Справа № 147/439/16-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 147/439/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Савченко С.М.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

05 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Тростянецького районного суду Вінницької області з позовом до Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 02 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, 05 жовтня 2016 року, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Статтею 197 КАС України, зокрема п.1 ч. 1, встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено, що рішенням виконавчого комітету Ободівської сільської ради № 32 від 22.03.2013 вирішено: 1. Оформити за ОСОБА_2 право приватної власності в цілому на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 78,7 кв. м, житловою -55,10 кв. м, з господарськими будівлями, а саме: А - житловий будинок; а - веранда; а1 - веранда; Б - сарай; б - прибудований сарай. 2. Видати свідоцтво на право приватної (спільної, часткової) власності згідно п. 1.

13.10.2015 ОСОБА_2 звернулася до сесії Ободівської сільської ради Тростянецького району з заявою від 08.10.2015 в якій просила передати їй у приватну власність земельну ділянку, площею 0,16 га., яка знаходиться в АДРЕСА_1, де вона проживає з дочкою ОСОБА_5.

Рішенням 3 сесії 7 скликання Ободівської сільської ради від 09.12.2015 року №42-03/2015 року заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення до пред'явлення документів на право власності на житловий будинок.

Не погодившись із вказаним рішенням Ободівської сільської ради, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що задоволення заяви позивача у наданні у приватну власність земельної ділянки площею 0,16 га., яка знаходиться в АДРЕСА_1, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель у власність ОСОБА_2 призведе до порушення прав третьої особи ОСОБА_3 на частку житлового будинку та земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з настуного.

Відповідно ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

В силу положень ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Так, скористувавшись правом, що передбачене статтею 118 ЗК України, ОСОБА_2 звернулась із відповідною заявою до Ободівської сільської ради Тростянецького району про передачу їй спірної земельної ділянки у власність. Проте, Ободівською сільською радою Тростянецького району прийнято рішення про залишення заяви ОСОБА_2 без задоволення до пред'явлення документів на право власності на житловий будинок.

Колегія суддів вважає правомірним рішення Ободівської сільської ради Тростянецького району щодо залишення заяви ОСОБА_2 без задоволення з огляду на таке.

Законом України від 15 квітня 2014 року № 1212-VII внесені зміни до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року.

Статтю 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № 18, ст. 141; 2014 р., № 12, ст. 178) доповнено частиною третьою такого змісту: "Для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти нерухомості документами, що посвідчують речові права на земельні ділянки під такими об'єктами, можуть також вважатися рішення відповідної сільської ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції керувався застарілим законодавством під час розгляду справи, застосовуючи ч. 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є помилковими, оскільки суд застосовував вказану норми у тій редакції, що була чинна на час звернення позивача із заявою про передачу їй у приватну власність земельної ділянки до Ободівської сільської ради.

Так, житловий будинок в АДРЕСА_1, станом на 5 серпня 1992 року вже був збудований, отже перешкод для його реєстрації не існує.

Разом з тим, позивач безпідставно вважає, що вона має бути єдиним власником земельної ділянки на якій розташований житловий будинок по АДРЕСА_1.

Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із записом в господарської книзі по особовому рахунку НОМЕР_1, суспільна група господарства на 1991 рік значиться робочий двір, головою двору є ОСОБА_3, членами двору дружина ОСОБА_2, дочки ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_2 в суді першої інстанції не заперечувала, що разом з чоловіком ОСОБА_3, шлюб з яким розірвано в 1995 році, вони будували будинок за вказаною адресою. Отже, ОСОБА_3, маючи на це підстави, вважає, що він має право на частку в житловому будинку з господарськими спорудами, оскільки він є головою двору та будував будинок, перебуваючи у шлюбі з позивачем.

Колегія суддів також враховує, що рішення виконавчого комітету Ободівської сільської ради від 22 березня 2013 року за № 32 "Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1" та рішення виконавчого комітету Ободівської сільської ради від 24 березня 2015 року за № 18 "Про присвоєння поштової адреси по АДРЕСА_1", на які посилається позивач у своєму адміністративному позові - втратили чинність на підставі рішення Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області від 14 квітня 2016 року № 149-06/2016 "Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_3".

З огляду на наведене суд, вважає оскаржуване рішення сесії законним, оскільки задоволення заяви позивача у наданні у приватну власність земельної ділянки площею 0,16 га., яка знаходиться в АДРЕСА_1, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель у власність ОСОБА_2 призведе до порушення прав третьої особи ОСОБА_3 на частку житлового будинку та земельної ділянки.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 02 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Білоус О.В.