Справа № 487/3419/16-а
Суддя: Карташева Т. А.
Дата ухвалення: 2016-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/3419/16-а
Провадження №2-а/487/132/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.09.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

секретаря Уманського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Миколаївській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №558928, провадження по справі закрити. В обгрунтування позову позивач вказала, що 26.06.2016 року відносно неї винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що вона керувала транспортним засобом «Хюндай» і користувалась засобом зв*язку (мобільним телефоном), тримала його в руці, не мала при цьому поліс обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху України. Відповідно до ст. 21.2, ст. 21.3 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов*язковою умовою підстави для перевірки наявності страхового полісу та обов*язку особи його пред*явити є протокол щодо іншого порушення правил дорожнього руху, який складається відповідними підрозділами національної поліції. Оскільки позивачу невідомо про складання протоколу по справі про будь-яке адміністративне правопорушення відносно неї 26.06.2016 р., підстав для перевірки наявності страхового полісу у співробітників поліції не було. Крім того, розгляд справи про адміністративне правопорушення за місцем зупинки транспортного засобу зумовило позбавлення її права на захист, адже не було часу на звернення до адвоката, їй не роз*яснили права та не надали змогу їх реалізувати.

Позивач до судового засідання не з*явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача до судового засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомляв, заперечень по суті адміністративного позову суду не надавав.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Враховуючи викладене суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністативного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Як встановлено судом, 26.06.2016 р. сержантом поліції роти №1 батальону №1 УПП в м. Миколаєві Грищенком І.М. відносно ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Відповідно до вказаної постанови водій ОСОБА_1 26.06.2016 р. о 20.00 год. в м. Миколаєві по вул. Індустріальній керуючи транспортним засобом «Хюндай Соната», державний номер НОМЕР_1 , користувалась засобом зв*язку (мобільним телефоном), тримаючи його в руці, та не мала при цьому поліс обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п.п.2.1 «г» Правил дорожнього руху України.
Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача та саме відповідач зобов`язаний довести правомірність свого рішення.
В матеріалах справи не міститься жодних доказів вини позивача, не зазначені свідки, не надано відеозйомки, яка повинна фіксувати суть адміністративного правопорушення.
Представник відповідача, який запрошувався до суду, не з*явився без повідомлення про поважність причин своєї неявки, та не надав доказів того, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, не доказав правомірність оскаржуваної постанови.
У зв*язку з цим суд вважає вину позивачки не доведеною відповідачем.
Стосовно правомірності винесеної постанови колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За загальним правилом, відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Як це передбачено ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.
Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статую 126 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Позивачка заперечувала щодо допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається в момент складення постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому відповідачу у справі як уповноваженій посадовій особі слід було скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статей 258 та 256 цього Кодексу.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.
Згідно з вказаним рішенням словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Статтею 258 ч.3 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.
Стаття 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.
Разом з тим, ст.276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою де розташоване Управління патрульної поліції м. Миколаєва. Проте, відповідач положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.
Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, посадова осоюа патрульної поліції не дала позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, відповідач проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП.
Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст.279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Разом з тим, після висловлення звинувачень, сержантом поліції Грищенком І.М. було винесено постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. На підставі проаналізованих норм суд приходить до висновку, що своїми діями, сержант поліції ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП. За таких обставин оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Позовні вимоги щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9-11, 17, 18, 71, 94, 97, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.251, 256 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позовОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Миколаївській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.
Визнати незаконною та скасувати постанову сержанта поліції роти №1 батальону №1 Управління патрульної поліції в м. Миколаєві серії ПС2 №558928 у справі про адміністтративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винуватою за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.А. Карташева