Справа № 816/535/16
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 р.Справа № 816/535/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Чалого І.С. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2016р. по справі № 816/535/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, треті особи - Зіньківське відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області , Управління Пенсійного фонду України в Зіньковському районі Полтавської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

18.04.2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУНП в Полтавській області), треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Зіньківське відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУНП в Полтавській області щодо відмови у перерахунку грошового утримання (заробітної плати) ОСОБА_1 за період з 25.07.1986 року по 25.08.1986 року;

- зобов'язати ГУНП в Полтавській області провести перерахунок грошового утримання (заробітної плати) за період 25.07.1986 року по 25.08.1986 року за час робіт по ліквідації наслідків на ЧАЕС;

- зобов'язати ГУНП в Полтавській області видати довідку через підпорядкований підрозділ - Зіньківське відділення поліції ГУНП в Полтавській області, про грошове утримання з урахуванням перерахунку за перебування в стані бойової готовності, наведеного в довідці від 20.02.2015 року №1425 та відповідно до положень і постанови РМ СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 року №665-195, наказів СРСР від 11.06.1986 року №0130 і від 30.06.1986 року №0189 з врахуванням підвищення грошового забезпечення збільшеного в 2 рази, згідно постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року №524-156, нарахування премії - 60% від нарахування на підвищену заробітну плату відповідно до постанови РМ СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 року №665-195 та постанови РМ УРСРС і Української республіканської ради професійних Спілок від 10.06.1986 року №207-7.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року по справі №816/535/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Зіньківське відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задоволено.

Визнано дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку грошового забезпечення за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року протиправними.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період роботи останнього по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року з урахуванням перерахунку за перебування в стані бойової готовності, наведеного в довідці від 20.02.2015 року №1425, та відповідно до положень і постанови РМ СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 року №665-195, наказів МВС СРСР від 11.06.1986 року №0130, від 30.06.1986 року №0189 з урахуванням підвищення грошового забезпечення, збільшеного в два рази, згідно з постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРҐІС від 07.05.1986 року №524-156, нарахування премії - 60% від нарахування на підвищену заробітну плату відповідно до постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року №665-195 та постанови РМ УРСРС і Української республіканської ради професійних Спілок від 10.06.1986 року №207-7 з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 року №207-7, та видати довідку про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку через підпорядкований підрозділ - Зіньківське відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року по справі №816/535/16 та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що постанову винесено з порушенням норм матеріального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є інвалідом ІІ групи.

У 1986 році проходив службу в УВС виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів на посаді старшого інспектора відділення ДПН.

У період з 25.07.1986 року по 25.08.1986 року позивач виконував службові обов'язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З 1997 року позивач отримував пенсію як військовий пенсіонер МВС.

20.02.2015 року Зіньківським районним відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області видано ОСОБА_1 довідку про розмір грошового забезпечення за період з 25.07.1986 року по 25.08.1986 року, за змістом якої загальний розмір грошового забезпечення становить 1132,48 руб.

На підставі згаданої довідки та відповідно до постанови Зіньківського районного суду Полтавської області від 21.07.2015 року у справі №530/577/15-а, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2016 року, позивачу призначено пенсію відповідно до вимог частини першої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вважаючи за необхідне провести перерахунок грошового утримання з урахуванням приписів окремих нормативно-правових актів СРСР, 13.01.2016 року позивач звернувся до ГУНП в Полтавській області із заявою, на яку відповідач надав роз'яснення від 10.02.2016 року про відсутність підстав для відповідного перерахунку.

Не погодившись з такою відмовою та вважаючи за необхідне зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та видати довідку, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що неврахування при розрахунку грошового забезпечення позивача за період перебування останнього у зоні Чорнобильської АЕС перелічених вимог безпосередньо впливає на призначення пенсії ОСОБА_1, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача та у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Таким чином, неврахування при розрахунку грошового забезпечення позивача за період перебування останнього у зоні Чорнобильської АЕС вимог чинних у відповідний період нормативно-правових актів безпосередньо впливає на призначення пенсії.

Колегія суддів зауважує, що даний спір стосується наявності підстав для проведення перерахунку грошового утримання ОСОБА_1 за період перебування останнього у ІІ-й зоні небезпеки ЧАЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986 та видачі оновленої довідки про заробіток.

При цьому питання фактичного нарахування та виплати позивачу грошового утримання з урахуванням нормативних актів з грифом "Таємно", прийнятих за часів Союзу РСР, не стосується предмету дослідження у даній справі, оскільки спір, що виник між сторонами, стосується саме права позивача на відповідні нарахування та наявність підстав для їх включення до довідки, що подається до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 року у справі № 1-13/2013 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, а відтак позивач має право ініціювати в суді питання про правомірність нарахування йому грошового утримання за період перебування у ІІ-й зоні небезпеки ЧАЕС з 25.07.1986 року по 25.08.1986 року.

Статтею 3 Закону України "Про правонаступництво України" передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Згідно вимог статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Колегія суддів зазначає, що умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов'язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

Як зазначено у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 року № 03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", листом Держкомпраці УРСР від 13.06.1989 року № 10-769 повідомлено про зняття грифу "секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 року № 1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 року № 1767-рс і від 11.12.1986 року № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 року № 168-5, від 10.06.1986 року № 207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.1986 року, від 16.12.1986 року № 694-рс, від 06.01.1988 року № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 09.05.1986 року, № 58с від 11.06.1986 року, № 132с від 16.09.1986 року, № 179с від 25.12.1986 року, № 8с від 22.01.1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 05.06.1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

При цьому, пунктом першим названої Постанови передбачено поширення на військовослужбовців дії пунктів 1 та 10 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС".

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС" передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100% військовослужбовцям військових частин і органів КДБ СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, виконуючим службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, мали виплачуватись посадові оклади та оклади за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі. Аналогічні за змістом положення містились у наказах СРСР від 11.06.1986 року № 0130 та від 30.06.1986 року № 0189.

Окрім того, відповідно до пункту 4 Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 05.06.1986 року № 665-195 установлено максимальний розмір премії - 60 відсотків тарифної ставки (окладу) в місяць.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій дозволено підвищувати до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7).

У свою чергу, підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 року № 207-7 передбачено обмеження розміру премії у 400 карб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 (207с-86-п ) (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Таким чином, виплата премії та її максимальний розмір визначений нормативно-правовими актами, отже, працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7) таких випадків (позбавлення або зменшення розміру премії) не передбачено.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано до судів першої та апеляційної інстанцій доказів позбавлення чи зменшення розміру премії ОСОБА_1 за час перебування в зоні ЧАЕС.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 25.07.1986 року по 25.08.1986 року виконував службові обов'язки у другій зоні Чорнобильської АЕС загалом 32 доби. У зазначений період позивач знаходився в м. Чорнобиль безвиїзно.

На дату відрядження до м. Чорнобиль позивач перебував на посаді старшого інспектора відділення ДПН УВС виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів на посаді. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, визначено переліченими вище нормативно-правовими актами, що є діючими на даний час.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок грошового забезпечення позивача за період з 25.07.1986 року по 25.08.1986 року має проводитись з урахуванням приписів зазначених вище нормативних актів, якими врегульовано порядок оплати праці робітників та службовців.

Разом з тим, як встановлено зі змісту довідки Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області від 20.02.2015 року № 1425, позивачу нарахована заробітна плата за липень 1986 року в розмірі 247,73 крб. та за серпень 1986 року - 884,75 крб., з них:

- за основним місцем роботи: липень - 53,41 крб., серпень 190,75 крб.;

- у зоні відчуження: з 25 липня по 31 липня 1986 року - 194,32 крб., з 01 по 25 серпня 1986 року - 694,00 крб.

Будь-які інші нарахування позивачу не здійснювались та у довідці від 20.02.2015 року № 1425 не враховані.

Згідно з частиною третьою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до положень пункту 3 названого Порядку у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

У разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

В усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року N 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку (пункт 6 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що неврахування при розрахунку грошового забезпечення позивача за період перебування останнього у зоні Чорнобильської АЕС перелічених вимог безпосередньо впливає на призначення пенсії ОСОБА_1

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року по справі №816/535/16 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2016р. по справі № 816/535/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Чалий І.С. Пянова Я.В.
Повний текст ухвали виготовлений 11.10.2016 р.