Справа № 337/3707/16-а
Суддя: Бондаренко І. В.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

10.10.2016 Справа № 337/3707/16-а
Пров. №2а/337/174/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Бондаренко І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобов»язання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач подав до суду адміністративний позов, в якому просить визнати незаконною відмову відповідача у призначенні їй пенсії та зобов»язати відповідача призначити та вплачувати їй пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року з 12.07.2016 року.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки Закон України «Про прокуратуру» був прийнятий 24.10.2014 року, проте відповідно до Прикінцевих положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року, який був прийнятий пізніше, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Законі України «Про державну службу», «Про прокуратуру» та інших. На даний час вказані положення неконституційними не визнавались та жодних законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення державних службовців не прийнято. Таким чином вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Справу розглянуто в порядку скороченого провадження у відповідності до ст.183-2 КАС України.

З матеріалів справи встановлено, що позивач з 05.06.1996 року і на даний час працює в органах прокуратури Запорізької області.

Як зазначила позивач, і що підтверджується копією її трудової книжки, станом на 12.07.2016 року її страховий стаж становив 23 роки 8 місяців 1 день, в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 18 років 10 місяців 25 днів.

12.07.2016 року позивач звернулась до УПФУ в Хортицькому районі з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років у відповідності до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, яка передбачає, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01.10.2015 року по 30.09.2016 року - 22 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Рішенням комісії УПФУ №29 від 15.07.2016 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» на підставі п.5 Прикінцевих положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року, який був прийнятий пізніше, які передбачають, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Законі України «Про державну службу», «Про прокуратуру» та інших.

Про вказане рішення відповідач повідомив позивача відповіддю від 21.07.2016 року №5535/04.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що станом на день звернення до відповідача, вислуга років позивача відповідала вимогам ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII та становила 23 роки 8 місяців 1 день, в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 18 років 10 місяців 25 днів. Такий стаж роботи згідно з вимогами абзацу 6 частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII дає право на призначення їй пенсії за вислугу років.

Проте, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VII, яким передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VII не скасовано, його положення (у частині, що стосуються спірних правовідносин) не визнано неконституційними, а до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Вказана правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду України від 24.05.2016 року № 333/6710/15-а.

Таким чином, згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VII скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у тому числі і ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Крім того, у абзаці п'ятому пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України вказано, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не визначено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII прийнятий 14.10.2014 року, а Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII прийнятий 02.03.2015 року, тобто пізніше, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Оскільки позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії після 01.06.2015 року, тому відповідач правомірно відмовив їй у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру».

Керуючись ст.ст. 11, 17, 71, 86, 183-2 КАС України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя та зобов»язання відповідача призначити та вплачувати їй пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року з 12.07.2016 року.

- відмовити.

На постанову протягом 10 днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя