Справа № 502/2839/15-а
Суддя: Тюмін О. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/2839/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого : судді Тюміна О.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Кітреску О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кілія адміністративну справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 , державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області

ОСОБА_3 , державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області

про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

03.12.2015 року позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з адміністративним позовом , який уточнив шляхом подання уточненої позовної заяви від 18.07.2016 року (а.с.53-56), в якій остаточно просить визнати протиправними та скасувати:

- постанову державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 від 20 листопада 2015 року № 000587 якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 82 КУпАП ;

- постанову державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_3, від 20 листопада 2015 року № 000719, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 78 КУпАП ;

- державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_3 від 20 листопада 2015 року № 000720, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП.

Позивач, який надав заяву про повну підтримку позову та розгляд справи за його відсутністю зазначає в позовній заяві про безпідставність зазначених постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності з наступних підстав.

В постанові № 000587 він обвинувачується в тому , що як директор Дунайського біосферного заповідника не забезпечив ведення первинного обліку утворення відходів на території адміністративних будівель. Зазначені у постанові положення Закону України «Про відходи» не мають відношення до діяльності Дунайського біосферного заповідника (ДБЗ) , оскільки він не здійснює господарську діяльність, повязану з утворенням відходів, і тому не зобовязаний отримувати ліміт на обсяги утворення та розміщення відходів, оскільки здійснює науково дослідні та моніторингові роботи на території заповідника, її охорону, проведення еколого освітніх заходів, забезпечення раціонального використання природних ресурсів субєктами підприємницької діяльності. В результаті функціонування заповідника утворюються тільки побутові відходи, які відповідно до вимог ст.. 35-1 Закону України « Про відходи» вивозяться та утилізуються комунальним підприємство на підстав укладених угод. В результаті експлуатації автотранспорту заповідника відходи також утилізуються під час їх обслуговування станціями технічного обслуговування на підстав договорів. Зазначені заперечення визнані обґрунтованими також рішенням окружного адміністративного суду , Одеського апеляційного адміністративного суду.

Обвинувачення зазначене в Постанові № 000719 позивач вважає безпідставним, оскільки не допускав використання стаціонарних організованих джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (пічки для опалювання) за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин, факт використання цих джерел встановлено не було. Крім того , в звязку із тим , що заповідник в наслідок відсутності фінансових коштів не здійснював закупівлю ніякого палива для пічок , які дійсно знаходяться на інспекторських кордонах на віддалених ділянках заповідника, неможливо отримати в спеціалізовану організацію для визначення обсягів викидів забруднюючих речовим в атмосферне повітря, без яких неможливо отримати дозвіл на викиди. Відсутність закупівлі заповідником вугілля, дров , лімітів на заготівлю деревини підтверджується даними бухгалтерського обліку.

Обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення , яке полягає у невиконанні припису державних інспекторів , зазначене у Постанові № 000720 позивач також вважає безпідставним з тих підстав , що вказані в постанові положення припису було визнані протиправними рішенням окружного адміністративного суду в заявку з чим заповідник не мав обовязку виконувати їх. Що стосується п. 7 Припису, про надання відомостей щодо наявності охоронних зобовязань , передачі підприємствам , організаціям , установам чи громадянам під охорону частини території яких входять до складу ДБЗ та які знаходяться в їх користуванні без вилучення , то цей пункт виконаний - листом від 23.09.2013 року за вих. № 227 була повідомлена інформація , що це не входить до повноважень заповідника , а є повноваженнями тодішнього державного управління Мінприроди в Одеській області.

Відповідачі , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули , заперечень на позов не надали, в звязку з чим справу вирішено відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши надані у справі докази , суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні достовірно встановлено наступні обставини справи :

В період з 09.11.2015 року по 13.11.2015 року здійснена перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства про додержання режиму територій та обєктів природно заповідного фонду Дунайським біосферним заповідником Національної академії наук України. В акті зазначено про виявлення порушення вимог ст. 17 Закону України «Про відходи» у вигляді відсутності первинного обліку утворених відходів на території адміністративних будівель ДБЗ. (а.с. 8- 15 , 59-66 )

13.11.2015 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 000587 про те , що ОСОБА_1 , директор Дунайського біосферного заповідника НАН України здійснив адміністративне правопорушення , відповідальність за яке передбачена ст. 82 КУпАП , ст. 82-1 КУпАП , яке полягає в тому , що не ведеться первинний облік утворення відходів на території адміністративних будівель ДБЗ, контейнери для зберігання ТПВ зіпсовані , знаходяться не на твердому покритті а на піщаному ґрунті , що є порушенням ст. 17 Закону України «Про відходи». Зазначеними порушеннями вимог природоохоронного законодавства державі шкода не заподіяна. (а.с. 6 , 57)

20.11.2015 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 винесена Постанова про накладення адміністративного стягнення № 000587 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 82 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. (а.с. 7 , 90 )

Згідно з ст. 17 Закону України «Про природно заповідний фонд України» біосферні заповідники є природоохоронними , науково дослідними установами міжнародного значення, що створюються з метою збереження в природному стані найбільш типових природних комплексів біосфери , здійснення фонового екологічного моніторингу, вивчення навколишнього природного середовища , йому змін під дією антропогенних факторів. Біосферні заповідники на базі природних заповідників , національних природних парків з включенням до їх складу територій та обєктів природно заповідного фонду інших категорій та інших земель і включаються в установленому порядку до Всесвітньої мережі біосферних резерватів у рамках програми ЮНЕСКО «Людина і біосфера».

Закон України «Про відходи» визначає правові , організаційні та економічні засади діяльності , повязаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням , сортуванням , обробленням , утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоровя людини на території України.

В статті 1 Закону України «Про відходи» визначені наступні терміни :

- відходи це будь які речовини , матеріали і предмети , що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживні властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається , має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

- побутові відходи - це відходи , що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні , рідкі , крім відходів, повязаних з виробничою діяльність підприємств ) і не використовуються за місцем їх накопичення.

Як встановлено , діяльність заповідника це здійснення науково дослідних і моніторингових робіт на заповідній території , забезпечення її охорони службою державної охорони , проведення еколого освітніх заходів, забезпечення раціонального використання природних ресурсів субєктами підприємницької діяльності. Таким чином діяльність заповідника , в тому числі його офісу, не є господарською діяльністю, повязаною з утворенням відходів в розумінні Закону України «Про відходи», в звязку з чим вимоги ст. 17 Закону України «Про відходи» , якою встановлені обовязки субєктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами, не розповсюджуються на діяльність заповідника.

Крім того , в ч.1 ст. 17 Закону України «Про відходи» міститься перелік обовязків субєктів господарської діяльності, який має двадцять положень, які позначені літерами «а» - «т». В постанові про адміністративне правопорушення не зазначено яке саме положення ст. 17 Закону порушено позивачем, що є неконкретним обвинуваченням та порушенням його права на захист.

Як вбачається з змісту ст. 17 Закону , ведення первинного поточного обліку відходів передбачається тільки п/п «г» , зазначеної статті , згідно якого субєкти господарської діяльності зобовязані на основі матеріально сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік відходів , … і подавати щодо них статистичну звітність … Зі змісту зазначеного підпункту також вбачається , що ним регулюється саме діяльність субєктів господарської діяльності , виробництво яких повязано з утворенням відходів.

Що стосується побутових відходів , які утворюються в звязку з функціонуванням офісу заповідника а також використанням транспортних засобів , то їх утилізація здійснюється на підставі укладених заповідником договорів з комунальним підприємством а також субєктами господарської діяльності в сфері технічного обслуговування транспортних засобів. ( а.с. 16-17, 18, 19-22 )

Зазначені обставини встановлені також Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2013 року, ухваленою у справі № 815/3244/13-а за позовом Дунайського біосферного заповідника. ( а.с. 23-27)

Таким чином, судом встановлена відсутність події та складу адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 82 КУпАП , тобто встановлені підстави , передбачені ст. 247 КУпАП для задоволення позову в частині скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення № 000587.

13.11.2015 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 000719 в якому зазначено , що ОСОБА_1 , директор Дунайського біосферного заповідника НАН України, здійснив адміністративне правопорушення , відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 78 а також ст. 5382 КУпАП тим що допустив використання стаціонарних організованих джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (пічки для опалювання) за відсутністю дозволу на викиди забруднюючих речовин у атмосферне повітря , що є порушенням ст. 10 , 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». В протоколі зазначено, що в наслідок порушення вимог природоохоронного законодавства шкода державі не завдана. (а.с. 34 , 87)

13.11.2015 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 000719 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 78 КУпАП , яке полягає в тому, що він допустив використання стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (пічки для опалювання) за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. (а.с. 35, 88)

Частиною першою ст. 78 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади або недодержання вимог, передбачених наданим дозволом, інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря або перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації технологічних устаткувань, споруд і обєктів.

Обовязки підприємств , установ , організацій та громадян - субєктів підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких повязана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, встановлені ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Згідно ст. 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони атмосферного повітря несуть особи, винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані , на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення , винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи , яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих , свідків , висновком експерта , речовими доказами, … протоколом про вилучення речей і документів , а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному , повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності , керуючись законом і правосвідомістю.

В протоколі зазначено, що позивач за відсутності відповідного дозволу допустив використання стаціонарних організованих джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (пічки для опалювання). При цьому в протоколі не зазначено де та коли саме використовувались джерела викидів забруднюючих речовин, Не зазначено , якими доказами обєктивно доведено використання цих джерел, не зазначені докази винність особи, відносно якої складено протокол.

Таким чином, судом встановлена відсутність доведеності події та складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 78 КУпАП, тобто встановлені підстави , передбачені ст. 247 КУпАП для задоволення позову в частині скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення № 000719 від 20.11.2016 року.

02.04.2013 року державною екологічною інспекцією північно західного регіону Чорного моря видано Припис № 18 від 02.04.2013 року директору Дунайського біосферного заповідника ОСОБА_1 про усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки проведеної з 12.03.2013 року по 29.03.2013 року. Приписом зокрема вимагається :

п.7. Відповідно до ст. 53 ЗУ «Про природно заповідний фонд України» , до 20.09.2013 року , надати відомості щодо наявності охоронних зобовязань , передачі підприємствам , організаціям, установам чи громадянам під охорону частин території яких входять до складу ДБЗ та які знаходяться в їх користуванні без вилучення.

п.14. Відповідно до абзацу другого частини першої ст. 10 , частини пятої статті 11 ЗУ № 27-7-ХІІ , в строк до 20.09.2013 року , отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами відсутній.

п.15. відповідно до ст. 11 ЗУ № 1707-ХІІ , Порядку , затвердженого постановою КМУ , в строк до 20.09.2013 року встати на державний облік у галузі охорони атмосферного повітря.

п.17. Відповідно до п. «к» частини першої ст. 17 ЗУ № 187 в строк до 15.04.2013 року розробити план організації роботи у сфері поводження з відходами відсутній.

п.18. Відповідно до п. «г» частини першої ст. 17 ЗУ № 187, п/п 1.4 п. 1 Інструкції, затвердженої наказом Мін природи № 342 , в строк до 15.04.2013 року, вести первинний поточний облік кількості , типу, і складу відходів, що утворюються , збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються , знешкоджуються та видаляються.

п. 19. Відповідно до «г» частини першої ст. 17, частини першої статті 26 ЗУ № 187, п. 5 Порядку , затвердженого постановою КМУ № 2034 в строк до 15.04.2013 року, подавати статистичну звітність щодо поводження з відходами. (а.с. 38-41 , 91-94 )

10.06.2013 року Постановою Одеського окружного адміністративного суду , винесеною у справі № 815/3244/13-а за адміністративним позовом Дунайського біосферного заповідника НАН України про визнання припису частково не чинним , позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Припис № 18 від 02.04.2013 року Державної екологічної інспекції Північно Західного регіону Чорного моря та Державної екологічної інспекції в Одеській області в частині п.п. 2, 3 , 4 , 8 , 10, 12, 17, 18 , 19 та п. 5 в частині створення науково-технічної ради. ( а.с. 23-27 , 76-80)

27.11.2013 року Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду, постановленою у справі № 815/3244/13-а за апеляційними скаргами Державної екологічної інспекції в Одеській області , Державної екологічної інспекції Північно Західного регіону Чорного моря на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2013 року, апеляційні скарги залишені без задоволення , а постанова Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2013 року без змін. (а.с. 28- 33 , 81-86)

13.11.2015 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 000720 про те , що ОСОБА_1 , директор Дунайського біосферного заповідника НАН України здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 188-5 КУпАП , яке полягає в тому , що він допустив невиконання припису державних інспекторів з охорони навколишнього середовища від 08.04.2013 № 18 п.п. 7 , 14 , 15 , 17-19 , що є порушенням ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». (а.с. 36, 89 )

20.11.2015 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_3 винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення № 000720 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 188-5 КУпАП , яке полягає в тому, що він допустив невиконання припису державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища від 08.04.2013 року № 18 п.п. 7 , 14 , 15 , 17-19 (а.с. 37 , 58)

Згідно ч.3 ст. 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів з питань , що віднесені до його компетенції, є обовязковим для всіх підприємств, установ та організацій і можуть бути оскаржені у судовому порядку.

Статтею 188-5 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища , використання природних ресурсів та ін.

Оскільки п. 17, 18, 19 Припису судовим рішенням , що набрало законної , визнані неправомірними та скасовані , не може наступати відповідальність за їх невиконання.

Обвинувачення позивача у невиконанні п. 14,15 Припису є безпідставними , оскільки відсутні докази вчинення порушень вимог законодавства в частині винності у допущенні викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Відповідно до ч.5 ст. 53 Закону України «Про природно заповідний фонд України» території та обєкти природно заповідного фонду або їх частини , що створюються чи оголошуються без вилученні земельних ділянок, що вони займають , передаються під охорону під охорону підприємством, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобовязання.

Зазначеним положенням Закону встановлено порядок , відповідно до якого передача земельних ділянок з оформленням охоронного зобовязання є компетенцією органів виконавчої влади , а не біосферного заповідника , в звязку з чим невиконання позивачем п. 7 Припису не є невиконанням законного припису.

Таким чином, судом встановлена відсутність події та складу адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 188-5 КУпАП, тобто встановлені підстави , передбачені ст. 247 КУпАП для задоволення позову в частині скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення № 000720 від 20.11.2016 року.

Керуючись ст. п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП, ст. 7-12, 18, 158-163, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В

Позов задовольнити.

Скасувати постанову державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 від 20 листопада 2015 року № 000587 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 82 КУпАП;

Скасувати постанову державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_3, від 20 листопада 2015 року № 000719 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 78 КУпАП;

Скасувати постанову державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_3 від 20 листопада 2015 року № 000720 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП .

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС України постанова остаточна та оскарженню не підлягає .

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_4