Справа № 817/937/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2016 р.Р і в н е 817/937/16
10год. 15хв.

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача: представник ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 зонального відділу Військової служби правопорядку
до ДПІ у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про скасування рішення
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 зональний відділ Військової служби правопорядку (далі позивач) звернувся до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі відповідач, ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області) про скасування рішення ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16.03.2016 №.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що за ОСОБА_1 зональним відділом Військової служби правопорядку рахується недоїмка по сплаті єдиного соціального внеску на загальну суму 112362, 52 грн., на яку застосовано штрафні санкції та нарахована пеня на загальну суму 28 338,65 грн. Згодом позивач зясував, що сума недоїмки виникла після подання звітів до контролюючого органу про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб на суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за травень 2015 року. При перевірці звітів стало відомо, що бухгалтером випадково допущено механічну помилку, яка пояснюється значним навантаженням у роботі. Вказані помилки були враховані при формуванні звіту у березні 2016 року, зокрема у відповідні таблиці вносилися коригування. За результатами службового розслідування встановлено, що єдиний внесок з грошового забезпечення та заробітної плати працівників нараховувався, утримувався правильно, своєчасно та в повному обсязі. Таким чином, з мотивів зазначених в позовній заяві, представник позивача просив позов задовольнити повністю, а саме скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16.03.2016 №.

В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що в період з 21.01.2014 по 21.04.2015 та з 21.07.2015 по 21.01.2016 було виявлено факт несвоєчасної сплати та сплати не в повному обсязі єдиного внеску, який нараховується на суми грошового забезпечення військовослужбовців. У звязку із виявленням порушень норм чинного законодавства, відповідачем керуючись вимогами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» застосовано по позивача штрафні санкції та нарахування пені, шляхом прийняття спірного рішення. З вищенаведених підстав, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області відносно ОСОБА_1 зонального відділу Військової служби правопорядку прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16.03.2016 №, яким застосовано штраф в розмірі 727,62 грн. (10%) за період з 21.01.2014 по 21.01.2014, штраф у розмірі 27009,30 грн. (20%) та нараховано пеню в розмірі 601,73 грн. (0,1% від суми недоїмки) за період з 21.07.2015 по 21.01.2016 (а.с.10).

Позивач оскаржив спірне рішення в адміністративному порядку, в результаті чого Головним управлінням ДФС у Рівненській області, а в подальшому і Державною фіскальною службою України, прийняті рішення про залишення скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16.03.2016 № - без змін (а.с.12-15).

Як встановлено судом, підставою для прийняття ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16.03.2016 №, була несвоєчасна сплата та сплата не в повному обсязі єдиного внеску, нарахованого на суму заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно даних карток особового рахунку.

Зокрема, штрафна санкція за період з 21.01.2014 по 21.01.2014 в розмірі 727,62 грн. застосована до позивача за сплату не в повному обсязі єдиного внеску, оскільки станом на 20.01.2014 у позивача утворилася недоїмка в розмірі 7276,19 грн., яка в подальшому була погашена 21.01.2014.

Крім того, на підставі спірного рішення № НОМЕР_1 від 16.03.2016 до ОСОБА_1 зонального відділу Військової служби правопорядку фіскальним органом застосовано штраф у розмірі 27009,30 грн. за період з 21.07.2015 до 21.01.2016 у зв'язку з несплатою самостійно задекларованої у травні 2015 року суми, на яку збільшено єдиний внесок у зв'язку з виправленням помилки, допущеної у попередніх звітних періодах, в розмірі 112362,52 грн. у рядку 6 таблиці 4 Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів (а.с.20).

Як зазначає позивач, ним механічно допущено помилку в звіті за травень 2015 року та завищено суму єдиного внеску на 112362,52 грн.

Згідно із звітом про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за березень 2016 року (далі звіт за березень 2016 року) вбачається, що помилку допущену у попередніх звітних періодах було виправлено шляхом зменшення суми єдиного внеску на 112 362,52 грн., зокрема в таблиці 4 звіту відображене відповідне коригування. (а.с.22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. п. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України (далі - ПК України), посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з Податковим кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464 (далі - Закону України від 08.07.2010 № 2464).

Згідно п.2 ч.1 ст. 1 Закону України від 08.07.2010 № 2464, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно п.6 ч.1 ст.1 цього Закону, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом

Пунктом 10 ч. 1 ст.1 Закону України від 08.07.2010 № 2464 передбачено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст.6 цього Закону, платник єдиного внеску зобов'язаний серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Разом з тим, в ч.8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464 зазначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Суд звертає увагу, що нарахування штрафу і пені за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків передбачено ст.25 Закону України від 08.07.2010 № 2464.

Так, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.10 ст.25 Закону України від 08.07.2010 № 2464).

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум(п.2 ч.11 ст.25 Закону України від 08.07.2010 № 2464)

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція).

Згідно п.п.3 п.2 Інструкції, днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органів доходів і зборів день списання банком або органом Казначейства суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів

У відповідності до п.1, 2 розділу VII Інструкції, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до ч.11 ст. 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум; за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

На суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (п.5 Інструкції).

Судом встановлено, що на підставі рішення № НОМЕР_1 від 16.03.2016 до позивача застосована штрафна санкція за період з 21.01.2014 по 21.01.2014 в розмірі 727,62 грн. за сплату не в повному обсязі єдиного внеску.

Матеріалами справи підтверджено, що за даними інтегрованої картки платника податків за 2014 рік ОСОБА_1 зональним відділом Військової служби правопорядку 20.01.2014 задекларовано до сплати єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 121753,08 грн. Станом на 20.01.2014 у звязку з недостатністю коштів на рахунку за позивачем утворилася заборгованість розмірі 7276,19 грн.

21.01.2014 відповідно до платіжного доручення № 10 позивач здійснив сплату єдиного внеску у розмірі 77911,21 грн. і, як наслідок, погасив недоїмку.

Як було зазначено судом, Законом України №2464, зокрема статтею 9, регламентований строк сплати єдиного внеску, нарахованого за календарний місяць, платниками єдиного внеску, а саме до 20 числа наступного місяця. Тому, застосування фіскальним органом до позивача штрафної санкції за несвоєчасне перерахування єдиного внеску у розмірі 10 відсотків своєчасно несплаченої суми за один прострочений день в розмірі 727,62 грн. та нарахування пені на суму фактично сплаченої недоїмки в розмірі 601,73 грн. ґрунтується на встановлених нормах законодавства і є правомірним.

Щодо застосування до позивача штрафу у розмірі 27009,30 грн., то судом встановлено наступне.

Дана штрафна санкція за період з 21.07.2015 до 21.01.2016 була застосована до позивача у зв'язку з несплатою самостійно задекларованої у травні 2015 року суми єдиного внеску в розмірі 112362,52 грн. Однак, дана сума була задекларована позивачем внаслідок помилки, яка в подальшому виправлена самостійно платником пдатків при поданні звітності за березень 2016 року.

Стосовно можливості виправлення виявлених помилок за попередні періоди необхідно вказати про те, що жодною нормою чинного законодавства України не встановлено норми, яка б забороняла виправлення такої помилки при поданні звітності в наступних періодах. Навпаки можливість виправлення помилок передбачена розділом V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, та рядками 6 та 7 у таблиці 4 Звіту з ЄСВ, що і було зроблено ОСОБА_1 зональним відділом Військової служби правопорядку у березні 2016 року.

Об'єктом правопорушення, визначеного частиною 2 пункту 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», є правовідносини щодо несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску.

Об'єктивна сторона даного правопорушення сформульована як бездіяльність - несплата грошових зобов'язань у передбачених Законом розмірах. Відповідальність за частиною 2 пункту 11 статті 25 цього Закону настає, якщо платник податків не сплатить або несвоєчасно сплатить передбачені Законом суми. В цьому випадку сума штрафу становитиме 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Зміст цієї правової норми повязує притягнення до відповідальності платника єдиного внеску з подією донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, та не передбачає застосування штрафних санкцій за помилкове відображення сум єдиного внеску у відповідному звіті.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що позивачем було сплачено єдиний внесок в повному обсязі. Помилка у поданні звіту єдиного внеску, яка була виявлена, не є правопорушенням у розумінні частини 2 пункт 11 статті 25 Закону, оскільки вся сума грошового зобов'язання, що визначена позивачем, сплачена у відповідності до норм законодавства та була перерахована до бюджету у встановлені законом терміни. Таким чином, сплата єдиного внеску з юридичних осіб відбулась у відповідному розмірі, який передбачений законодавством України та не породжує збитків, завданих бюджету України. Це в свою чергу виключає можливість застосування до позивача штрафних санкцій у межах даних правовідносин.

З наведеного вбачається, що рішення ДПІ у м. Рівному ГУДФС у Рівненській області від 16.03.2016 № в частині нарахування штрафних санкцій за період з 21.07.2015 по 21.01.2016 в розмірі 27009,30 грн. не базується на нормах законодавства України та фактично призводить до нарахування штрафів при відсутності порушень законодавства, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Тому, прийняте рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16.03.2016 № в частині застосування штрафної санкції в розмірі 27009,30 грн. є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобовязаний субєкт владних повноважень, в даному випадку ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області.

Водночас відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, не надав суду докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності та обґрунтованості прийнятих рішень. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково та визнати протиправним і скасувати рішення ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 16.03.2016 № на суму 27009,30 грн.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування спірного рішення в частині застосування штрафної санкції на суму 727,62 грн. та пені на суму 601,73 грн. слід відмовити.

Згідно з ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 16.03.2016 № на суму 27009,30 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 зонального відділу Військової служби правопорядку за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень ДПІ у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1341,75 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.