Справа № 2а-11946/09/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2010-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 січня 2010 року № 2а-11946/09/2670

15:46

За позовомОСОБА_1
доДержавного комітету України з державного матеріального резерву
проскасування наказу № 264-к від 09.09.2009

Головуючий суддя: Кротюк О.В.

Судді: Баранов Д.О.

Маруліна Л.О.

Секретар судового засідання: Гончаров В.В.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державного комітету України з державного матеріального резерву про скасування наказу № 264-к від 09.09.2009.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм Кодексу законів про працю України.

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю з підстав, викладених у запереченнях на позов.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

наказом Державного комітету України з державного матеріального резерву № 262-к від 08.09.2009 звільнено ОСОБА_1 08.09.2009 з посади виконуючого обов'язки генерального директора державного підприємства «Укрспецавтобаза»у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

Наказом Державного комітету України з державного матеріального резерву № 264-к від 09.09.2009 призначено ОСОБА_2 з 09.09.2009 виконуючим обов'язки генерального директора державного підприємства «Укрспецавтобаза»до проведення конкурсного відбору керівника зазначеного підприємства та визначення його переможця.

Аналізуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Так, частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 N 2747-IV встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду (п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Аналізуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ №264-к від 09.09.2009 «Про призначення ОСОБА_2.»не стосується, не породжує чи змінює прав та інтересів позивача -ОСОБА_1. Адже спірне рішення є актом індивідуальної дії та стосується прав та інтересів саме ОСОБА_2.

Разом з тим, суд констатує, що саме наказ Державного комітету України з державного матеріального резерву № 262-к від 08.09.2009 «Про звільнення ОСОБА_1»є актом індивідуальної дії відносно позивача. При цьому, як встановлено під час розгляду справи, а сторонами не оспорюється, вказане рішення оскаржено в судовому порядку до Шевченківського районного суду міста Києва. В такому разі, враховуючи вказану обставину, суд вважає необхідним зазначити, що права та інтереси позивача з приводу звільнення та поновлення його на роботі вирішуються з урахуванням положень пункту 6 статті 40 Кодексу законів про працю України (10.12.1971), у відповідності до якого трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення -наказ №264-к від 09.09.2009 «Про призначення ОСОБА_2.»не є актом індивідуальної дії відносно позивача -ОСОБА_1, що виключає право останнього на оскарження спірного рішення, адже порушення прав та інтересів позивача оскаржуваним наказом не відбувається.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи такі обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя О.В. Кротюк

Судді Д.О.Баранов

Л.О.Маруліна

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі -28.01.2010.