Справа № 465/2899/16-а
Суддя: Дзеньдзюра С. М.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.09.2016 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту дерпартаменту гуманітарної політики ЛМР про визнання дій в недоврахуванні і недоплаті щорічної допомоги на оздоровлення протиправними, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до Франківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту дерпартаменту гуманітарної політики ЛМР про визнання дій в недоврахуванні і недоплаті щорічної допомоги на оздоровлення протиправними.

В обґрунтування позову посилається на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії А №108232 с, виданим Львівською обласною державною адміністрацією 22 квітня 2008 року, є інвалідом 2-ї групи по захворюваннях, пов'язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, експертним висновком від 27.04.2012р. за № 13605 та довідкою МСЕК серії 10 AAA № 015977 від 23.08.2012р. Вказує що у 2016 році звернувся до відповідача з заявою в якій просив здійснити нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2016 рік, проте в листі 2605/11-5447 від 07.04.2016 року Франківський відділ соціального захисту зазначає, що виплата допомоги на оздоровлення громадянам з числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 1-ої, 2-ої групи, проводиться у розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України, а саме в сумі 120,00 грн. За 2016 рік допомога на оздоровлення буде виплачена при наявності відповідних коштів до кінця поточного року. Вважає відмову Франківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту дерпартаменту гуманітарної політики ЛМР незаконною. Просить позов задоволити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив визнати протиправними дії Франківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в частині недоврахування та недоплати допомоги на оздоровлення згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язати Франківський відділ соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести донарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стягнути з Франківського відділу соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на його користь кошти в сумі 7250,00 грн.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення в яких позов заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Вказав, що відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам І і II групи - 120 грн. Міністерство соціальної політики України є головним розпорядником коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (п. 1 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936). Міністерство фінансів України і Державне казначейство України забезпечують виділення коштів Міністерств) соціальної політики України для виплати щорічної одноразової допомоги на оздоровлення для подальшого перерахування їх місцевим органам соціального захисту. Франківський відділ соціального захисту, як орган місцевого самоврядування, здійснює лише перерахування державних коштів, шляхом реалізації делегованих державних повноважень відповідно до ч.3 ст.143 Конституції України і не може відповідати за встановлення розмірів допомог, самостійно визначати їх збільшення або зменшення. Відповідно до вищенаведеного, збільшення розміру допомоги можливе за умов суттєвого збільшення фінансування з Державного бюджету та внесення змін до нормативно-правових актів, згідно яких проводиться виплата даної допомоги, тобто призначення та виплата щорічної допомоги на оздоровлення здійснюється виключно за кошти Державного бюджету. Франківський відділ соціального захисту здійснює виплату щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на підставі і в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, тому не має жодних правових підстав визнання дій відділу неправомірними. Просив відмовити в позові.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справ керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень у тому числі органів державної влади.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії А №108232 С (а.с.6).

ОСОБА_1 втратив 80% професійної працездатності, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним із роботами по ліквідації Чорнобильської АЕС, що підтверджується випискою із акту огляду МСЕК серії 10 ААА №015977, та йому встановлено другу групу інвалідності пожиттєво (а.с.7).

Як вбачається із Експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії №03 від 27.04.2012р., розглянуто заяву ОСОБА_1 на предмет встановлення причинного зв'язку захворювань, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до якого встановлено діагноз : Са лівої нирки Т1NOMO ст І кл. гр.ІІІ. Висновок: захворювання повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону №230/96-ВР від 26.06.1996р.) щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, інвалідам 1-ої та 2-ої групи виплачується у розмірі п'ять мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати.

В подальшому до ст.48 вищевказаного Закону внесено зміни, відповідно до яких щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Останні зміни внесені Законом України №76-VIII від 28.12.2014р. Пунктом 16 розділу III Прикінцевих Положень цього Закону зобов'язано Кабінет Міністрів у місячний строк з дня набрання чинності цим законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати допомоги на оздоровлення за 2016 рік.

Франківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської Ради листом за №2605/11-5447 від 07.04.2016р. повідомив позивача, що виплата на оздоровлення буде здійснена при наявності відповідних коштів до кінця поточного року в сумі 120 гривень, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.9).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено розміри компенсацій за шкоду, заподіяну здоров'ю, в абсолютних сумах.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України в системному зв'язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22 та статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

Отже, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Як встановлено судом, Кабінетом Міністрів України у 2016 році на час розгляду даної адміністративної справи, не було прийнято рішення на застосування норм і положень ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Крім цього, суд приходить до висновку, що виплата в сумі 120 грн. на оздоровлення, яка була встановлена Постановою Кабінету Міністрів України, не відповідає принципу пропорційності і справедливості та ставить під сумнів власне сутність змісту права позивача на отримання допомоги на оздоровлення, зважаючи на те, що з 2005р. по 2016р.р. відбулося суттєве збільшення мінімальної заробітної плати, а отже сума у розмірі 120 гривень, яка була встановлена у 2005р. не відповідає змісту та сутності допомоги на оздоровлення, оскільки за вказані кошти позивач буде позбавлений можливості оздоровитись.

Суд приходить до висновку, що застосування відповідачем постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у 2016 році при визначенні розміру виплат, передбачених статтею 48 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є протиправним.

При вирішенні спору суд також враховує вимоги ч.2 ст.22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, ст. 64 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Враховуючи вищенаведене, з метою поновлення порушеного права позивача, слід визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування щорічної допомоги на оздоровлення, яка передбачена ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562.

Згідно з положенням ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З врахуванням вимог ст.ст.22, 64 Конституції України, з метою забезпечення права позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, застосуванню підлягають норми нормативного акту, який є вищим за юридичною силою, тобто в даному випадку норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У ч.1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, представник відповідача не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування правомірності своїх дій. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7-12, 17, 18, 71, 86, 160-162, 167, 171-2 КАС України, Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст.22,64 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року N 3-рп/2012, суд,-

п о с т а н о в и в :

позов задоволити.

Визнати протиправними дії Франківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в частині недоврахування та недоплати допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Франківський відділ соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести донарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2016 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути з Франківського відділу соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 7250,00 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення або з дня отримання копії постанови.

Суддя Дзеньдзюра С.М.