Справа № 2а-1496/2010
Суддя: Демінська О. І.
Дата ухвалення: 2010-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа 2-А-1496/2010
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2010 року Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Демінської О.І.,

при секретарі Міріченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Одеса позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Внутрішніх Справ України в Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 03.11.2010 р. звернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з позовною заявою до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Внутрішніх Справ України в Дніпропетровської області про скасування постанови АЕ 1 № 066235 від 24.10.2010 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 грн. за правопорушення, передбачене за ч.1 ст. 122 КУпАП.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення від 24.10.2010 року вбачається, що 24.10.2010 року ОСОБА_1 керував т/з МАН д.р.н. ВЕ 5297 АР на 363 км. по а/д М-04 в зоні дії дорожнього знака 1.37 та 3.29., «40 км/год» рухався зі швидкістю 69 км/год, чим перевищив швидкість руху на 29 км/год, при проведенні дорожніх робіт. Швидкість вимірювалась приладом Радіс № 2087.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у вказаній постанові обставини не відповідають дійсності, так як 24.10.2010 року ОСОБА_1, рухаючись по а/д Знамянка Луганськ на автомобілі МАН д.р.н. ВЕ 5297 АР на 363 км. був зупинений співробітником ДАІ, який звинуватив його у порушенні п. 12.9.б ПДР України. Він заперечив проти винесення постанови, оскільки швидкість не перевищував. На його прохання показати докази, ні відео- матеріалів, ні свідків надано не було. Працівник ДАІ показав лише покази радара, на якому були покази іншого автомобіля, що їхала попереду нього, тому що він їхав зі швидкістю 50 км/год. Всі ці обставини можуть бути підтверджено свідком, в якого пояснення не брали.

Позивач ОСОБА_1М в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Посилаючись на протиправність постанови через відсутність доказів вчинення ним правопорушення, повязаного з недотриманням Правил дорожнього руху, порушення права на захист позивача, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, до суду ні заперечень щодо заявленого позову, ні свого представника не направив.

Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача посадовою особою відповідача інспектором ІДПС Павлоградського ВДАІ УМВС ОСОБА_2 складений 24.10.2010 року протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП, яке полягало в перевищенні швидкості руху керованого ним автомобіля в зоні дії дорожніх знаків 1.37 та 3.29 «40 км/год.», на 20 км/год., що було зафіксовано за допомогою приладу Радіс № 2087.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач в ході провадження по справі про це адміністративне правопорушення надав посадовій особі відповідача письмове пояснення, в якому вказував на незгоду зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення.

Субєкт владних повноважень перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач ОСОБА_1 заперечував проти порушення Правил дорожнього руху, мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували свідчення позивача, але таких доказів ні протокол, ні постанова не містить. Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, судом встановлено, що 24.10.2010 року було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, одразу після його складання була прийнята оскаржувана постанова про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 300 грн. Вищенаведений протокол містить заперечення позивача по суті складеного відносно нього протоколу.

За наявності свідчень позивача, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення по суті правопорушення, відповідачем всупереч вимогам ст.ст. 283,284 КУпАП не наведено будь-яких доказів, які б свідчили про скоєння правопорушення позивачем.

Не надані суду і будь-які інші достеменні докази на підтвердження вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, коли відсутні докази самого факту правопорушення ПДР України та винних дій або бездіяльності позивача суд вважає відсутніми і правові підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. А тому необхідно позов задовольнити та скасувати спірну постанову.

У відповідності до ст. 94 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову АЕ 1 № 066235 від 24.10.2010 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 грн. за правопорушення, передбачене за ч.1 ст. 122 КУпАП визнати неправомірною та скасувати.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя :