Справа № 805/1047/16-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 р. Справа № 805/1047/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів головуючого судді Аляб'єва І.Г., суддів: Куденкова К.О., Христофорова А.Б., при секретарі судового засідання Филиппенко М.С., за участі ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної архітектурно - будівельної інспекції України до Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції про визнання незаконною та скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі - Інспекція) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції (далі - Відділ ДВС) у якому просили

- визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Климентовської Л.С. Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції від 09 березня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження);

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції відкрити виконавче провадження за заявою Державної архітектурно-будівельна інспекції України та прийняти до провадження виконавчий лист, виданий Донецьким окружним адміністративним судом по справі № 805/2940/15-а.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що підставою для винесення оскаржуваній постанові було відсутність у виконавчому листі зазначення ідентифікаційного коду боржника, проте таке посилання державного виконавця є неправомірним, оскільки відповідно до п.3 частини першої ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» дата народження боржника, індивідуальний ідентифікаційний номер боржника у виконавчому листі не є обов'язковим. Позивач вважає, що виконавчий лист відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому просить задовольнити позов.

Представник позивача до судового засідання з'явилась, через службу діловодства надійшла заява про підтримання позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року позовні вимоги Державної архітектурно-будівельної інспекції України задоволені.

Зобов'язано ОСОБА_2 допустити посадових осіб Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області до проведення планової перевірки на об'єкті будівництва: "Реконструкція нежитлової будівлі по вул. 19-го Партз'їзду, 20 під житловий будинок: вул. 19 Партз'їзду, буд. 20, м. Краматорськ, Донецька область".

11 лютого 2016 року у адміністративній справі № 805/2940/15-а видано виконавчий лист.

У лютому 2016 року Інспекція звернулася до Відділу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження.

04 квітня 2016 року на адресу Інспекції надійшла постанова Відділу ДВС від 09 березня 2016 року ВП № 50444753 «Про відмову у відкритті виконавчого провадження». У вказаній постанові зазначено, що оскільки встановлено, що у виконавчому листі відсутній день народження та ідентифікаційний номер боржника, на підставі п. 6 частини першої статті 26 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність підстав для часткове задоволення адміністративного позову. При цьому виходить з такого.

Преамбулою Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606) встановлено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статей 4, 5 Закону № 606 під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Згідно із статтею 11 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави, при наявності яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Стаття 18 Закону № 606 встановлює вимоги до виконавчого документу. Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Як встановлено судом у виконавчому листі по адміністративній справі № 805/2940/15-а зазначені всі реквізити, які встановлені № 606, за виключенням індивідуального ідентифікаційного номеру та дати народження боржника.

Проте суд вважає, що не є підставою для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа не зазначення у виконавчому документі лише індивідуального ідентифікаційного номеру боржника та його дати народження при наявності інших даних, встановлених п.3 частини першої статті 18 Закону № 606, які ідентифікують боржника, а саме ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) боржника, його місце проживання.

Пунктом 3 частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначаються усі данні про стягувача та боржника, які відомі суду, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, тобто зазначаються дані, які відомі суду.

Згідно з положеннями Інструкціії з діловодства в адміністративних судах України, щодо звернення судових рішень до виконання, виконавчий лист заповнюється чітко і грамотно. Помилки і виправлення у виконавчому листі не допускаються. Під час оформлення виконавчого листа про стягнення грошових сум на користь організацій вказуються номери рахунків у фінансових установах та інші відомості відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» на підставі інформації, що є в матеріалах адміністративної справи.

Таким чином, якщо в адміністративній справі відсутня інформація про ідентифікаційні коди сторін, суд не має можливості зазначити ці відомості у виконавчому документі. Законодавством не визначений процесуальний порядок та повноваження суду для з'ясування цієї інформації після завершення розгляду справи.

В свою чергу частина перша статті 11 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для цього державному виконавцю статтею 11 встановлено широке коло прав, якими він може та зобов'язаний користуватися для виконання свого обов'язку щодо здійснення виконавчого провадження, у тому числі по виконавчим документам, виданим судами.

Зокрема, державний виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Також державний виконавець має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, відсутність даних про індивідуальний ідентифікаційний номер та дату народження боржника, якщо такі дані необхідні для виконання рішення суду, може бути усунута в процесі виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Статтею 8 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтями 124, 129 Конституції України визнано принцип права, відповідно до якого рішення суду є обов'язковим для всіх органів державної влади, підприємств, організацій, установ, посадових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 року (Справа «Юрій Миколайович Іванов проти України») зазначено: «Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). Суд зазначає, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України. Питання тривалого невиконання остаточних рішень та відсутності ефективних засобів юридичного захисту в правовій системі України залишаються невирішеними попри той факт, що існують відповідні рішення Суду з чіткими закликами до Уряду вжити необхідних заходів для вирішення таких питань. (п.51,73,74).

З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач, якій є суб'єктом владних повноважень, та єдиним органом держави, на якій покладено примусове виконання рішень суду, зобов'язаний відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» вживати всіх передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Проте відповідач постановою від 09 березня 2016 року відмовив у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 805/2940/15-а, виданого 11 лютого 2016 року Донецьким окружним адміністративним судом, лише з підстав не зазначення індивідуального ідентифікаційного номеру та дати народження боржника при наявності інших даних про боржника, встановлених п.3 частини першої статті 18 Закону № 606, що свідчить з урахуванням вищевикладених обставин, про протиправність вказаної постанови, та перешкоджає стягувачу у виконанні рішення суду.

При таких обставинах суд вважає, що постанова відповідача від 09 березня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (прийнятті до провадження виконавчого документа) з примусового виконання виконавчого листа № 805/2940/15-а є протиправною та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 21 травня 2014 року (справа № 6-45цс-14), від 25 червня 2014 року (справа № 6-62цс14).

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий лист по адміністративній справі № 805/2940/15-а, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, суд зазначає, що важливим при розгляді питання щодо дискреційних повноважень контролюючих органів є те, що суд не може виходити за межі завдань адміністративного судочинства та не може втручатися в дискреційні повноваження органу.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке суб'єкт владних повноважень, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція підтверджується численною судовою практикою, зокрема постановою Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2010 року № П-278/10, встановлено, що з урахуванням положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З огляду на викладене, адміністративний позов Державної архітектурно - будівельної інспекції України до Державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції про визнання незаконною та скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163, 167, 181, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Державної архітектурно - будівельної інспекції України - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Климентовської Л.С. Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції від 09 березня 2016 року ВП № 50444753 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 22 вересня 2016 року.

Головуючий суддя Аляб'єв І.Г.

Судді Куденков К.О.

Христофоров А.Б.