Справа № 404/4023/16-а(2-а/404/105/16)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2016 рокусправа № 404/4023/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2016 року

справа №404/4023/16-а

за позовом ОСОБА_2

до інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону управління патрульної поліції в м. Кіровограді рядової поліції Смілянець Олени Василівни

про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся у Кіровський районний суд м. Кіровограда з позовом до інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону управління патрульної поліції в м. Кіровограді рядової поліції Смілянець Олени Василівни про визнання протиправними дій щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та скасування постанови від 16 червня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

При цьому слід зазначити, що знання Правил дорожнього руху є обов'язковим для кожного учасника дорожнього руху. Будь-яке відхилення від положень Правил можуть призвести до дорожньо-транспортних подій, наслідком яких може стати нанесення збитків майну або шкоди здоров'ю.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений по рядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення від 16 червня 2016 року серія ПС3 №116777, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «MAZDA 6» н.з. НОМЕР_1, 16 червня 2016 року, о 17 годині 10 хвилин по вул. Пацаєва, 12, м. Кіровоград, без одного, переднього, державного номерного знаку, чим порушив вимоги підпункту «в» пункту 2.9, пункту 30.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

За вчинення даного правопорушення ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 170,00 грн.

Позивач з постановою у справі про адміністративне правопорушення від 16 червня 2016 року серії ПС3 №116777 ознайомлений та додатково надав письмові пояснення, про що є відповідні відмітки.

Відповідно до частини 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з підпунктом «в» пункту 2.9 Правил дорожньою руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, зокрема, що закріплений не в установленому для цього місці.

Відповідно до абзаців 1, 3 пункту 30.2 Правил дорожнього руху на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Доводи позивача, що у постанові про адміністративне правопорушення серія ПС3 №116777 від 16 червня 2016 року фактично чітко не визначено, яке саме він вчинив порушення, оскільки такі підстави як не розташування номерного знаку в зоні видимості або на спеціальному кріпленні частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визначені.

Між тим, дані доводи є безпідставними, оскільки частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення чітко передбачена відповідальність за експлуатацію водієм транспортного засобу з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці.

При цьому, порушення ОСОБА_2 підпункту «в» пункту 2.9 Правил дорожньою руху підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення від 16 червня 2016 року серії ПС3 №116777, яка відповідає вимогам статей 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка є належним доказом.

Також, судом першої інстанції досліджено відео з нагрудної камери інспектора, з якого убачається, що права, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позивачу роз'яснені інспектором. Державний номерний знак знаходився під лобовим склом, на панелі приладів в горизонтальному положенні, тобто він не був розташований на спеціальному кріпленні, що передбачено підпунктом «в» пункту 2.9 Правил дорожньою руху.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем фактично оспорюється процедура прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення від 16 червня 2016 року серії ПС3 №116777.

Відповідно до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається, зокрема, в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Посилання представника позивача на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не представлено; також з приводу цих порушень апелянтом не подавалися скарги на дії інспектора поліції до органів Національної поліції, прокуратури тощо.

Таким чином, інспектором патрульної поліції роти №2 батальйону управління патрульної поліції в м. Кіровограді рядової поліції Смілянець Олени Василівни постанова у справі про адміністративне правопорушення від 16 червня 2016 року серії ПС3 №116777 винесена в межах наданих чинним законодавством повноважень.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим