Справа № 815/3029/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року м. Київ К/800/977/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Шведа Е.Ю. Голяшкіна О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року

у справі №815/3029/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД»

до Одеської митниці Державної фіскальної служби,

державного інспектора Одеської митниці Державної фіскальної служби

Коломійця Сергія Євгеновича

про визнання нечинними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ТОВ «Таламус ЛТД» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС та державного інспектора Одеської митниці ДФС Коломіця С.Є., в якому просило визнати нечинним рішення державного інспектора Одеської митниці ДФС Коломійця С.Є., зазначене у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060006/2015/00020 від 19.05.2015р., про відмову у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією №500060006/2015/003163 від 14.05.2015р.; скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000006/1 від 19.05.2015 р.; зобов'язати Одеську митницю ДФС повернути (вивільнити) сплачену фінансову гарантію у розмірі 102 543 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року, адміністративний позов ТОВ «Таламус ЛТД» задоволено частково. Скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060006/2015/00020 від 19.05.2015р., якою відмовлено у митному оформленні випуску товарів за митною декларацією №500060006/2015/003163 від 14.05.2015р. Скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000006/1 від 19.05.2015р. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Одеська митниця Державної фіскальної служби звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Таламус ЛТД» направило на адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просило залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі №815/3029/15 - без змін.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Таламус ЛТД», на підставі контракту про поставку товару (№TR-09/06 від 26.06.2009р., укладеного з компанією Ronby Invest LLP (Англія)), взяв на себе зобов'язання прийняти у власність та оплатити металопродукцію. Згідно п.4.1 контракту, останній укладений на умовах DDU Одеса в тлумаченні цього терміну Міжнародними комерційними умовами Інкотермс (2000). Поставка здійснюється за реквізитами Покупця, зазначеними у специфікації та вантажних інструкціях (п.4.2). Передача Товару здійснюється на ліцензійному складі (п.4.3).

Згідно інвойсу №TR-09/06-214 від 14.05.2015 року до поставки затверджений товар загальною вартістю 119 272,90 доларів США, ціна за 1 т = 1070 дол. США, умови поставки товару - DAP.

14.05.2015 року декларантом ТОВ «Таламус ЛТД» для здійснення митного оформлення товару (прокат плоский із нелегованої сталі марки MR, шириною 732 мм, товщиною 0,15 мм з електролітичним покриттям оловом Е 2.8/2.8, що відповідає стандарту JIS G3303, жерсть біла ЕЖК, у рулонах, ступінь твердості Т4, відділка поверхні Bright finish, кромка відрізна, розмір: 0,15sх732 мм (довжина рулон С) 111470 кг (30 рулонів у метал. коробках, які метал. ріменцем закріплені на 30 дерев. паллетах) Виробник Handan Zhuoli Fine Steel Plate Co., LTD, країна виробництва: CN, торговельна марка: немає даних. Використовується при виробництві кришок для закупорювання скляної тари) до Одеської митниці ДФС подано митну декларацію №500060006/2015/003163, в якій зазначено митну вартість товару у розмірі 119272,90 дол. США.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом ТОВ «Таламус ЛТД» до Одеської митниці ДФС були надані наступні документи: інвойс від 14.05.2015р. №TR-09/06-214; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 26.06.2009р. №TR-09/06; додаткова угода до зовнішньоекономічного договору (контракт) від 11.07.2011р. №2, копія митної декларації країни відправлення від 25.03.2015р. №20392208, сертифікат про походження товару від 27.03.2015р. №ССРІТ272 15С1304А0179/00086 та інші товарно-супровідні документи.

Однак, за результатами візуальної перевірки документів та співставлення даних, поданих декларантом ТОВ Таламус ЛТД для підтвердження заявленої митної вартості зазначених товарів, та відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю та оформлення, на етапі контролю митної вартості інспектором Одеської митниці ДФС було встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: у копії митної декларації країни відправлення від 28.03.2015р. №20392208 зазначено умови постави CІF, у той же час згідно з інвойсом від 14.05.2015р. №TR-09/06-214 умовою поставки повинно бути DAP, також у ній відсутні посилання на зовнішньоекономічний договір №TR-09/06 чи інвойс; у сертифікаті про походження товару від 12.02.2015р. № ССРІТ272 відсутнє посилання на інвойс від 14.05.2015р. №TR-09/06-214; у наданих документах присутня інформація про наявність страхування (страховий поліс від 28.03.2015р. № РСВ61373916), але інформація про включення страхових витрат до митної вартості даної партії товару відсутня.

В наслідок вказаного, посадовою особою митниці висунуто вимогу про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; переклад митної декларації відправлення.

18.05.2015 року декларант додатково надав до митного органу: біржові котировки та динаміки коливань цін без зазначення дати та назви товару (Tinplate prices), лист TOB «Таламус» №2015/143 від 14.05.2015р. (щодо власних потреб закупівлі жерсті), прайс-лист від виробника товару від 17.04.2015р. №21 (щодо цін на продукцію власного виробництва), лист від виробника товару від 17.04.2015р. №23, лист TOB «Таламус» від 14.05.2015р. №2015/144, переклад експортної МД, лист TOB «Таламус» від 14.05.2015р. №2015/193, лист від виробника товару від 17.04.2015р. №22 щодо ціноутворення.

За результатами проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано резервний метод визначення митної вартості.

З урахуванням викладеного, Одеською митницею ДФС прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000006/1 від 19.05.2015 року, в графі 33 якого зазначено, що на підставі аналізу цін бази даних ЄАІС ДФС встановлено, що рівень митної вартості схожих товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - митна декларація №500060006/2015/1526 від 16.03.2015, тому митну вартість визнано на рівні 1,24 дол. США за 1 кг.

Крім того, в той же день, на підставі вищевказаного рішення про коригування митної вартості товарів митним органом було видано і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060006/2015/00020 від 19.05.2015 року.

21 травня 2015 року товар було випущено у вільний обіг в зв'язку зі сплатою декларантом митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною ним та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Після цього, зазначений товар був оформлений у митному режимі Імпорт за декларацією №500060006/2015/003338. Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, при митному оформленні товарів за вказаною МД забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 102543,44 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок органу.

Не погоджуюсь з зазначеними вище діями та рішеннями митного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій виходили з того, що надані позивачем до митного органу документи на підтвердження вартості товару не містять жодних суттєвих розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, що свідчить про порушення митним органом передбаченого ст.57 МК України порядку визначення митної вартості товару.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі №21-127а15.

Скаржник обґрунтовує касаційну скаргу тим, що під час здійснення митним органом контролю правильності визначення митної вартості товару та перевірки документів, поданих разом із митною декларацією для підтвердження митної вартості товарів було встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв'язку із чим митницею запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. Проте, запитувані митним органом документи не були подані в повному обсязі. Тому, на думку скаржника, дії митниці стосовно прийняття оскаржуваних рішення та картки відмови є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з твердженнями скаржника, з огляду на наступне.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів, митницею виявлено, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: у копії митної декларації країни відправлення від 28.03.2015р. №20392208 зазначено умови постави CІF, у той же час згідно з інвойсом від 14.05.2015р. №TR-09/06-214 умовою поставки повинно бути DAP, також у ній відсутні посилання на зовнішньоекономічний договір №TR-09/06 чи інвойс; у сертифікаті про походження товару від 12.02.2015р. № ССРІТ272 відсутнє посилання на інвойс від 14.05.2015р. №TR-09/06-214; у наданих документах присутня інформація про наявність страхування (страховий поліс від 28.03.2015р. № РСВ61373916), але інформація про включення страхових витрат до митної вартості даної партії товару відсутня.

Саме це стало підставою для витребування митним органом додаткових документів.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження скаржника, що розбіжності в умовах поставки товарів, які зазначені в інвойсі від 14.05.2015р. №TR-09/06-214 та у копії митної декларації країни відправлення від 28.03.2015р. №20392208, виключали можливість митним органом здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, наданий до митного органу інвойс № TR-09/06-214 від 14.05.2015 р. містить інформацію про ціну товару, зокрема, 1070 дол. США за 1 т. (тобто 1,07 дол. США за 1 кг.); інвойс містить повну ціну поставки товару на зазначених в контракті умовах і не потребує визначення складових митної вартості.

Крім того, митна декларації країни відправлення стосується угоди RIZL 16/14, укладеної між виробником-продавцем та покупцем - компанією Ronby Invest (поставка морем - CIF), що слідує з її змісту (а.с.26), а інвойс № TR-09/06-214 від 14.05.2015 року виписаний на виконання контракту № TR-09/06 від 26.06.2009 року, укладеного між позивачем та Ronby Invest, за яким поставка здійснюється на складі - DAP (а.с.19).

Також колегія суддів відхиляє доводи митного органу, що у сертифікаті про походження товару від 12.02.2015 № ССРІТ272 відсутнє посилання на інвойс від 14.05.2015 № TR-09/06-214, оскільки сертифікат походження складався у зв'язку із поставкою товару на територію України за угодою RIZL 16/14 між виробником та компанією Ronby Invest, тоді як інвойс від 14.05.2015 № TR-09/06-214 складений до іншого договору - контракту № TR-09/06 від 26.06.2009 р., укладеного між позивачем та Ronby Invest.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає необґрунтованими зауваження митниці щодо відсутності інформації про включення страхових витрат до митної вартості товару, оскільки такі твердження митного органу були зроблені у зв'язку із тим, що у наданих документах присутня інформація про наявність страхування (страховий поліс від 28.03.2015р. № РСВ61373916).

Як вбачається із матеріалів справи така інформація міститься лише у копії митної декларації країни відправлення.

Разом із цим, страховий поліс від 28.03.2015р. № РСВ61373916 свідчить про страхування товару за контрактом RIZL 16/14, укладеного між заводом-виробником (продавцем) та Ronby Invest (покупцем), та не стосується операцій з поставки між Ronby Invest (продавцем) - ТОВ "Таламус ЛТД" (покупцем) за контрактом № TR-09/06 від 26.06.2009 року.

Отже, встановлена митним органом наявність розбіжностей в наданих декларантом документах щодо ціни товару не відповідає дійсності.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що скаржником не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, як обов'язкової умови з якою закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що у митного органу не було підстав для витребування додаткових документів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000006/1 від 19.05.2015 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060006/2015/00020 від 19.05.2015 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Судами першої та апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби - відхилити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі №815/3029/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді