Справа № 824/723/16-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/723/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Зайцевої Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 15 серпня 2016 року №000040 у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позову вказувала про безпідставність винесення відповідачем оскаржуваного рішення, оскільки воно прийнято за порушення нею постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957, в той час як ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 червня 2016 року постанова Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №426 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957» визнана незаконною.

Відтак, відповідач застосував нечинну норму при складанні акту (довідки) та прийняв внаслідок цього незаконне рішення про застосування фінансових санкцій.

Крім цього, позивач вказала, що жодним законодавчим актом не визначено поняття «чекова інформація», яка перевіряючим була взята за основу висновків для перевірки, що є порушенням статті 83 Податкового кодексу України.

Отже, на думку позивача, акт складений на незаконних підставах не є підставою для винесення рішення про застосування фінансових санкцій.

Позивач просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач проти задоволення позову заперечував. В обґрунтування своїх заперечень вказував, що на підставі акту перевірки відносно ОСОБА_3 Чернівецькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернівецькій області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 15 серпня 2016 року №000040. Зазначив, що в ході перевірки встановлено реалізацію позивачем горілки за ціною, яка є нижчою за встановлену мінімальну роздрібну ціну, що є порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про встановлення мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв». Тому до ОСОБА_3 застосовано фінансову санкцію в розмірі 10000 грн.

Наголошував, що оскаржуване позивачем рішення прийняте з урахуванням вимог законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а доводи позивача є необґрунтованими.

Відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_3 була фізичною особою-підприємцем, зареєстрованою від 18 квітня 2011 року за №0030261, у власності якої є магазин за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи та згідно пояснень відповідача, відповідно до наказу Чернівецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області від 27 липня 2016 року № 347 «Проведення фактичної перевірки» та направлень на перевірку від 27 липня 2016 року №№00650, 00651 проведено фактичну перевірку магазину суб'єкта господарювання ОСОБА_3 за період з 26 квітня 2014 року по 05 серпня 2016 року, за результатами якої складено акт від 05 серпня 2016 року № 1830/24-12-40-16/НОМЕР_1.

Згідно вказаного акту перевірки та почекової інформації РРО аналітичної підсистеми АІС «Податковий блок», встановлено, що 12 липня 2015 року о 08 год.36 хв. через реєстратор розрахункових операцій здійснено реалізацію горілки «Перша гільдія» ємністю 0,5 л, міцністю 40 % за ціною 43,40 грн, яка є нижчою за встановлену мінімальну роздрібну ціну - 49,90 грн.

Під час перевірки контролюючим органом було встановлено порушення позивачем вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

На підставі зазначеного, Чернівецька ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області винесла рішення від 15 серпня 2016 року №000040 про застосування фінансових санкцій до ОСОБА_3

Вказаним рішенням згідно з абзацом тринадцятим частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000 грн за порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про встановлення мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме: роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.

Не погоджуючись з наведеним рішенням суб'єкта владних повноважень, ОСОБА_3 звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 цього Закону роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування; алкогольні напої - продукти одержані шляхом спиртового бродіння цукром'ясних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирт етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, як зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних 2103 90 30 00,2106 90 згідно з УКТ ЗЕД; слабоалкогольні напої - алкогольні напої з вмістом етилового спирту від 0,5 до 8,5 відсотка об'ємних одиниць та екстрактивних речовин не більше як 14, г на 100 куб.см., виготовлені на основі водно-спиртової суміші з використанням інгредієнтів, напівфабрикатів та консервантів, насичені та ненасичені діоксином вуглецю.

Частиною десятою статті 18 Закону №481/95-ВР надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв було установлено згідно з додатком постановою Кабінету Міністрів України за №957 від 30 жовтня 2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі - Постанова № 957 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до Постанови №957 встановлено мінімальну роздрібну ціну за 1 літр 100-відсоткового спирту, що застосовується до 31 серпня 2015 року в розмірі 249, 50 грн. за товар «горілку та лікеро-горілчані вироби, інші».

Відповідно до примітки першої додатку до Постанови №957 мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п'ять зірочок та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) та місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Тобто, ціна горілки міцністю 40% розлитої у ємність 0,5 літра до 31 серпня 2015 року повинна бути не меншою як 49,90 грн. (249,50 х 40 х 0,5/100 = 49,90 грн.).

Фактичною перевіркою встановлено реалізацію 0,5 літра горілки «Перша гільдія» за ціною 43,40 грн. за 0,5 літра, що підтверджується відомостями ІС «Податковий блок» аналітичної підсистеми «чеки».

Абзацом тринадцятим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону №481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 (далі - Порядок №790).

За змістом пунктів 2 та 3 Порядку №790 за порушення, передбачені статтею 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Згідно пункту 5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що на підставі, зокрема, акту перевірки за вчинення порушень, визначених статтею 17 Закону №481/95-ВР, органами доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.

Враховуючи встановлені в ході розгляду даної справи обставини та зважаючи на наведені положення законодавства, суд вважає про наявність у відповідача компетенції та обґрунтованих підстав для притягнення позивача - суб'єкта господарювання (суб'єкта підприємницької діяльності) до фінансової відповідальності у вигляді штрафу за роздрібну торгівлю алкогольним напоєм (горілкою) за ціною, нижчою за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такий напій.

Факт указаного порушення, що мало місце 12 липня 2015 року, було встановлено відповідачем за результатом проведеної фактичної перевірки у позивача, про що складено відповідний акт, та підтверджується наданою відповідачем почековою інформацією РРО аналітичної підсистеми АІС «Податковий блок».

Таким чином, суд вважає про правомірність рішення про застосування фінансових санкцій від 15 серпня 2016 року №000040.

Як вбачається матеріалів справи, позивачем фактично не оскаржуються підстави та дії контролюючого органу щодо проведення перевірки. Також позивачем в ході розгляду справи не спростовувався та не оспорювався розмір застосованого до нього штрафу.

Водночас в обґрунтування позову ОСОБА_3 посилається на те, що нормативно-правовий акт (постанова Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №426, якою внесено зміни до Постанови №957), вимоги якого на думку відповідача не дотримано позивачем, втратив свою чинність, тобто відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення застосував нечинну норму.

У зв'язку з цим, судом встановлено та не заперечувалось сторонами цієї справи те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року у справі №826/17459/15 постанову Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №426 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957» визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року у справі №826/17459/15 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 червня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року у справі №826/17459/15 залишено без змін.

Суд зазначає, що у разі визнання судом незаконним та нечинним нормативно-правовий акт, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, такий акт втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.

Дана позиція підтверджується, зокрема, і постановою Верховного Суду України від 08 грудня 2009 року у справі № 21-1573во09.

Отже, постанова Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №426 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957» залишалась чинною до 11 лютого 2016 року - дати набрання законної сили судового рішення про визнання її незаконною та нечинною. Тобто станом на день вчинення позивачем порушення, яке полягало у здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, - 12 липня 2015 року вказаний нормативно-правовий акт був чинним.

Відтак, указані вище доводи позивача в обґрунтування позову є безпідставними й такими, що не свідчать про протиправність оскаржуваного рішення.

Щодо посилань позивача на незаконне взяття відповідачем за основу висновків для перевірки «почекової інформації», то вони також не свідчать про обґрунтованість позову.

Так, відповідно до підпункту 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є податкова інформація.

Згідно статті 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Судом встановлено що почекову інформацію РРО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 отримано з аналітичної системи АІС «Податковий блок», а інформація розміщена в цій системі є службовою та використовується для виконання покладених на контролюючі органи функцій і завдань.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно частини першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, який заперечував проти позову, довів обґрунтованість та правомірність оскаржуваного позивачем рішення.

При його прийнятті Чернівецька ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Натомість доводи позивача, з огляду на вищевикладене, є безпідставними. Позивачем в ході судового розгляду справи не було надано суду жодних належних доказів, на підставі яких можна було б дійти висновку про помилковість тверджень відповідача щодо допущення 12 липня 2015 року ФОП ОСОБА_3 порушення (роздрібна торгівля алкогольним напоєм (горілкою) за ціною, нижчою за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такий напій), за яке Законом №481/95-ВР передбачена фінансова відповідальність.

Отже, враховуючи, що позивачем не наведено обставин, які б свідчили про протиправність проведення перевірки чи порушення відповідачем норм Закону №481/95-ВР, Порядку №790 при прийнятті оскаржуваного рішення, а відповідачем, у свою чергу, надано належні докази про встановлення факту допущення позивачем порушення норм законодавства, діючого на час вчинення таких дій, та обґрунтовано правомірність притягнення останнього до фінансової відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_3 позову.

Керуючись статтями 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 06 жовтня 2016 року.