Справа № 812/918/16
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/918/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чиркіна С.М.

при секретарі судового засідання Михальченко Д.С.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Департамента агропромислового розвитку Луганської обласної адміністрації до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про скасування рішення від 29.04.2016 №,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2016 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Департамента агропромислового розвитку Луганської обласної адміністрації (далі Позивач) до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (далі Відповідач) про скасування рішення від 29.04.2016 № № (далі Рішення).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 06.05.2016 до Позивача надійшло Рішення, яким на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 21.03.2014 по 29.05.2015 застосовано штраф у сумі 30936,52 грн, за період з 21.03.2014 по 29.05.2015 застосовано штраф у сумі 108396,45 грн та пеню в сумі 108410,77 грн, у загальній сумі 247743,74 грн.

В судовому засіданні Позивач пояснив, що заборгованість заробітної плати виникла з причин бойових дій та у звязку з не врегулюванням законодавчої бази у період з липня по серпень 2014 року, яка була погашена в жовтні місяці 2014 року при нарахуванні заробітної плати. З заявою до Відповідача Позивач у 2014 не звертався, оскільки не був обізнаний щодо виникнення заборгованості, у звязку із тим, що раніше заборгованості ніколи не було. Після того, як стало відомо про виникнення заборгованості, Позивач звертався до Міністерства аграрної політики України, а також до Податкової інспекції, тому вважає, що заборгованість виникла не з вини Департамента агропромислового розвитку Луганської обласної адміністрації. На підставі викладеного, просив суд скасувати Рішення.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову (а.с.36-40), у яких зазначив, що ч.10 ст.25 Закону №2464 визначено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. У відповідності до п.2 ч.11 ст.23 Закону №2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (до 01.01.2015 року - 10 відсотків, зміни внесені згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 №77- VIII). Також, Позивач не надавав до Відповідача ні заяви про звільнення від відповідальності, пені та штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобовязань, ні сертифікату торгово-промислової палати України. Крім того, відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон 1669) єдиним належним та достатнім документом, який підтверджує настання непереборної сили (форс мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобовязань є сертифікат торгово-промислової палати України.

В судовому засіданні Представник відповідача надав пояснення в яких зазначив, що нарахування штрафних санкцій та пені здійснювалось на підставі Закону №2464, відповідно до якого Позивач не пізніше 20-го числа від нарахування за календарний місяць повинен сплачувати єдиний внесок. Інформації про нарахування заробітної плати у Відповідача немає.

Щодо штрафу у розмірі 30936,52 грн Відповідач пояснив, що вони були нараховані на підставі ч.10 ст.25 Закону №2464, штраф у розмірі 108396,45грн нарахований на підставі ст.9 Закону №2464.

В судовому засіданні сторони визнали, що відсутня первинна документація про нарахування суми боргу зазначеній у другій колонці розрахунку штрафних санкцій та документи на підставі визначалась сума боргу (а.с.31).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

Департамент агропромислового розвитку Луганської обласної адміністрації, зареєстрований в якості юридичної особи за кодом , місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Центральний, будинок 59, перебуває на обліку Відповідача, що вбачається з відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.71-73).

20.11.2014 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №2003783 про зміну місцезнаходження Позивача, з міста Луганськ Луганської області до м.Сєвєродонецьк Луганської області (зворотній бік а.с.72).

29 квітня 2016 року Відповідачем сформовано рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного соціального внеску (недоїмки) за період з 21.03.2014 по 29.05.2015 застосовано штраф у сумі 30936,52 грн, за період з 21.03.2014 по 29.05.2015 застосовано штраф у сумі 108396,45 грн та пеню в сумі 108410,77 грн, у загальній сумі 247743,74 грн (а.с.11, 30, Далі за текстом Рішення). Зазначене рішення є предметом спору у даній справі.

З метою досудового врегулювання спору, Позивач направляв до Відповідача, а в подальшому до Державної фіскальної служби України скарги, які були залишенні без задоволення (а.с.24-25, 26-29).

На виконання вимог статей 11, 71 КАС України судом приймались заходи для повного всебічного розгляду справи. На виконання ухвали суду від 05.09. 2016 (а.с.1), Позивачем надано сертифікат торгово-промислової палати України (а.с.102).

Сторонам були розяснені вимоги статей 71-72 КАС України та наслідки їх невиконання. Сторони наполягали на розгляді справи на підставі наявних доказів, зазначивши у судовому засіданні про відсутність у них будь яких інших доказів, які мають значення для вирішення справи по суті.

Вирішуючи адміністративну по суті заявлених позовних вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень Відповідача, суд виходить з такого.

Між сторонами виник спір щодо правомірності прийняття рішення від 29.04.2016 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, періоду виникнення недоїмки та її розміру.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби є органи державної податкової служби.

Пунктом 3-1 частини 1 статті 1 Закону України від 08.07.2010 № 2414-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2414) визначено, що органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.

У відповідності до п.1. ч.1. ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За приписами ч.8, ч.12 ст. 9 Закону України №2464-VI платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно із вимогами Закону № 2464 Позивач повинен нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі єдиний внесок.

Зазначений закон також зобовязує Відповідача встановити розмір боргу, період виникнення та застосовувати штрафні санкції з урахуванням зазначених обставин.

В оскарженому Рішенні зазначено, що штраф у розмірі 30936,52 грн. нарахований за період з 21.03.2014 по 29.05.2015, з розрахунку 10% від суми недоїмки. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 №77- VIII внесені зміни до п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464 згідно із якими за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум до 01.01.2015 року.

Таким чином з 01.01.2015 штраф нараховується розмірі 20% від суми недоїмки. Також оскаржене рішення містить суперечливий запис про нарахування штрафної санкції в сумі 20% з 01.01.2015 року за період з 21.01.2015 по 07.04.2016 року. Таким чином за період з 01.01.2015 року по 29.05.2015 року Відповідач двічі нарахував штрафні санкції зазначивши штраф в розмірі 108396,45 грн за період з 21.01.2015 по 07.04.2016 з розрахунку 20%.

В судовому засіданні 05.10.2016 Відповідач не надав обґрунтованих пояснення щодо суми заборгованості у розмірі 14848,58 грн відображений у рядку 2 розрахунку фінансової санкції з 20.03.2014 та періоду її виникнення (а.с.31, 55-56).

В електронній картці платника податків вбачається, що періодом початку заборгованості є період з 20.03.2014 на суму 14848,58 грн, однак Відповідач не пояснив зазначене, у звязку з відсутністю первинної документації (а.с.57-60)

Враховуючи наявні розбіжності у визначені періоду нарахування санкцій, розміру недоїмки, суд не наділений повноваженнями проводити перерахунок штрафних санкцій.

Суд зазначає, що за поясненням Позивача, які не спростовуються Відповідачем, затримка у виконанні своїх обов'язків по нарахуванню та сплаті ЄСВ за спірний період була викликана важкою ситуацією, що склалась у Луганській області у зазначений період у зв'язку із проведенням на території Луганської області антитерористичної операції, в тому числі у зв'язку нестабільним фінансуванням позивача у зазначений період, яке, в свою чергу, було викликане перереєстрацією та переїздом Обласної державної адміністрації з м. Луганськ, непідконтрольного владі України до м. Сєвєродонецьк Луганської області, де знаходився Позивач у спірний період. Представником зауважено, що зазначене свідчить про відсутність вини Позивача у несвоєчасному поданні звітів з ЄСВ за спірний період до ДПІ (з липня по серпень 2014 року) та оплаті зазначеного ЄСВ у вказані місяці.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (надалі Закон № 1669-VII), згідно до ст. 1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених положень, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.

На виконання Закону № 1669-VII розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно з додатком до якого, до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада).

05.11.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1079-р яким було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого також включено м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада).

Пунктом 3 наведеного розпорядження визнані такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053 та від 05.11.2014 р. № 1079-р.

З викладеного вбачається, що Позивач здійснює свою діяльність в межах населеного пункту, на території якого здійснюється антитерористична операція.

Частиною 4 статті 11 Закону № 1669-VII передбачено внесення змін до Закону № 2464-VI, а саме розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 наступного змісту: «Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених ч.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення АТО, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Департаменту агропромислового розвитку Луганської обласної адміністрації 26.09.2016 видано Торгово-промисловою палатою України Сертифікат № 25.12-321 (а.с.102), яким засвідчено про настання форс-мажорних обставин починаючи з 02.07.2014 року для Позивача щодо обов'язку платника податків, а саме сплати податків і зборів у строки та у розмірах встановлених нормативно-правовими актами: сплата єдиного внеску за липень, серпень, вересень, жовтень 2014 року, у строк до 20 числа наступного місяця, що настає за звітнім періодом, зокрема до 20.08.2014, 22.09.2014, 20.10.2014, 20.11.2014 з терміном закінчення сертифікату 21 листопада 2014 року включно.

Відповідачем не зясовані всі обставини у тому числі період виникнення боргу, та термін дії сертифікату.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що Відповідачем як субєктом владних повноважень не доведена правомірність нарахування штрафних санкцій та відповідно прийняття оскарженого Рішення від 29.04.2016 №.

Згідно із частиною першою статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом обставин та фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Департамента агропромислового розвитку Луганської обласної адміністрації до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про скасування рішення від 29.04.2016 № є законними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що Позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3716,16 грн (а.с. 18).

На підставі частини третьої статті 160 КАС України у судовому засіданні 05 жовтня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини другої статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО», ст. 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Департамента агропромислового розвитку Луганської обласної адміністрації до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про скасування рішення від 29.04.2016 № задовольнити повністю.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській від 29.04.2016 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області () на користь Департамента агропромислового розвитку Луганської обласної адміністрації () витрати по сплаті судового збору у розмірі 3716,16 грн (три тисячі сімсот шістнадцять гривень 16 копійок), сплачені згідно платіжного доручення від 01.09.2016 №162.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 10 жовтня 2016 року.

Суддя ОСОБА_4