Справа № 554/19045/14-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" вересня 2016 р. м. Київ К/800/28286/15, К/800/28645/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Стрелець Т.Г.,

Донця О.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 25 лютого 2015 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року, та за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві про визнання протиправними дії відповідача та зобов'язання відповідача призначити й виплатити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років, починаючи з 17 жовтня 2014 року.

Позов мотивований необґрунтованістю висновків Пенсійного органу щодо відсутності підстав для призначення позивачеві пенсії за вислугу років, а саме щодо не зарахування до відповідного стажу роботи позивача в Анюйському державному горно-геологічному підприємстві та в Амакінській геологорозвідувальній експедиції.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2015 року позов задоволено: визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_2 за вислугу років; зобов'язано призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років, починаючи з 17 жовтня 2014 року, та з даного часу виплатити відповідні пенсійні виплати.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року скасовано постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 25 лютого 2015 року та ухвалено нову, якою позов задоволено частково: зобов'язано відповідача розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення.

У поданій касаційній скарзі відповідач, із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2, із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційних скарг, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 03 червня 1980 року зарахований для проходження виробничої практики робочим другого розряду до Амакинської експедиції Якутського ордена Леніна геологічного управління; 26 червня 1980 року переведений робочим третього розряду; 03 жовтня 1980 року звільнений за закінченням виробничої практики; 08 червня 1981 року зарахований для проходження виробничої практики промивальником 4 розряду; 28 вересня 1981 року звільнений за закінченням виробничої практики.

15 листопада 1982 року позивач прийнятий на посаду геолога до геологорозвідувальної партії Анюйської геологорозвідувальної експедиції; 01 квітня 1984 року переведений геологом в геологорозвідувальну партію; 08 травня 1988 року звільнений за пунктом 1 статті 29 КЗпП РСФСР.

Згідно з актом Головного Управління Пенсійного фонду Російської Федерації по Білібінскому району перевірено статут Анюйського горно-геологічного підприємства, рахунки по нарахуванню ОСОБА_2 заробітної плати, накази з особистого складу підприємства, особиста картка форми Т-2, задля перевірки факту роботи ОСОБА_2, що дає право на пенсійне забезпечення. Встановлено, що ОСОБА_2 дійсно працював в Анюйському державному горно-геологічному підприємстві повний робочий день без відволікання на інші роботи на посадах: 15 листопада 1982 року прийнятий геологом Вахтової ГРП (наказ 32/к від 17 листопада 1982 року); 01 квітня 1984 року переведений геологом в Геологорозвідувальну ГРП (наказ № 10/к від 06 квітня 1984 року); 08 травня 1988 року звільнений за пунктом 1 статті 29 КЗпП РСФСР (наказ № 9/к від 16 березня 1988 року). В рахунках по нарахуванню заробітної плати польове забезпечення виплачувалось: 1982 рік - з січня по грудень (включно); 1983 рік - з січня по грудень (включно); 1984 рік - з січня по вересень (включно); 1985 рік - з травня по вересень (включно); 1986 рік - з травня по вересень (включно); 1987 рік - немає польового забезпечення. В рахунках по нарахуванню заробітної плати зазначені тільки місяці отримання польового забезпечення, кількість днів не вказана. Простої робочого часу не встановлені. Відпустки без збереження заробітної плати з ініціативи адміністрації не надавались.

Згідно з даними довідки архівного відділу адміністрації муніципальної освіти Білібінского муніципального району Чукотського автономного округу від 11 листопада 2013 року за № 06-07/С-528, в документах Анюйського державного горно-геологічного підприємства (до 1992 року - Анюйська геологорозвідувальна експедиція), що передані на державне зберігання, наявні такі відомості про роботу по строковим трудовим договорам ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1: с 15 листопада 1982 року (наказ № 32/к від 17 листопада 1982 року) - вахтова ГРП - геолог до 08 травня 1988 року (наказ № 9/к від 16 березня 1988 року). Відпустка без збереження заробітку не надавалась, простої і прогули - відсутні, курси УКК - не проходив. ОСОБА_2 дійсно користувався пільгами по нарахуванню стажу. В Білібінському районі Чукотського автономного округу до заробітної плати усіх працівників виробничих і не виробничих сфер застосовується районний коефіцієнт - « 2», встановлений з 01 березня 1960 року на підставі Наказу Президіуму Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року. Працівникам, незалежно від факту укладення із ними строкового трудового договору (контракту), кожен рік роботи в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до них, з 1 травня 1960 року до 1 січня 2002 року зараховується як один рік роботи за 1 рік і шість місяців.

Згідно з довідкою, виданою Анюйським державним горно-геологічним підприємством від 18 жовтня 2002 року за № 971, ОСОБА_2 дійсно працював з 15 листопада 1982 року до 01 квітня 1984 року геологом річної Вахтової геологорозвідувальної партії; з 01 квітня 1984 року по 08 травня 1988 року геологом Чуванейського загону геолого-пошукової партії. Вказані періоди дають право на отримання пільгової пенсії на пільгових умовах і пільгових розмірах у відповідності до пункту «б» розділу 2 списку 2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, що затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Згідно з довідкою Амакинської геологорозвідувальної експедиції від 26 листопада 2013 року за № 430 ОСОБА_2 працював повний робочий день в Амакинській геологорозвідувальній експедиції Якутського ордену Леніна геологічного управління, що розташована в районах Крайньої Півночі з 03 червня 1980 року (зап. 149 від 03 червня 1980 року) до 03 жовтня 1980 року (зап. 103 від 30 вересня 1980 року) в якості робочого на геолого-зйомних та пошукових роботах по 2 та 3 розряду (на період виробничої практики); з 08 червня 1981 року (зап. 192 від 08 червня 1981 року) по 28 вересня 1981 року (зап. 123 від 24 вересня 1981 року) в якості промивальника пісків 4 розряду (на період виробничої практики). Виконував геологорозвідувальні роботи в польових умовах на посаді робочого на геолого-зйомних і пошукових роботах промивальника пісків. За 1980 рік виконував польові роботи з червня по вересень, тобто 3 місяці та 15 днів, отримував виплату польового забезпечення за роботу в полі; за 1981 рік виконував польові роботи з червня по вересень, а саме: 3 місяці і 01 день, отримував польове забезпечення за роботу в полі. Режим роботи експедиції для працівників працюючих у польових умовах - шість днів на тиждень.

17 жовтня 2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві з заявою з приводу визначення права на призначення пенсії по вислузі років за стаж роботи в польових умовах. У вказаній заяві просив визнати йому право на призначення пенсії по вислузі років за стаж роботи в польових умовах.

Листом від 30 жовтня 2014 року № 256/С-04 УПФУ відповідачем на зазначену заяву позивача надана відповідь, згідно з якою пенсійний орган визнає тривалість роботи позивача за вислугу років лише в Полтавському управлінні геофізичних робіт, що складає 11 років 7 місяців 10 днів.

Так, у вказаному листі зазначено, що відповідно до Листа Міністерства соціального захисту населення і Державного комітету України по геології і використанню надр від 15 квітня 1994 року № 01-3/310-02-2, від 14 квітня 1994 року необхідною умовою права на пенсію за вислугу років є виконання геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядкованих і розвідувальних робіт у польових умовах. Критерієм зайнятості працівників у польових умовах є факт одержання ними польового забезпечення або надбавки, яка виплачувалась з 1980 року працівникам при щоденному їх виїзді на об'єкти польових робіт, віддалені на значній відстані від місця базування.

Період роботи в Анюйському державному гірничо-геологічному підприємстві та в Амакінській геологорозвідувальній експедиції зарахувати до пільгового стажу немає можливості, оскільки згідно наданих документів не вбачається зайнятість на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, не менше 70 % робочого часу та факт виплати польового забезпечення.

Вважаючи протиправною відмову відповідача в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з вказаних довідок організацій вбачається, що позивач виконував роботи в польових умовах, що надає право на пенсію за вислугу років згідно пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням періоду роботи у Полтавському Управлінні геофізичних робіт, - 15 років 11 місяців і 26 днів, тобто наявні всі визначені законодавством України підстави для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до поданої ним заяви.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для призначення позивачеві пенсії за вислугу років, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимов у визначений позивачем спосіб, позаяк відповідач, повідомивши позивача про відсутність підстав для призначення пенсії відповідно до поданої останнім заяви, не прийняв відповідного рішення.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20 липня 1998 року № 41 затверджено Перелік типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, у відповідності до якого, первинні документи та додатки до них, що фіксують факт виконання господарських операцій і є підставою для записів у реєстрах бухгалтерського обліку та податкових записах (касові, банківські документи, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, наряди на роботу, табелі, акти про приймання, здавання і списання майна і матеріалів, квитанцій і накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, авансові звіти та інші).

Згідно з вище вказаними довідками, зазначена документація в архівах вже не зберігається. Таким чином, у позивача немає можливості підтвердити свій пільговий трудовий стаж у інший спосіб.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу: професія або посада; характер виконуваної роботи: первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Якщо підприємство, установа чи організація, у якій працювала особа, що звертається за пенсією, ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки видаються правонаступником із зазначенням підстав їх видачі.

Отже, первинним документом, що підтверджує характер виконуваних робіт, є уточнюючі довідки підприємств.

Як установлено судами та зазначено вище, з наданих позивачем до відповідача довідок організацій убачається, що позивач виконував роботи в польових умовах, що надає право на пенсію за вислугу років згідно з пунктом «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням роботи у Полтавському Управлінні геофізичних робіт, - 15 років 11 місяців і 26 днів.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками судів щодо наявності у позивача стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Поряд із цим колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За змістом статті 82 цього ж Закону документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії, не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Аналогічні положення викладені в підпункті 4.7 пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженому постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин), згідно з яким право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Аналіз положень чинного законодавства свідчить про необхідність прийняття відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України за результатом розгляду заяви про призначення пенсії рішення про її призначення або відмову в її призначенні.

Водночас, повідомлення про відсутність підстав для призначення пенсії не є рішенням територіального органу Пенсійного фонду України як суб'єкта владних повноважень та саме по собі не створює юридичних наслідків для особи, яка звернулась із заявою про призначення пенсії.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для покладення на відповідача обов'язку щодо призначення позивачеві пенсії за відсутності рішення про відмову в її призначенні.

Доводи касаційних скарг висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судом апеляційної інстанції дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції не допущено.

Також при прийнятті рішення колегія суддів бере до уваги, що постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 04 вересня 2015 року (справа № 554/10567/15-а), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року, скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві від 01 липня 2015 року № 643 та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві зарахувати ОСОБА_2 період роботи з 03 червня 1980 року по 03 жовтня 1980 року, з 08 червня 1981 по 28 вересня 1981 року в Амакінській геологорозвідувальній експедиції та з 15 листопада 1982 року по 08 травня 1988 року в Анюйському державному гірничо-геологічному підприємстві до пільгового стажу та призначити йому пенсію за вислугу років із дня звернення - 17 жовтня 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: