Справа № 610/3284/16-а
Суддя: Купін В. В.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА Іменем України
м. Балаклія 06 жовтня 2016 року Справа № 610/3284/16-а 2-а/610/139/2016

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Купіна В.В.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

установив:

22.09.2016 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила:

1)визнати неправомірним рішення УПФУ в Балаклійському районі Харківської області про відмову провести перерахунок пенсії державного службовця з більшого заробітку на підставі довідки Ізюмської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області № 220/Б/20-14-05 від 06.09.2016 року;

2)скасувати рішення УПФУ № 164809 від 09.09.2016 року щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії державного службовця згідно з ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р. в редакції від 19.12.2006 року (489-16), яка діяла на час призначення пенсії;

3) зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 01 грудня 2015 року перерахунок пенсії, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ в редакції чинній на день призначення пенсії та Постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення розмірів заробітку для обчислення пенсії" в редакції чинній на день призначення пенсії, без встановлення будь-якого строку та обмеження у часі у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно з постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів» у розмірі 80% від заробітної плати, зазначеній в довідці Ізюмської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 06.09.2016 року № 220/Б/20-14-05, що подається для перерахунку пенсії;

4) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позивач посилалась на те, що вона працювала на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов'язань ДПІ у Балаклійському районі (на даний час Ізюмська об'єднана ДПІ Головного управління ДФС у Харківській області), що підтверджується копією трудової книжки.

З 28 лютого 2009 року перебуває на обліку в УПФУ в Балаклійському районі Харківської області і отримує пенсію, призначену відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ «Про державну службу» в редакції від 19.12.2006 р. (489-16) у розмірі 80% від суми заробітної плати. Стаж державної служби 10 років. Не працює.

07.09.2016 року позивач звернулась із заявою до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії з 01 грудня 2015 року з більшого заробітку відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на дату призначення їй пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з постановою КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 на підставі довідки Ізюмської об'єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Харківській області від 06.09.2016 р. № 220/Б/20-14-05.

Рішенням № 164809 від 09.09.2016 р. УПФУ відмовило в перерахунку пенсії посилаючись на те, що з 01 травня 2016 р. набрав чинності Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року і згідно з ч.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» закону № 889- VІІІ Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р. втратив чинність, крім ст. 37. Постановою КМУ № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів» від 09.12.2015 р. виключено п.4 постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», а також, що п.5 постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865 виключено порядок проведення перерахунку та затверджена форма довідки, що подається лише для перерахунку пенсії.

Позивач вважає вказане рішення УПФУ є неправомірним, таким, що не відповідає чинному законодавству та порушує соціальні права позивача щодо пенсійного забезпечення та неправомірно звужує конституційні гарантії.

Відповідачем 05.10.2016 р. були подані письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що чинне законодавство не передбачає перерахунку пенсій, призначених згідно з Законом України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням заробітної плати непрацюючим державним службовцям. Стаття 37-1 Закону України від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ «Про державну службу» в редакції, що була чинною до 01.05.2015 р. передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсії державним службовцям визначаються КМУ. При цьому 01.04.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІ. П.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VII визначено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Отже, з 01.06.2015 р. Законом № 213-VII від 02.03.2015 р. припинені дії норм Закону України «Про державну службу» в частині, яка стосується пенсійного забезпечення державних службовців, у тому числі ст.37-1, яка регламентувала підстави для проведення перерахунку пенсій державним службовцям. З 01 травня 2016 р. набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VII від 10.12.2015 р. Частиною 1 ст.90 цього Закону встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, надав заяву про те, що відповідач заперечує проти позову у повному обсязі та просить розглядати справу відповідно до ч.2 ст. 122 КАС України.

У відповідності до ч. 4 ст. 183-2 КАС, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Ураховуючи, що позивачем було повідомлено суду достатньо обставин, а із поданих відповідачем заперечень не вбачається неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання, справа була розглянута в порядку скороченого провадження.

При цьому судом було враховано положення ч.2 ст.71 КАС України, у відповідності до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а також положення ч.2 ст.49 КАС України, згідно з якою особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Харківської області з 28 лютого 2009 року отримує пенсію призначену згідно зі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», в редакції станом на дату призначення пенсії у розмірі 80% від суми заробітної плати. Не працює.

На момент виходу на пенсію працювала на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов'язань ДПІ у Балаклійському районі (на даний час Ізюмська об'єднана ДПІ Головного управління ДФС у Харківській області), що підтверджується копією трудової книжки.

07.09.2016 року позивач звернулась із заявою до відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції, яка діяла на день призначення пенсії з 01.12.2015 р. у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з постановою КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 на підставі довідки Ізюмської об'єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Харківській області від 06.09.2016 р. № 220/Б/20-14-05.

Довідка про заробітну плату № 220/Б/20-14-05 від 06.09.2016 р. видана саме для перерахунку пенсії, що вбачається з її змісту.

Рішенням № 164809 від 09.09.2016 р. УПФУ відмовило в перерахунку пенсії посилаючись на те, що з 01 травня 2016 р. набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року і згідно з ч.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» закону № 889- VІІІ Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р. втратив чинність, крім ст. 37. Постановою КМУ № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів» від 09.12.2015 р. виключено п.4 постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», а також, що п.5 постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865 виключено порядок проведення перерахунку та затверджена форма довідки, що подається лише для перерахунку пенсії.

Установлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, призначеної позивачеві з 28 лютого 2009 р. за Законом України «Про державну службу» (в редакції чинній на той час) на підставі довідки про заробітну плату № 220/Б/20-14-05 від 06.09.2016 р.

У відповідності до Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст.22, п.1 ст.92).

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 1993 року в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії (тобто станом на лютий 2009 року), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 1993 року в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії (тобто станом на лютий 2009 року), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Саме таким чином пенсійне забезпечення державних службовців, а також осіб, які вийшли на пенсію з державної служби, було врегульоване до 01.05.2016 року.

Проте 10.12.2015 року прийнято Закон України «Про державну службу» № 889-VIII, який набув чинності 01.05.2016 року.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (зокрема втратила чинність ст.37-1 Закону, яка регулювала порядок перерахунку пенсій).

У відповідності до розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, стаття 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року продовжує діяти лише щодо осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, тобто лише щодо осіб, які:

«10. Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

12. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців».

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, яка також набрала чинність з 01.05.2016р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.05.2016р. Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не передбачено підстав для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року та Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, з 01.05.2016р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

З матеріалів справи убачається, що позивач із заявою про перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» звернулась до відповідача лише 06.09.2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016р., тобто після набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Та обставина, що позивач лише 06.09.2016р. через судове рішення отримала необхідну для перерахунку пенсії довідку про заробітну плату, не впливає на ці висновки суду. Заяви про перерахунок пенсії із зазначених в позові підстав позивач на той час не подала, навіть і без довідки про заробітну плату.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач відмовляючи у здійсненні перерахунку пенсії обґрунтовував своє рішення саме тим, що з 01.05.2016р. набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII, і з цього часу відсутні підстави для перерахунку пенсії на умовах передбачених Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу є правомірними, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС.

Керуючись стст. 8-12, 17-19, 70, 71, 159-163, 256 КАС, суд -

постановив:

У позові відмовити повністю.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. В. Купін