Справа № 822/1421/16
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1421/16

Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

05 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника відповідача: Федючка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення і зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області, в якому просив: визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 09.10.2015 року №41078-17 про сплату 25000 грн.00 коп. транспортного податку, застосованих відповідно до пп.54.3.3, п. 54.3 статті 54 та п.п.267.6.2 п.267.6 статті 267 Податкового кодексу України; зобов'язати відповідача повернути кошти, сплачені згідно з податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 09.10.2015 року №41078-17 про сплату 25000 грн.00 коп. транспортного податку.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_3 на праві власності належить автомобіль марки Lexus RX 350, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 3456, 2011 року випуску, дата первинної реєстрації 17.11.2011.

ДПІ у м. Хмельницькому відповідно до пп.267.6.2. п.267.6. ст.267 ПК України позивачу винесене податкове повідомлення - рішення від 09.10.2015 №41078-17, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

Однак, ОСОБА_3, не погодившись з вказаним рішенням, вважачи, що його права порушені, звернувся з вказаним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення - рішення №41087-17 від 09.10.2015 року прийняте ДПІ у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області обгрунтовано та правомірно, з чим не погоджується суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-УІІІ від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким ст.267 ПК України викладено в новій редакції та введено новий транспортний податок.

Відповідно до приписів пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (пп. 267.2.1 п.267.2 ст. 267 ПК України).

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Пунктом 267.4 ст. 267 ПК України встановлено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Згідно пп.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України, базовий податковий (звітний) період при сплаті транспортного податку дорівнює календарному року.

У пп. 267.6.1, 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України, зазначено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку; податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року); щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності; нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Разом з тим п. 8.1 ст. 8 ПК України встановлено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Пунктом 9.1 ст. 9, п.10.1 ст. 10 ПК України, передбачено, що до загальнодержавних податків належать податок на прибуток підприємств, податок на доходи фізичних осіб, податок на додану вартість, акцизний податок, екологічний податок, рентна плата, мито; до місцевих податків належать податок на майно, єдиний податок.

Статтею 265 ПК України визначено, що податок на майно складається, зокрема з транспортного податку.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що транспортний податок згідно з нормами ПК України є місцевим податком, особливість якого полягає в тому, що за законом він не може бути встановлений безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад, що визначено, зокрема, приписами п.12.3 ст. 12 ПК України, п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 143 Конституції України.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 п.12.3 ст. 12 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 п.12.3 ст. 12 ПК України).

При цьому, згідно з п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього Кодексу.

Відповідно пп. 12.3.4 п.12.3 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

У той же час, п. 12.3.5 п.12.3 ст. 12 ПК України встановлено, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

Зважаючи на суперечність, непослідовність та неузгодженість зазначених вище норм нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла висновку про наявність неоднозначного (множинного) трактування прав та обов'язків платників податків у спірному випадку.

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Також, рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, встановлено порушення органами державної влади ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки вони віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Крім того, приписами пп. 4.1.9 п. 4.1 ст.4 ПК України встановлений принцип стабільності, що має на меті встановлення незмінних умов оподаткування, елементів податків протягом певного часу.

Так, згідно вказаної норми зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що застосування контролюючим органом положень ст. 267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2015 році.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Вищого адміністративного суду України у справі К/800/8077/16 від 30.08.2016 року та у справі К/800/2602/16 від 22.09.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду належних доказів, які свідчать про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державна податкова інспекція у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення і зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 09.10.2015 року №41078-17 про сплату 25000 грн.00 коп. транспортного податку, застосованих відповідно до пп.54.3.3, п. 54.3 статті 54 та п.п.267.6.2 п.267.6 статті 267 Податкового кодексу України.

Зобов'язати відповідача повернути кошти, сплачені згідно з податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 09.10.2015 року №41078-17 про сплату 25000 грн.00 коп. транспортного податку.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 жовтня 2016 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.