Справа № 263/9013/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шатілова Л.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року справа №263/9013/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2016 року у справі № 263/9013/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Маріуполі про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ №095035 від 06.07.2016,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, посилаючись на те, що інспектором 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі лейтенантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 095035 від 06.07.2016 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень.

У вищевказаній постанові було зазначено, що він 06.07.2016 о 14-05 год., в Жовтневому районі м. Маріуполя на перехресті пр. Нахімова та пров. Паркового, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив поворот ліворуч, при цьому перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п. 34.1.3 Правила дорожнього руху України (далі ПДР України) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП. Вважає постанову в справі про адміністративне правопорушення незаконною та необґрунтованою, оскільки ПДР України він не порушував, подвійна суцільна лінія дорожньої розмітки переривається через декілька метрів за заїздом, куди він повертав, тому здійснюючи маневр повороту з перетинанням зустрічної смуги руху створюється уява про нібито порушення правил дорожнього руху. Просив скасувати зазначену постанову за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження по адміністративній справі закрити, оскільки вважає, що правил дорожнього руху не порушував.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2016 року у справі № 263/9013/16-а у позові відмовлено повністю.

Постанова мотивована тим, що посилання позивача на те, що ним не допущено порушень правил дорожнього руху є безпідставними, оскільки факт вчинення останнім адміністративного порушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 095035 від 06.07.2016, фототаблицею, схемою дорожньої розмітки.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що посилання суду першої інстанції на оскаржену постанову про адміністративне правопорушення, як на доказ провини позивача, є правовим абсурдом. Апелянт вважає, що інші докази, представлені відповідачем, жодним чином не спростовують доводів позивача. ОСОБА_2 вказує, що згоден зі схемою дорожньої розмітки та фотознімками, зазначеної ділянці проїжджої частини, але на кожному з них не зафіксовано вчинення ним правопорушення. Крім того, наголошує, що працівник патрульної служби при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем порушено процедуру, а саме положення ст. 258, 276, 278, 279, 280 КУпАП.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, колегія суддів встановила наступне.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 095035 від 06.07.2016 вбачається, що ОСОБА_2 06.07.2016 о 14-05 год., в Жовтневому районі м. Маріуполя на перехресті пр. Нахімова та пров. Паркового, керуючи автомобілем Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2, здійснив поворот ліворуч, при цьому перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п. 34.1.3 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП. Даною постановою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладання штрафу в сумі 255,00 грн.

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є доведеним, а відтак, спірна постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а такою іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В матеріалах адміністративної справи містяться фотознімки зазначеної вище ділянці проїжджої частини, де вбачається, що подвійна суцільна лінія дорожньої розмітки переривається через декілька метрів за зїздом.

Як вбачається з позову та з апеляційної скарги, апелянт наполягав, що ПДР України він не порушував, що здійснив маневр-розворот, на незначній відстані від заїзду до пров. Парникового, де дорожня розмітка дозволяє, а саме: переривається подвійна суцільна смуга.

Згідно ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не спростовані такі пояснення позивача, хоча обовязок доведення правомірності свого рішення законом покладений саме на нього: в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази вчинення позивачем адміністративного проступку.

Отже відповідачем не доведено факту здійснення позивачем порушення п. 34.1.3 ПДР України, що фактично спростовується позивачем, та матеріали справи не містять інших доказів скоєння даного правопорушення.

Відтак, спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірною, оскільки відсутній склад правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не вірно встановив обставини по справі, вважає, що спірна постанова відповідача прийнята не правомірно та підлягає скасуванню, а відтак постанова суду першої інстанції також підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, якою слід позовні вимоги позивача задовольнити.

З врахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції згідно ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2016 року у справі № 263/9013/16-а скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Маріуполі про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ №095035 від 06.07.2016 задовольнити.

Визнати дії інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної служби в м. Маріуполі ОСОБА_3 щодо винесення відносно ОСОБА_2 постанови серії ПСЗ №095035 від 06.07.2016 неправомірними.

Скасувати постанову серії ПСЗ №095035 від 06.07.2016 у справі про адміністративне правопорушення, якою застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двісті пятдесят пять) гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

ОСОБА_4