Справа № 539/2583/16-а
Суддя: Іващенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/2583/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі Мирна Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи позов тим, що вона являється громадянкою Грузії, у 1994 році приїхала до Донецької області у м.Горлівка на постійне місце проживання, отримавши 30.12.2011 року посвідку на постійне проживання, видану Микитівським РВ Горлівського МУ ГУМВС України на підставі ЗУ "Про імміграцію" безстроково.

У липні 2014 року у зв'язку з активізацією бойових дій на тимчасово окупованій території проведення антитерористичної операції в м. Горлівка Микитівського району Донецької області , вона переїхала до м. Лубни Полтавської області, де і по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

17.10.2014 року вона була взята на облік УПСЗН виконавчого комітету Лубенської міської ради , як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів , розташованих на лінії зіткнення та призначено допомогу як переміщеній особі з 17.10.2014 року по 16.04.2015 року в розмірі 1768, 00 грн. року на підставі довідки № від 17.10.2014 року.

У подальшому нею надавалися до УПСЗН виконавчого комітету Лубенської міської ради заяви про продовження щомісячної адресної допомоги на наступні шестимісячні строки разом з повторними зверненнями для продовження терміну дії довідки № від 17.10.2014 року.

Однак , щомісячну адресну допомогу за листопад-грудень 2015 року вона отримала в значно меншому розмірі , в зв'язку з чим вона зверталася в усній формі до відповідача за роз'ясненнями , які залишились по заувагою.

Після її звернення з відповідними питаннями до Адміністрації Президента, вона 09.06.2016 року отримала відповідь від відповідача , в якій зазначено, що законодавством України не передбачено призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам - іноземцям.

З даною позицією відповідача вона не погоджується, оскільки відповідь на її звернення надана відповідачем , який посилався на норми ЗУ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", які втратили чинність 13.01.2016 року на підставі ЗУ № 921-УІІІ від 24.12.2015 року і є таким , що порушує її право на соціальний захист.

Позивач прохає суд визнати дії УПСЗН виконавчого комітету Лубенської міської ради щодо припинення та не поновлення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання , в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відносно неї протиправними, зобов'язати УПСЗН виконавчого комітету Лубенської міської ради поновити або призначити виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання , в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з моменту порушення її соціального права та звільнити або відстрочити сплату судового збору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити.

Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради проти задоволення позову заперечувала, мотивуючи тим, що виплата щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання призначається не більше, ніж на 6 місяців. Після закінчення строку на який ці виплати були призначені, позивач до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради більше не зверталася.

Дослідивши матеріали, докази справи, заслухавши сторони суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 являється громадянкою Грузії, яка на підставі посвідки на постійне місце проживання , виданої СГІРФО Микитівського РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 30.12.2011 року була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2 з 23.05.2007 року, що підтверджується копією посвідки серії ДН № 05-13-371

У зв'язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції, позивачка разом з неповнолітньою дитиною в липні 2014 року переїхала до м. Лубни Полтавської області, де зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1.

17.10.2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради позивачку взято на облік як тимчасово переміщену особу та на виконання приписів Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» видано відповідну Довідку № від 17.10.2014 року.

Разом з позивачем, як тимчасово переміщену особу, зареєстровано неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 До переїзду в липні 2014 року її сім'ї до м. Лубни Полтавської області, м. Горлівка Донецької області залишався центром їх життєвих та соціальних інтересів. Зокрема, в інших містах України (в тому числі в Лубнах) позивач власного житла не має.

Пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, визначено, що грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

На виконання вказаних приписів діючого законодавства, позивачу було призначено державну допомогу на проживання та оренду житла.

ОСОБА_1 призначалася адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, з 17.10.2014 по 16.04.2015 року у розмірі 1768 грн. щомісяця та з 25.05.2015 року по 24.11.2015 року в розмірі 1833 грн.

09.06.2016 року позивач ОСОБА_1 отримала відповідь від відповідача УПСЗН виконавчого комітету Лубенської міської ради від 09.06.2016 року № 02-18/2201, в якій повідомлялося, що відповідно до ст. 1 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні. Вказаною відповіддю відповідачем фактично відмовлено позивачу у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505.

З даною позицією відповідача позивач не погоджується, оскільки відповідь на її звернення надана відповідачем , який посилався на норми ЗУ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", які втратили чинність 13.01.2016 року на підставі ЗУ № 921-УІІІ від 24.12.2015 року і є таким , що порушує її право на соціальний захист.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що обставини, які зумовили припинення виплат грошової допомоги ОСОБА_1, стали зміни до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» яка передбачає, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру в редакції станом на час виплати допомоги.

Відповідно до п. 14 ст. 4 Закону України № 1706-VII від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у день подання заяви заявнику видається довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або в той же день видається рішення про підстави відмови за підписом керівника такого органу соціального захисту, що здійснює облік внутрішньо переміщеної особи.

Із заявою про признання адресної допомоги ОСОБА_1 звернулася 17.10.2014 року, та сторонами даний факт не оспорюється.

Позивачці була видана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно якої термін її дії було продовжено з 17 жовтня 2015 року по 16 квітня 2016 року та повторно з 20.04.2016 року по 19.10. 2016 року, що підтверджується записами в довідці ( а.с.7).

Пунктом 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначено що у день подання заяви безоплатно видається довідка за формою, наведеною у додатку, яка роздруковується на папері формату А4 і підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою відповідного уповноваженого органу. Відомості про малолітніх, неповнолітніх внутрішньо переміщених осіб, які переміщуються разом з батьками або членами сім'ї, зазначаються у довідці одного із заявників. Строк дії такої довідки становить шість місяців з дати її видачі.

Вказане свідчить про те, що фактично Довідка про взяття на облік № від 17.10.2014 року діє з 17.10.2014 року по 19.10.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 921-VIII від 24.12.2015 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

До прийняття змін за № 921-VIII від 24.12.2015 частина 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачала, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до глави II Прикінцеві положення Закону України № 921-VIII від 24.12.2015 цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Офіційне видання вказаного закону в газеті Верховної Ради України Голос України відбулося 12 січня 2016 року за № 3

Отже, положення ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», які включають до внутрішньо переміщених осіб іноземців, які перебувають на території України на законних підставах та мають право на постійне проживання в Україні діють з 13 січня 2016 року.

Проте, до цього часу з 01 жовтня 2014 року іноземці, які постійно проживали на території України та перемістилися з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, серед яких була і позивачка , отримували довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з вказаних регіонів та оформляли відповідні соціальні виплати в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014, та Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України № 505 від 01.10.2014, ще в першій редакції зазначених підзаконних актів.

Абзац 2 пункту 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014, ще з моменту прийняття гласив, що довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

26 серпня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 636 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 та Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014, у зв'язку з якими поняття «громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» замінено поняттям «внутрішньо переміщені особи». Вищевказані зміни до підзаконних актів набрали чинності 09 вересня 2015 року, з цього моменту лише в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» висвітлювалося поняття «внутрішньо переміщеної особи». На той момент згідно з вищезазначеним Законом України внутрішньо переміщеною особою вважалися громадяни України, які постійно проживають в Україні.

Пунктом 8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, передбачено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Довідка про взяття на облік № від 17.10.2014 року надана позивачці відповідачем діє з 17.10.2914 року по 19.10.2016 року, підстав для її скасування до теперішнього часу не виникало, крім того, її дія не припинялася і на момент неузгодженості Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014 року і № 509 від 01.10.2014 року та ЗУ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" з 09.09.2015 року по 13.01.2016 року

Пунктом 4 частини 2 розділу І Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» доповнена частина 1 статті 4 Закону України від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка наголошує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частина 1 статті 12 Закону надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб і такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

На теперішній час, законодавством України не передбачено такої підстави , завдяки якої б припинялися або не призначалися виплати грошової допомоги , особам, які не мають громадянства України і які являються протиправними.

Судом встановлено і не заперечується сторонами про те, що позивачка дізналася про порушення свого права на отримання допомоги з листа УПСЗН виконавчого комітету Лубенської міської ради від 09.06.2016 року вих. № 02-18/2201

Разом із тим підставою для призначення та виплатити особі щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг є її звернення.

При огляді особової справи ОСОБА_1 у судовому засіданні було встановлено, що таке її звернення за спірний період у даній справі відсутнє.

Разом із тим, із листа відповідача від 09.06.2016 року вбачається, що дане звернення мало місце, про що прямо зазначається у даному листі.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 за період з 09.06.2016 року по 12.09.2016 року включно, тобто з часу відмови у призначенні даної допомоги та по час прийняття розпорядження відповідача від 15.09.2016 року, яким ОСОБА_1 з 13.09.2016 року призначено дану допомогу.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. У разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору ухвалою суду від 26.08.2016 року до ухвалення рішення, відповідачем по справі є суб'єкт владних повноважень та позов задоволено частково, суд вважає , що підстав для стягнення судового збору із осіб, які беруть участь у справі, не має.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про відмову в призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 за період з 09.06.2016 року по 12.09.2016 року включно.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Іващенко Ю. А.