Справа № 569/5832/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Першко О.О.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"10" жовтня 2016 р. Справа № 569/5832/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Майора Г.І.

Шевчук С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "22" серпня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у місті Рівному Департаменту патрульної поліції, Інспектора Роти №2 Управління патрульної поліції у місті Рівному Департаменту патрульної поліції Тхорука Сергія Олексійовича про визнання незаконною та скасування постанова в справі про адміністративне правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій інспектора Роти № 2 Управління патрульної поліції у місті Рівному Департаменту патрульної поліції рядового поліції Тхорука С.О. щодо складання постанови серії ПС2 №762371 від 10.05.2016 про адміністративне правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення ч.1 ст. 126 КУпАП незаконними, визнання незаконною та скасування постанови, закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 22.08.2016 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що страховий поліс пред'являється водієм виключно на вимогу посадових осіб органів, визначених у п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказав, що оскільки працівниками Національної поліції не складався протокол про порушення ПДР та не оформлялися матеріали ДТП, законні підстави для вимоги пред'явлення страхового полісу відсутні.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Встановлено, що 10 травня 2016 року інспектором Роти № 2 Управління патрульної поліції у місті Рівному Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Тхоруком С.О. винесено постанову серії ПС2 № 762371 у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_3

З постанови вбачається, що 10 травня 2016 року о 11 год. 40 хв. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «ALFA ROMEO» н.з. НОМЕР_1 по вул. Відінська, 8 в м. Рівне здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги розділу 33 ПДР України, та не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ПДР.

Враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції покликався на те, що дії працівника патрульної поліції Тхорука С.О. щодо накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП на позивача є правомірними та законними.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 15.1 Правил дорожнього руху України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 15.2 ПДР України визначено, що за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Відповідно п. 15.3 ПДР України у населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

В зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняється зупинка та стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснюють посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження багажу). Додатком 1 до ПДР України визначені заборонені знаки, а саме дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена».

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що порушення правил дорожнього руху України є перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобі більш як на двадцять кілометрів на годину, порушенням вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходів, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач, не заперечуючи факту знаходження автомобіля «ALFA ROMEO» н.з. НОМЕР_1 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», посилається на відсутність доказів про те, що саме він залишив вказаний автомобіль у вказаному місці.

Проте, як вбачається з дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери, наданого відповідачем, на якому зафіксовано транспортний засіб «ALFA ROMEO», розмову з позивачем, знак 3.34 «зупинку заборонено» та знаходження вказаного автомобіля під дією вказаного знаку, позивач вказав, що він здійснив зупинку транспортного засобу та відійшов від автомобіля лише на п'ять хвилин, сперечався з інспектором поліції щодо дії знаку та необхідності пред'явлення полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не заперечуючи при цьому, що він керував автомобілем, що повністю спростовує посилання на відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.21.1 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Згідно п.21.3. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно п.21.2. Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: Відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Позивач не заперечує ту обставину, що він на вимогу працівника поліції не пред'явив поліс для перевірки.

Посилання позивача, що відповідачем не дотримано положення п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставними, оскільки у законі визначені лише два випадки, коли пред'являється поліс, зокрема, при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. З оскаржуваної постанови вбачається, що останній вчинив кілька адміністративних правопорушень, а саме здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3,34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги 9.1, розділ 33 ПДР та порушив п.2.1г ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП тягне за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкція частини 1 ст. 126 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу в розмірі двадцять п'ять неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 425 грн.

За правилами ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 10.05.2016 позивач не дотримався вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та не мав при собі полісу обов'язкового страхування власників транспортних засобів, чим порушив 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.126 КУпАП України, а тому на нього правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., що в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Будь-яких доказів наявності у позивача поліса обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності станом на 10.05.2016, а також на час прийняття постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, так само, як і на момент розгляду справи судом позивачем не надано.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість відмови ОСОБА_3 в позові.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "22" серпня 2016 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Г.І. Майор

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 вул.Симона Петлюри,буд.9,м.Рівне,33028

3- відповідачам: Управління патрульної поліції у місті Рівному Департаменту патрульної поліції вул.С.Бандери,14-А,м.Рівне,33000

4 -Інспектор Роти №2 Управління патрульної поліції у місті Рівному Департаменту патрульної поліції Тхорук Сергій Олексійович вул.С.Бандери,14-А,м.Рівне,33000

- ,