Позняки; ці факти підтверджуються накладними на переміщення матеріалів до відповідальних осіб, звітами про витрачання матеріалів у будівництві за формою М29; оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № 201 «Сировина і матеріали» та по рахунку 231 «Основне виробництво» (продукції, робіт, послуг).

Залишок невикористаних матеріалів на кінець місяця на момент перевірки становив суму 800189,27 грн.

Оцінюючи твердження посадових осіб податкового органу про те, що до перевірки не були надані документи, які підтверджують подальшу реалізацію придбаного товару, суд зазначає, що такі документи надати було неможливо в принципі, адже операцій з подальшого продажу (реалізації) цих товарів позивач не вчиняв, будівельні матеріали були використані позивачем у виробництві при виконанні будівельно-підрядних робіт.

Ці обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями договорів від 19.02.2013 № 1-2/13, від 05.10.2012 № 23-05/10-12, від 03.03.2014 № 6-3/14, від 03.06.2013 № 3-6/13, від 11.10.2012 № 25-10/12, укладених між ТОВ «Спецмехбуд 21» (генпідрядник) і позивачем (підрядник) з приводу виконання позивачем будівельних робіт на умовах підряду; актами приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідками про виконання будівельних робіт за формою КБ- 3.

Розрахунки за придбані будівельні матеріали між сторонами здійснювались шляхом заліку зустрічних однорідних вимог (протокол про погашення взаємної заборгованості від 31.03.2014).

На підтвердження права на формування податкового кредиту за вказаними господарськими операціями позивач отримав від ТОВ «Спецмехбуд 21» дві податкових накладних на загальну суму 4911954,51 грн., у тому числі ПДВ на суму 818659,09 грн. (від 31.03.2014 № 19 на суму 4907579,33 грн., у тому числі ПДВ на суму 817929,89 грн.; від 24.03. 2014 № 8 на суму 4375,18 грн., у тому числі ПДВ - 729,20 грн.), які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вказану суму податку на додану вартість позивач включив до складу податкового кредиту за березень 2014 року, відобразив у податковій декларації з податку на додану вартість.

Правомірність і реальність господарських операцій, що здійснювались між позивачем і ТОВ «Спецмехбуд 21» підтверджується висновком експертного економічного дослідження від 25.08.2016 № 25/08/16, проведеного судовим експертом ОСОБА_3 (свідоцтво від 29.05.2007 № 1122, видане Міністерством юстиції України на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії) на замовлення позивача.

З приводу юридичної особи ТОВ «Спецмехбуд 21» суд на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецмехбуд 21» є юридичною особою, що зареєстрована 29.05.2006 (номер запису в ЄДР: 1 006699); ідентифікаційний код юридичної особи 34424723; знаходиться у м. Києва по вулиці Бориспільській, будинок 26-З, офіс 179; видами діяльності за КВЕД є: будівництво житлових і нежитлових будівель (основний); купівля та продаж власного нерухомого майна; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; вантажний автомобільний транспорт; транспортне оброблення вантажів; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; стан юридичної особи зареєстрована, відомості підтверджено; записи про відсутність за місцезнаходженням, перебування у процесі припинення чи банкрутства в ЄДР відсутні.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

В силу приписів частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо дій посадових осіб відповідача під час проведення перевірки позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Підстави для проведення документальної перевірки наведені у пункті 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, яким передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту (п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України).

В силу приписів пункту 85.2 статті 82 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що відповідач призначив перевірку до завершення визначеного підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України строку, що вказує на її передчасність і безпідставність.

Зі змісту акта перевірки від 07.08.2014 № 408/10-13-22-03/34536374 вбачається, що під час перевірки податковий орган не використовував регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, як це передбачено підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України. Цей висновок також підтверджується висновком експертного економічного дослідження від 25.08.2016 № 25/08/16.

Оскільки перевірка була невиїзною, а строки для надання відповіді на запит податкового органу не були дотримані, це позбавило позивача можливості повноцінно брати участь у її проведенні та надати необхідні фінансово-господарські документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки, необхідні для правильного зясування змісту господарських операцій та їх правової оцінки.

Ці порушення призвели до помилкового зясування змісту господарських операцій, що здійснювались між позивачем і ТОВ «Спецмехбуд 21». Так, посадові особи контролюючого органу відзначили в акті перевірки, що позивач не надав до перевірки первинних документів, які б свідчили про подальшу реалізацію придбаного товару, що свідчить про нереальність проведення господарських операцій. Саме це твердження й покладено в основу прийнятого податкового повідомлення-рішення, що оспорюється у даній справі.

Однак, як зясувалось, цей висновок є в принципі невірним, оскільки товар, придбаний позивачем у ТОВ «Спецмехбуд 21», у подальшому не реалізовувався, а був використаний ним у власній виробничій діяльності при виконанні робіт будівельного підряду, що підтверджується висновком експертного економічного дослідження від 25.08.2016 № 25/08/16, а також іншими наявними в матеріалах справи матеріалами та доказами.

Згідно з приписами пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Положеннями пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що в разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що при розгляді заперечень на акт перевірки податковий орган не взяв до уваги письмове пояснення позивача щодо змісту господарських операцій та додані первинні фінансово-господарські документи, не зважаючи на прохання позивача, не забезпечив йому право взяти участь у розгляді заперечень та ухвалив рішення за відсутності представника позивача.

З приводу визначення грошового зобовязання з податку на додану вартість по суті суд зазначає наступне.

У справі, що розглядалась, в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень податковий орган поклав твердження про безтоварність (фіктивність) господарських операцій, які здійснювались між позивачем та ТОВ «Спецмехбуд 21».

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд під час судового розгляду встановив, що факти поставки товару ТОВ «Спецмехбуд 21» на користь позивача та оплата його вартості підтверджуються документально, господарські операції належним чином відображені у податковому обліку та податковій звітності; право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість підтверджується податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних; висновок податкового органу про безтоварність (фіктивність) господарських операцій, що здійснювались між позивачем і ТОВ «Спецмехбуд 21», є безпідставним.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено статтею 198 Податкового кодексу України, згідно з якою право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу положень пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця (п.п. 201.1, 201.4 ст. 201 ПК України).

Згідно з пунктом 201.7 статі 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

В силу положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Суд на підставі оцінки наявних у справі матеріалів та доказів у їх сукупності встановив, що факт поставки (отримання) товару та оплати його вартості підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності позивача, право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість підтверджується податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних. Твердження податкового органу про фіктивність господарських операцій у судовому засіданні були спростовані, а надані позивачем докази є переконливими і достатніми для висновку суду щодо їх реальності.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що відповідач при проведенні перевірки позивача та прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення діяв безпідставно, не у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом; податкове повідомлення-рішення прийняв необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За наведених обставин позов є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір, доказів понесення інших судових витрат суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії посадових осіб Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області щодо проведення документальної позапланової перевірки позивача, за результатами якої складено акт від 07.08.2014 № 408/10-13-22-03/34536374.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області від 27.08.2016 № НОМЕР_1, згідно з яким Товариству з обмеженою відповідальністю "БОРИСПІЛЬМІСЬКБУД" збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) у загальній сумі 1289433,00 грн., з яких: 859622,00 грн. - за основним платежем; 429811,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОРИСПІЛЬМІСЬКБУД" судові витрати у сумі 20719 (двадцять тисяч сімсот девятнадцять) гривень 49 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.