Справа № 0870/6545/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Київ К/800/38892/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області про скасування наказів про звільнення, поновлення на публічній службі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про скасування висновку службового розслідування, на підставі якого було прийнято рішення про його звільнення, скасування наказу №857 від 05.06.2012р. про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, скасування наказу №152 о/с від 05.06.2012р. про його звільнення з органів внутрішніх справ, поновлення його на службі в ГУ МВС України в Запорізькій області на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області, визнання невиконання службових обов'язків з 06.06.2012 по теперішній час на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області вимушеним прогулом, зобов'язання ГУ МВС України в Запорізькій області сплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.01.2013р. у задоволені позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013р. скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано накази ГУ МВС України в Запорізькій області № 857 від 05.06.2012 року та №152 о/с від 05.06.2012 про звільнення позивача з органів внутрішніх справ, поновлено позивача на службі в ГУ МВС України в Запорізькій області на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області, зобов'язано ГУ МВС України в Запорізькій області нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 06 червня 2012 року в межах річного строку, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене апеляційним судом рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, судами встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області №857 від 05.06.2012 "Про покарання працівників Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС в області" (а.с. 63 т.1) за вчинення дисциплінарного проступку, грубе порушення вимог ст. ст. 3, 5, 10 Закону України "Про міліцію", ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут ОВС України", Присяги працівника ОВС, що виразилось у наданні, всупереч інтересам служби, гр. ОСОБА_5 змоги змінити свої свідчення щодо обставин скоєння 01.05.2012р. крадіжки кабелю, створенні умов раніше засудженому гр. ОСОБА_6 уникнути відповідальності за скоєння цієї крадіжки, а також скоєнні протиправних дій, спрямованих на підвищення показників у службовій діяльності, систематичні порушення службової дисципліни, вимог наказів та вказівок МВС України та ГУМВС України в Запорізькій області дільничного інспектора міліції СДІМ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ, підставою для видачі такого наказу став висновок від 29.05.2012р. за матеріалами службового розслідування, за відомостями, викладеними у заяві гр. ОСОБА_5 (а.с. 30).

Наказом Головного управління МВС України в Запорізькій області від 05.06.2012р. «По особовому складу» № 152 о/с (а.с. 11 т.1) позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 06 червня 2012 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що за висновком службового розслідування знайшли своє підтвердження відомості, викладені у заяві гр. ОСОБА_5, про те, що ОСОБА_4 з метою підвищення показників у службовій діяльності, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 3, 5, 10 Закону України «Про міліцію», ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут ОВС України», Присяги працівника ОВС, заздалегідь знаючи, що ОСОБА_5 раніше засуджений за скоєння крадіжки і відбуває з цього приводу умовне покарання, домовився з ним про те, що останній визнає вину у скоєнні інших крадіжок кабелю, в обмін на те, що ОСОБА_6 не буде фігурувати у матеріалі ЖРЗПЗ №4990, як особа, причетна до вчинення 01.05.2012р. крадіжки кабелю.

ОСОБА_4, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 3, 5, 10 Закону України «Про міліцію», ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут ОВС України», Присяги працівника ОВС, всупереч інтересам служби, явно перевищуючи свої повноваження, дав змогу ОСОБА_5 змінити свої свідчення щодо обставин скоєння 01.05.2012р. крадіжки кабелю, надрукувавши пояснення останнього без інформації про участь ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину.

Крім того, впродовж служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_4 систематично порушував службову дисципліну, вимоги наказів та вказівок МВС України та ГУМВС України в Запорізькій області, неналежним чином виконував свої функціональні обов'язки, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які були допитані в судовому засіданні, вказані обставини не спростували.

А тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про скасування оскаржуваних наказів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, апеляційний суд виходив із того, що надання позивачем всупереч інтересам служби ОСОБА_5 змоги змінити свої покази щодо обставин вчинення крадіжки 01.05.2012р. для уникнення відповідальності ОСОБА_6 свого підтвердження не знайшли, стенограма наданого ОСОБА_5 аудіо запису не може бути належним доказом, а вчинення позивачем психологічного тиску на ОСОБА_5 та спонукання його до написання явок з повинною щодо злочинів, які він не вчиняв, не доведено, оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження при проведенні перевірки, за результатами якої постановою від 22.06.2012р. відмовлено в порушенні кримінальної справи.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи факт порушення службової дисципліни з боку позивача не доведено, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Крім того, як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, відомості, викладені у заяві ОСОБА_5 від 04.05.2012р., його письмових поясненнях та аудіозаписі, які стали підставою для проведення службового розслідування та в подальшому звільнення позивача за порушення дисципліни, були також і предметом дослідчої перевірки прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя.

За результатами такої перевірки постановою від 22.06.2012р. в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_5 відносно позивача відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України у зв'язку з відсутністю складу злочину.

При цьому, під час перевірки було досліджено наданий ОСОБА_5 аудіозапис, однак встановити чи дійсно він відповідає обставинам викладеним у заяві ОСОБА_5 не виявилось можливим.

Також в ході перевірки застосування відносно ОСОБА_5 заходів фізичного або психологічного тиску підтверджено не було.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області відхилити, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець