Справа № 826/1771/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 жовтня 2016 року № 826/1771/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до третя особа:Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Укркомунбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, - Національний банк України, -
про зобов'язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1.) з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - відповідач 1 або Фонд) та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Укркомунбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича (надалі - відповідач 2 або уповноважена особа Фонду Матвієнко А.А.), за участі третьої особи - Національного банку України (надалі - третя особа або НБУ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду;

- зобов'язати відповідача 2 включити вкладника ОСОБА_1 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Укркомунбанк» (надалі - ПАТ «Укркомунбанк» або Банк) на підставі документально підтвердженої вимоги до Банку щодо його майнових зобов'язань (договір про строковий банківський вклад фізичної особи резидента в національній валюті, квитанція про здійснення операцій з отримання банківського вкладу) та/або Узагальненої бази Фонди чи інформації Національного банку України;

- зобов'язати відповідача 2 подати до Фонду інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Банку за рахунок Фонду;

- зобов'язати відповідача 1 включити ОСОБА_1 до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у Банку за рахунок Фонду;

- зобов'язати відповідача 1 здійснити виплату відшкодування ОСОБА_1 гарантованої суми за вкладом відповідно до договору банківського вкладу за рахунок Фонду всього у розмірі 164 962,57 грн., з них: суми вкладу - 117 967,36 грн., процентів за період з 05.07.2013 по 10.07.2014 (371 день) - 20 983,65 грн., процентів за період з 12.07.2014 по 14.09.2015 (430 днів) - 24 320,69 грн., а також пені (3% річних з 05.10.2015 (всього 126 днів) у сумі 1 690,87 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 04.07.2013 між ним та головним відділенням ПАТ «Укркомунбанк», розташованим за адресою: м. Луганськ, вул. Шевченка, 18а, був укладений договір строкового банківського вкладу за № 17253/10, у відповідності до умов якого Банк прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти на вкладний рахунок № НОМЕР_1 у сумі 117 967,36 грн. на термін до 11.07.2014 (що засвідчується квитанцією банку № 225_5 від 04.07.2013). З причин проведення антитерористичної операції на день закінчення терміну дії договору банківського вкладу вказане головне відділення Банку було закрито, а тому позивачеві не вдалося отримати кошти за своїм вкладом. У відповідності до рішень Правління НБУ від 12.05.2015 № 309/БТ та від 14.09.2015 № 604 ПАТ «Укркомунбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, банківську ліцензію цього Банку відкликано та вирішено ліквідувати Банк. На підставі цих рішень НБУ Фондом було спочатку запроваджено тимчасову адміністрацію в Банку на період з 13.05.2015 по 12.09.2015, та згодом розпочато процедуру ліквідації Банку. Керуючись нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач звернувся до Фонду та Уповноваженої особи Фонду із заявами про відшкодування гарантованої суми свого вкладу та отримав відповіді про неможливість складання переліку вкладів, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Укркомунбанк» за рахунок Фонду, та відповідно здійснення гарантованих виплат на користь ОСОБА_1 з причини відсутності доступу до первинних бухгалтерських документів, юридичних справ клієнтів, а також бази даних вкладників Банку. Такі відповіді відповідачів позивач розцінює як протиправну відмову у задоволенні його законного права на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом у Банку за рахунок Фонду, оскільки положеннями Правил формування та ведення баз даних вкладників, затверджених рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.07.2012 № 3, передбачено ведення Фондом узагальненої бази даних про вкладників на підставі інформації банків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2016 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні, призначеному на 30.06.2016, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечував проти позову, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях (вих. № 170/16-л від 24.03.2016), в яких зазначено про відсутність підстав для вчинення Уповноваженою особою Фонду дій щодо відшкодування позивачу сум вкладів у ПАТ «Укркомунбанк». Оскільки формування переліку вкладників названого банку здійснити неможливо через відсутність доступу до серверів автоматизованої банківської системи та необхідних документів на відшкодування коштів за вкладами за місцем розташування головного офісу ПАТ «Укркомунбанк» (м. Луганськ, вул. Шевченка, 18а). Також, в порушення вимог ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відсторонені керівники Банку не забезпечили виконання покладеного на них обов'язку по передачі бухгалтерської та іншої документації, печаток і штампів ПАТ «Укркомунбанк», матеріальних та інших цінностей Банку. Доступ до бази даних про вкладників Банку у Уповноваженої особи Фонду відсутній, позаяк ведення та наповнення такої бази на місцях покладається на керівників відповідного банку.

Представники відповідача 1 і третьої особи у призначене судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Натомість від третьої особи до канцелярії суду надійшли письмові пояснення (вих. № 18-0012/19062 від 02.03.2016), в тексті яких НБУ зазначає про відсутність зі сторони Нацбанку жодних рішень (дій, бездіяльності), що вплинули права та законні інтереси позивача.

19.05.2016 відповідачем 1 до канцелярії суду подано заперечення проти позову від 18.05.2016, в тексті якого Фонд вказав на те, що у відповідності до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п. 5 розд. І Положення про порядок здійснення процедури ліквідації банків, зареєстрованих на території проведення антитерористичної операції або Автономної Республіки Крим та міста Севастополя виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників банку для здійснення гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. З урахуванням того, що місто Луганськ, де розташований головний офіс ПАТ «Укркомунбанк» відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, то в силу п. 11 розд. І Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, дії із забезпечення виконання зобов'язань банку з виплати коштів вкладникам виконуються після відновлення банком бази даних про вкладників.

В судовому засіданні 28.01.2016 за участю представників позивача і відповідача 2 суд, керуючись ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши думки представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

04.07.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Укркомунбанк» (місцезнаходження: м. Луганськ, вул. В. Шевченка, 18-А) в особі начальника Центра обслуговування клієнтів по роботі з фізичними особами ОСОБА_4 укладено договір № 17253/10 про строковий банківський вклад фізичної особи резидента в національній валюті, предметом якого є залучення на вкладний рахунок грошових коштів в сумі 117 967,36 грн. на строк до 11.07.2014.

Відповідно до квитанції від 04.07.2013 № 225_5 кошти в сумі 117 967,36 грн. від платника ОСОБА_1 зараховано на рахунок позивача.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 14.09.2015 № 604 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКИЙ КОМУНАЛЬНИЙ БАНК» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 14.09.2015 № 169, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРКОМУНБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Укркомунбанк» з 14.09.2015 до 13.09.2017, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Укркомунбанк», визначені статтями 37, 38, 48, 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному юрисконсульту відділу методологічного забезпечення та контролю виведення неплатоспроможних банків з ринку Матвієнку Андрію Анатолійовичу строком на 2 роки з 14.09.2015 до 13.09.2017 включно.

Своїми листами від 08.10.2015 № 21-036-37325/15 та від 12.11.2015 № 21-036-44492/15, наданими у відповідь на звернення позивача, Фонд повідомив ОСОБА_1 про те, що порядок та строки виплат вкладникам ПАТ «Укркомунбанк» будуть визначенні після набрання чинності нормативно-правового акту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО), що регламентує процедуру ліквідації банку, здійснення якої тимчасово неможливо через проведення Антитерористичної операції, та отримання уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Укркомунбанк» доступу до інформації, що забезпечить формування переліків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО та, які не мають такого права, як це передбачено приписами частини восьмої Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» № 629-VIII від 16.07.2015. Таке рішення прийнято виконавчою дирекцією ФГВФО (протокол засідання виконавчої дирекції Фонду від 22.09.2015 № 229/15).

В грудні 2015 року Уповноважена особа Фонду Матвієнко А.А. за результатами розгляду заяви позивача щодо виплати гарантованої суми відшкодування за вкладами у листі від 09.12.2015 № 112/15-Л повідомила про наступне. Станом на день запровадження процедури виведення ПАТ «Укркомунбанк» з ринку, головний офіс (м. Луганськ), а також інші відділення зазначеної банківської установи знаходяться у населених пунктах, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Оскільки на території Луганської області склалась ситуація, яка унеможливлює роботу банківської системи, у зв'язку з цим, та з метою забезпечення фінансування потреб держави та життєдіяльності населення, на виконання вимог Інструкції щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 22.07.2014 № 435, Постановою Правління Національного банку України від 23.07.2014 № 436 з 24.07.2015 в Луганській області введено надзвичайний режим роботи банківської системи та призупинено здійснення видів фінансових операцій.

Також відповідач 2 зазначив про те, що відповідно до приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), зокрема встановлених ч. 4 ст. 46, протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених уповноваженою особою Фонду гарантування, керівники банку забезпечують, зокрема, передачу уповноваженій особі Фонду гарантування, бухгалтерської та іншої документації банку. Проте, керівництво ПАТ «Укркомунбанк», повідомило про відсутність можливості виконати зазначені вимоги законодавства, оскільки, база даних про вкладників, а також первинні банківські документи ПАТ «Укркомунбанк», в тому числі автоматизована банківська система ПАТ «Укркомунбанк», на день запровадження процедури виведення Банку з ринку, знаходиться в приміщенні Банку, який розташований на території проведення антитерористичної операції у м. Луганськ, яка проводиться згідно Указу Президента від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збере територіальної цілісності України».

З урахуванням наведеного та відсутності у уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ «Укркомунбанк», тимчасово доступу до первинних бухгалтерських документів ПАТ «Укркомунбанк», юридичних справ клієнтів, а також серверів (із встановленою базою даних вкладників), інших документів та технічних засобів ПАТ «Укркомунбанк», в тому числі за допомогою яких здійснюється облік сум залишків вкладів вкладників, з підстав можливого їх перебування на тимчасово неконтрольованій українською владою території, відповідач 2 пояснив, що здійснити розгляд по суті звернення вкладників ПАТ «Укркомунбанк»» тимчасово не вбачається можливим.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) та Уповноваженої особи Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 (далі також - Закон № 4452-VI).

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Згідно із нормами ч. 1, 2 і 5 ст. 45 цього Закону Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджений Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 «Про затвердження Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений нормами ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (абз. 1 ч. 1 ст. 27 зазначеного Закону).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (ч. 2 ст. 27 Закону).

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства (ч. 3 і 4 ст. 27 цього Закону).

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 5 ст. 27 Закону).

В силу приписів норм ч. 1 і 2 ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Згідно п. 3 і 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Положення № 14) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Пунктом 2 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Пунктом 4 розділу IV Положення № 14 передбачено, що виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналіз вказаних судом вище положень законодавства дає підстави дійти до наступних висновків.

Виплата вкладів здійснюється Фондом з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Така виплата здійснюється через банки-агенти на підставі відомостей Загального Реєстру (Реєстрі переказів).

В свою чергу відомості Загального реєстру формуються на підставі Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, який формується та подається до Фонду Уповноваженою особою Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Як свідчать наявні матеріали справи, та згідно повідомлення Фонду, розміщеного на його офіційній веб-сторінці (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/124-ukr-komun-bank/2448-do-uvahy-vkladnykiv-pat-ukrkomunbank), рішенням відповідача 1, яке затверджене протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду від 22.09.2015 №229/15, визначено, що формування переліків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та, які не мають такого права, будуть визначенні після набрання чинності нормативно-правового акту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що регламентує процедуру ліквідації банку, здійснення якої тимчасово неможливо через проведення Антитерористичної операції, та отримання уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Укркомунбанк» доступу до інформації.

Підставою до такого рішення став лист уповноваженої особи до Фонду про те, що станом на день запровадження процедури ліквідації ПАТ «Укркомунбанк», головний офіс даної банківської установи знаходиться у населеному пункті (м. Луганськ), на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», що, в свою чергу, суттєво обмежує здійснення уповноваженою особою повноважень, передбачених законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Також, як зазначає уповноважена особа Фонду, на території Луганської області склалась ситуація, яка унеможливлює роботу банківської системи.

З метою забезпечення фінансування потреб держави та життєдіяльності населення, на виконання вимог Інструкції щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 22.07.2014 № 435, постановою Правління Національного банку України від 23.07.2014 № 436 з 24.07.2015 в Луганській області введено надзвичайний режим роботи банківської системи та призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій.

Крім того, станом на 14.09.2015, не встановлено місцезнаходження первинних бухгалтерських документів ПАТ «Укркомунбанк», а також серверів (із встановленою базою даних Банку) автоматизованої банківської системи, інших документів та технічних засобів Банку. У зв'язку із зазначеним, подати до Фонду інформацію про вкладників ПАТ «Укркомунбанк» (перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду) тимчасово не вбачається можливим, беручи до уваги відсутність фактичного доступу до головного офісу ПАТ «Укркомунбанк», який розташований у м. Луганськ.

В тексті своїх письмових заперечень від 24.03.2016 та у відповідному судовому засіданні представник відповідача 2 підтвердив відсутність у Уповноваженої особи Фонду Матвієнка А.А. доступу до серверів автоматизованої банківської системи та необхідних документів і технічних записів Банку, що наразі унеможливлює формування ним переліку вкладників Банку (в тому числі стосовно вкладника ОСОБА_1.).

У відповідності до положень Правил формування та ведення баз даних про вкладників, затверджених рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.07.2012 № 3 (що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 23.08.2012 за № 1430/21742, далі - Правила) передбачено ведення бази даних про вкладників (далі - база даних), що розуміється як сховище даних програмно-апаратного комплексу як частини системи автоматизації роботи банку, що забезпечує накопичення, збереження, належне використання інформації про вкладників, необхідної для здійснення Фондом виплат гарантованих сум відшкодувань.

Згідно п.п. 1, 2, 4 - 6 розд. ІІ цих Правил база даних складається з інформації про вкладників (окрім фізичних осіб - підприємців), яка введена до цієї бази відповідно до укладених з банком договорів банківського вкладу та банківського рахунку. Інформація, що міститься у базі даних, є конфіденційною і розголошенню не підлягає, крім випадків, передбачених законом.

Дані про вкладника мають бути введені до бази даних в день укладення з вкладником договору та відкриття відповідного рахунку, крім суми нарахованих відсотків.

База даних, крім виконання операцій з накопичення, збереження та належного використання інформації про вкладників, має забезпечувати зберігання даних у файли, у тому числі в архівні файли на зовнішніх носіях, відокремлених як логічно, так і фізично, а також мати автоматизовані засоби відновлення бази даних з резервних копій у разі руйнування основної бази даних.

База даних банку має формуватися із застосуванням програмно-апаратного комплексу.

Програмно-апаратний комплекс може функціонувати як автономно, так і у складі операційного дня банку (далі - ОДБ).

Щокварталу на звітні дати інформація з бази даних головного банку архівується та вивантажується для зберігання на електронні зовнішні носії.

За приписами п. 1 розд. V Правил та п. 4 розд. ІІ Положення № 14 Банк після отримання повідомлення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, зокрема, повинен здійснити: консолідацію інформації про вкладників на рівні головного банку; формування файлів та архівування бази даних про вкладників відповідно до вимог розділу II Правил; направлення до Фонду файлів бази даних разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються кількість інформаційних рядків, підсумкові значення сум залишків на рахунках, сум нарахованих відсотків та гарантованих сум у файлах. До супровідного листа додається Акт звірки бази даних та балансових рахунків.

Пунктами 1 і 2 розд. VІІ Правил передбачений порядок ведення Фондом узагальненої бази даних про вкладників, а саме узагальненої бази, що складається з баз даних про вкладників неплатоспроможників банків. Підставами для внесення до Узагальненої бази інформації про вкладників неплатоспроможного банку є прийняте Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку (якщо в банку не здійснювалася тимчасова адміністрація) забезпечують передачу бухгалтерської та іншої документації банку, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку Фонду/уповноваженій особі Фонду. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Також суд враховує те, що згідно з положеннями п. 3 розд. І Положення про порядок здійснення процедури ліквідації банків, зареєстрованих на території проведення антитерористичної операції або Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду 30.11.2015 № 213 (що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.12.2015 за N 1630/28075 та набуло чинності з 15.01.2016), у разі неможливості здійснення процедури ліквідації банку відповідно до Закону Фонд вживає заходів до накопичення ліквідаційної маси такого банку. Процес накопичення ліквідаційної маси (за можливості фактичного доступу до об'єктів, інформації, документів, баз даних тощо), зокрема, включає: відкриття накопичувального рахунку; вжиття заходів щодо повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; звільнення працівників банку відповідно до законодавства України про працю; заявлення відмови від виконання договорів та в установленому законодавством порядку їх розірвання; здійснення оцінки та реалізації майна банку.

При цьому, Фонд здійснює накопичення ліквідаційної маси за рахунок майна банку та його відокремлених підрозділів, у тому числі тих, що розташовані на території проведення антитерористичної операції або Автономної Республіки Крим та міста Севастополя (за можливості фактичного доступу до об'єктів, інформації, документів, баз даних, отримання платежів, пов'язаних із погашенням заборгованості за кредитами, тощо).

У разі відновлення доступу до серверів автоматизованої банківської системи, інших документів та технічних засобів банку, необхідних для затвердження переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, таке питання вирішується шляхом прийняття рішення виконавчою дирекцією Фонду (п. 2 розд. IV цих Положень).

В ході розгляду даної справи обставини щодо отримання відповідачами файлів бази даних про вкладників ПАТ «Укркомунбанк» (в тому числі на зовнішніх носіях інформації), бухгалтерської та іншої документації Банку стосовно вкладників такого банку, а також фактичного доступу до об'єктів Банку на території м. Луганськ документально свого підтвердження не знайшли.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити позивача до переліку вкладників ПАТ «Укркомунбанк» задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними, бо перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідачем 2 з незалежних від нього причин не сформований.

Що стосується заявлених позивачем позовних вимог до Фонду, то слід зазначити, що в даному випадку Уповноваженою особою Фонду не надавався до Фонду перелік вкладників із відомостями про позивача, що є передумовою включення Фондом відомостей про позивача до Загального реєстру, а відтак заявлені вимоги про зобов'язання Фонду вчинити дії щодо включення позивача до загального реєстру вкладників, є передчасними та задоволенню, відповідно, не підлягають.

Також, не вбачає наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про зобов'язання Фонду здійснити відшкодування позивачу гарантованої суми вкладу, оскільки останні є похідними від перших.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги пред'явлені позивачем до відповідачів є такими, що заявлені передчасно, а тому не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодного доказу порушення його прав з боку Уповноваженої особи Фонду та Фондом під час виконання останніми своїх обов'язків відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Окремо слід зазначити, що згідно позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах від 16.02.2016 у справі № 21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14, на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, суд вважає за доцільне відступити від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 16.02.2016 у справі № 21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14, з огляду на наступне.

Висновок Верховного Суду України у зазначених постановах зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вищевказані спірні правовідносини, які врегульовані нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку належить розглядати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України).

Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність визначена також частиною 1 вищевказаного Закону як неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

З наведеного слідує, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку ГПК України.

Разом з цим, згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Однак суд звертає увагу на те, що в даній адміністративній справі вирішуються спірні правовідносини в рамках Закону № 4452-VI.

Вказаний Закон № 4452-VI є спеціальним, яким в свою чергу, як вже зазначалось вище, врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України.

Системний аналіз вищевказаних положень, дає підстави суду дійти до висновку, що в даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, в силу положень ст. 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в господарському суді.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України в рамках Закону № 4452-VI, яким в свою чергу не передбачено порушення справи про банкрутство в господарському суді, а тому в даному випадку застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не підлягає.

За приписами ч. 1 ст. 55, ч. 3 ст. 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

З метою реалізації конституційних прав кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, захисту виборчих прав, права на доступ до публічної служби тощо в Україні в системі судів загальної юрисдикції утворено адміністративні суди.

За змістом ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Законодавство не містить визначення терміну «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суд повинен враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суд повинен враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 171 та ч. 1 ст. 171-1 КАС України до юрисдикції адміністративних судів належить вирішення питання щодо законності (крім конституційності) підзаконних правових актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, а також законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів владних повноважень.

Суд повинен звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відтак, вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративного суду щодо вирішення адміністративних справ, судом враховується, що КАС України встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикції:

понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи, що наведене у п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України;

визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, пов'язані з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень), зазначених у ч. 1 ст. і 7 КАС України;

встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (ч. 2 ст. 17 КАС України);

встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції (ч. 3 ст. 17 КАС України).

З підстав, передбачених ч. 1 ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Частиною другої цієї статті визначено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 1 ст. 34 цього Закону Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Згідно із ч. 1 ст. 54 зазначеного Закону рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою, публічного права. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

Після введення у банку тимчасової адміністрації, а також під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду реалізує свої повноваження, передбачені, зокрема, статтею 38 цього Закону, й діє як суб'єкт публічного права.

Відповідно до ст. 1 цього Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Таким чином, оскільки Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Крім того судом враховуються, правова позиція Вищого адміністративного суду України, висловлена, зокрема, в ухвалі від 12.04.2016 у справі № К/800/21063/15 (К/800/21185-15), де суд касаційної інстанції вказує, що після введення у банку тимчасової адміністрації, а також під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду реалізує свої повноваження, передбачені, зокрема, статтею 38 цього Закону, й діє як суб'єкт публічного права.

Окремо суд звертає увагу на те, що в деяких адміністративних справах № 826/4445/16, № 826/7531/16, № 826/7500/16, № 826/7104/16 та № 826/7042/16 Окружний адміністративний суд міста Києва, керуючись правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16.02.2016 у справі № 21-4846а15, відповідними ухвалами відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі, проте за результатами апеляційного оскарження Київським апеляційним адміністративним судом вказані судові рішення скасовано, а справи направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене в сукупності, а також з метою дотримання положень ст. 17 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 у справі № 21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14 та вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін і третьої особи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.О.Іщук