Справа № 265/2596/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Копилова Л.В.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року справа №265/2596/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченко І.В.,Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д.за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 яка представляє інтереси ОСОБА_4 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 23 серпня 2016р. у справі № 265/2596/16-а (головуючий І інстанціїКопилова Л.В.) за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним і скасування розпорядження та зобов'язання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 (далі-позивач) звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним і скасування розпорядження та зобов'язання призначити пенсію.

В обгрунтування позовної заяви вказує, що вона з 06 серпня 1985 року по 02 березня 2015 року працювала в Обласній клінічній лікарні в місті Донецьку. Її стаж на зазначеному підприємстві становить 29 років 6 місяців. Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається КМУ, станом на 01.04.2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року - не менше 25 років 6 місяців. Таким чином, вона має необхідний спеціальний стаж працівника охорони здоров'я для призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2016 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним і скасування розпорядження та зобов'язання призначити пенсію - було відмовлено.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог посилаючись на норми п.2.4. Постанови правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року, який передбачає, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи. Враховуючи, що позивач не надала належні документи для оформлення пенсії, їй було відмовлено у задоволенні позову.

З постановою суду першої інстанції не погодився апелянт та зазначив, що суд порушив норми матеріального права. Вважала, що підприємство на якому працювала позивачка не було переміщено на підконтрольну Україні територію, але зазначене підприємство не має статусу ліквідованого, є діючим, а тому запис в трудовій книжці позивачки є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Просила суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити його позовні вимоги.

У судовому засіданні представник відповідача наполягала, що вини УПФУ щодо відмову у призначенні пенсії ОСОБА_4. не було. Вважала, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 18 листопада 2015 року звернулася до УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя із заявою про призначення їй пенсії за вислугою років, як працівнику охорони здоров'я, до якої додала копію дубліката трудової книжки від 15.01.2015 року НОМЕР_1, диплому про навчання, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, паспорт, ідентифікаційний номер, пояснення про причину подання дублікату трудової книжки.

Згідно дублікату трудової книжки від 15.01.2015 року, ОСОБА_4 з 06.08.1985 року (наказ №74 від 06.08.1985 року) була прийнята до Обласної дитячої клінічної лікарні на посаду медичної сестри 2-го хірургічного гнійно-септичного відділення.

02 березня 2015 року ОСОБА_4 звільнена із займаної посади за власним бажанням.

При цьому, як встановлено судом ОСОБА_4 не надала оригінал трудової книжки у зв'язку із тим, що він знаходиться на території проведення бойових дій, тому просила призначити їй пенсію за вислугу років на підставі дублікату трудової книжки.

Рішенням УПФУ № Ф-6752/1056 від 15.02.2016 року їй було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років в зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу є такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

Відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 (далі - Постанова).

Відповідно до розділу 2 Постанови, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, установ з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспожив- служби (щодо працівників, які не є державнимислужбовцями), санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів.

За пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», визначено Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити: до 1 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Комунальна лікувально-профілактична установа «Обласна дитяча клінічна лікарня» розташована в м.Донецьку, приписи постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 не виконані, що унеможливлює законне звільнення ОСОБА_4 02.03.2015 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу позивача на те, що згідно листа головного УПФУ в Донецькій області від 09.09.2011 року № 1398/03-1/66 з метою незаконного включення періодів роботи, зазначених в дублікаті трудової книжки необхідно проводити зустрічні перевірки періодів стажу по дублікатам трудових книжок, по тим періодам трудового стажу, які зазначені у дублікаті до дати її видачі. Результат такої перевірки повинен бути оформлений актом зустрічної перевірки по факту роботи на підприємстві з посиланням на первинні документи, які були надані до перевірки.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, «Обласна дитяча клінічна лікарня» з міста Донецька не булла переміщена на підконтрольну українській владі територію.

Враховуючи це відповідач позбавлений можливості провести зустрічну перевірку періодів стажу роботи позивачки та оформити відповідний акт, відповідно до вимог листа головного УПФУ в Донецькій області від 09.09.2011 року № 1398/03-1/66.

Разом з цим, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (набув чинності з 01.01.2004 року) запроваджено персоніфікований облік у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, який є складовою Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 №1028 «Про внесення змін до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування».

За відомостями персоніфікованого обліку (відомості про спеціальний стаж) відносно ОСОБА_4, з 2004 року по 31.12.2014 рік вона працювала в сфері охорони здоров'я на посаді, яка надає право для призначення пенсії за вислугу років (код ЗП3055Е2 - розшифровка кодів визначена в наказі Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015 року).

З огляду на дані персоніфікованого обліку відповідачем було враховано для призначенняпенсіїїйспеціальний стаж роботи - 10 років за період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2014 року. Разом з тим, з 01.01.2015 року дані про спеціальний стаж, а також дані про нарахуваннязаробітної плати позивачціБондаренко М.В. взагалі відсутні.

Відповідно до п.2.4. Постанови правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року, пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, щодає право на цей вид пенсії. У разі зарахування післяпризначенняпенсії за вислугуроків на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплатапенсіїприпиняється і поновлюється з дня, щослідує за днем звільнення з роботи.

Законом України № 1207-УІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» де в у пунктах 1-3 ст.9 вказаний загальний принцип оцінки документів, виданих на тимчасово окупованійтериторії. Державніоргани та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законівУкраїни, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, щопередбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом і будь який акт, виданий вказаними органами є недійсними та не створюютьправовихнаслідків.

При таких обставинах колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, який не прийняв до уваги дублікат трудової книжки ОСОБА_4 заповнений 15 січня 2015 року (а.с. 9).

У судовому засіданні було встановлено, що на час розгляду справи у суді першої інстанції був наданий оригінал трудової книжки (а.с.10-11), однак колегія суддів зазначає, що на час прийняття рішення Пенсійним фондом, цей оригінал наданий не був.

При таких обставинах колегія суддів приходить до висновку, що на підставі наявних документів (а саме за наявності дублікату трудової книжки заповненої 15 січня 2015 року, коли територія Донецьку була непідконтрольна владі України) рішення про відмову в призначенні пенсії, було прийнято УПФУ відповідно до вимог законодавства.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали складений 10 жовтня 2016року.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2016 р. у справі № 265/2596/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2016 р. у справі № 265/2596/16-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів після його складення в повному обсязі.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов