Справа № 809/194/16
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Справа № 876/2628/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування припису за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання висновків, зазначених в акті перевірки № 2 від 09.02.2016 року, нечинними та скасування припису № 2 від 10.02.2016 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2016 року провадження у справі в частині визнання нечинними висновків комісії Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, зазначених в акті перевірки № 2 від 09.02.2016 року - закрито.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року позов задоволено. Скасовано припис Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області № 2 від 10.02.2016 року «Про недопущення повторних порушень».

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, просив скасувати постанову і постановити нове рішення - про відмову в задоволенні позову. Обґрунтовуючи незгоду із постановою, Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області вказало, що позивач порушив вимоги абзацу 13 частини 2 статті 41, частини 3 статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме не надав на перевірку письмових доказів вжиття ним заходів щодо пошуку холодильного обладнання, яке було у власності боржника; порушив вимоги абзацу 8 частини 2 статті 41, частини 3 статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме не надав на перевірку документи, які б свідчили про вжиття ліквідатором ТзОВ «Денір» заходів по стягненню дебіторської заборгованості в розмірі 600000 грн.; порушив вимоги частини 9 статті 41, частини 3 статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме не надав на перевірку письмового підтвердження щомісячного звітування перед комітетом кредиторів ТзОВ «Денір» за період з 28.08.2014 року по 30.09.2015 року. Тому відповідачем було правомірно надано припис про недопущення таких порушень в майбутньому. При цьому у судовому рішенні відсутнє посилання на докази, що спростовують викладені в акті перевірки висновки.

У судовому засіданні представник апелянта Рудакова О.О. підтримала апеляційну скаргу та пояснила, що оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому його слід скасувати. Зауважила, що позивач при проведенні перевірки зобов'язаний був надати документи що підтверджують вчинення ним дій відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та зауважив, що він не міг надати відповідні документи, так як на момент перевірки вже не здійснював обов'язки ліквідатора ТОВ «Денір» і всі документи передав у встановленому порядку іншому керуючому.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ПАТ «Полтава-банк» подав Головному територіальному управлінню юстиції в Івано-Франківській області скаргу № 005-006/2563 від 08.10.2015 року на діяльність арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання ним повноважень ліквідатора ТОВ «Денір» щодо невжиття належних заходів щодо пошуку холодильного обладнання, яке було у власності боржника, щодо стягнення дебіторської заборгованості в розмірі 600000 грн., не надання ліквідатором не рідше одного разу на місяць комітету кредиторів звіту про свою діяльність, не виконання ухвал суду (а.с. 45).

Відповідачем було проведено з 27.01.2016 року по 29.01.2016 року позапланову невиїзну перевірку діяльності позивача та про що складено акт перевірки № 2 від 09.02.2016 року (а.с. 11-15).

У вказаному акті перевірки Головним територіальним управління юстиції в Івано-Франківській області встановлено порушення, які не підлягають усуненню.

За результатами перевірки відповідачем було внесено припис № 2 від 10.02.2016 року щодо недопущення арбітражним керуючим у подальшій діяльності аналогічних порушень, а саме:

- вимоги абзацу 13 частини 2 статті 41, частини 3 статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме: арбітражний керуючий не надав на перевірку письмових доказів вжиття ним заходів щодо пошуку холодильного обладнання, яке було у власності боржника;

- вимоги абзацу 8 частини 2 статті 41, частини 3 статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме: арбітражний керуючий ОСОБА_1 не надав на перевірку документи, які б свідчили про вжиття ліквідатором ТзОВ «Денір» заходів по стягненню дебіторської заборгованості в розмірі 600000 грн.;

- вимоги частини 9 статті 41, частини 3 статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме: на перевірку арбітражний керуючий не надав письмового підтвердження щомісячного звітування перед комітетом кредиторів ТзОВ «Денір» за період з 28.08.2014 року по 30.09.2015 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо незаконності припису з таких мотивів.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України; банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури; боржник - юридична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов'язаннями, які виникли у фізичної особи у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов'язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

За приписами статті 4 вказаного Закону, арбітражні керуючі є суб'єктами незалежної професійної діяльності. Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів. Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном. Про призначення розпорядника майна виноситься ухвала.

Частина 4 вказаної статті передбачає, що розпорядник майна несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх повноважень відповідно до законодавства України. Повноваження розпорядника майна припиняються з дня припинення провадження у справі про банкрутство, а також у разі затвердження господарським судом мирової угоди, призначення керуючого санацією або ліквідатора, якщо інше не передбачено цим Законом.

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) визначає ст. 106 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що позапланові виїзні та невиїзні перевірки здійснюються за зверненнями громадян чи юридичних осіб, якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства. Для проведення невиїзної перевірки державний орган з питань банкрутства надсилає арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений в запиті строк арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) надсилає державному органу з питань банкрутства вмотивовану відповідь та копії відповідних документів.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 року № 1284/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.07.2013 року за № 1113/23645, затверджено Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - Порядок № 1284/5).

Відповідно до п. 1.3 Порядку № 1284/5, контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - арбітражний керуючий) здійснюють Мін'юст як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства. Мін'юст та його територіальні органи з питань банкрутства є органами контролю.

Згідно з п. 2.1 Порядку № 1284/5, контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Відповідно до п. 2.2 Порядку № 1284/5, контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.

Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів: проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого (далі - Довідка); надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень; складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень (п. 2.3 Порядку № 1284/5).

Відповідно до п. 2.6 Порядку № 1284/5, підставами для проведення позапланової перевірки, серед іншого, є: звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю.

Згідно з п. 2.6.1 Порядку № 1284/5, позапланова перевірка здійснюється органом контролю за наявності згоди Мін'юсту на її проведення, крім випадків проведення позапланової перевірки з підстав, передбачених абзацами п'ятим і шостим пункту 2.6 цього розділу.

Відповідно до п. 5.1 Порядку № 1284/5, в останній день перевірки орган контролю складає та підписує Довідку (додаток 5) у двох примірниках. Один примірник Довідки надається арбітражному керуючому, який перевірявся, або його представнику, другий зберігається в органі контролю.

Арбітражний керуючий має право протягом п'яти робочих днів після складення Довідки надати в письмовій формі свої пояснення, зауваження, заперечення до неї разом з необхідними документами або усунути виявлені під час перевірки порушення та надати інформацію про це комісії (п. 6.1 Порядку № 1284/5).

Згідно з п. 6.2 Порядку № 1284/5, орган контролю зобов'язаний протягом двох робочих днів після завершення строку для надання арбітражним керуючим заперечень щодо Довідки опрацювати надані арбітражним керуючим пояснення, зауваження, заперечення.

Комісія готує акт перевірки діяльності арбітражного керуючого (додаток 7) (далі - акт перевірки) протягом: двох робочих днів з дня підписання Довідки, якщо арбітражний керуючий підписав Довідку без зауважень і заперечень; двох робочих днів після завершення строку для надання арбітражним керуючим пояснень, зауважень, заперечень щодо Довідки (п. 6.3 Порядку № 1284/5).

Відповідно до п. 6.9 Порядку № 1284/5, у разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі акта перевірки за наявності відповідних підстав виносить припис про недопущення повторних порушень (додаток 7) (далі - припис) та (або) розпорядження про усунення виявлених порушень (додаток 8) (далі - розпорядження).

Орган контролю виносить розпорядження щодо порушень, які можуть бути усунені арбітражним керуючим, а щодо інших порушень - припис (п. 6.1.9 Порядку № 1284/5).

Згідно з п. 6.12 Порядку № 1284/5, у приписі міститься інформація про виявлені під час перевірки порушення, які усунути неможливо, та зобов'язання арбітражного керуючого не допускати аналогічних порушень. У разі якщо арбітражним керуючим протягом року не вчинено аналогічних вказаним у приписі порушень, припис вважається виконаним.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно ухвали Господарського суду Рівненської області від 30.09.2015 року у справі № 918/220/14 арбітражного керуючого ОСОБА_1 звільнено від повноважень ліквідатора ТОВ «Денір» за його заявою. Призначено ліквідатором ТОВ «Денір» арбітражного керуючого Михайловського С.В. Зобов'язано арбітражного керуючого ОСОБА_1 передати в десятиденний строк з дня винесення даної ухвали ліквідатору Михайловському С.В. бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута. Продовжено термін ліквідаційної процедури ТОВ «Денір» до 27.02.2016 року (а.с. 22-24). Дана ухвала суду набрала законної сили згідно постанови Рівненського апеляційного адміністративного суду 09.11.2015 року (а.с. 17-20).

На виконання вищезазначеної ухвали Господарського суду Рівненської області арбітражним керуючим ОСОБА_1 передано ліквідатору Михайловському С.В. документи та матеріали банкрута ТОВ «Денір» про що свідчить акт прийому-передачі від 09.11.2015 року (а.с. 21).

В поясненнях на скаргу ПАТ «Полтава-банк» від 06.11.2015 року та запереченнях на висновки по скарзі ПАТ «Полтава-банк» позивачем зазначено про вжиття ним заходів з розшуку обладнання, стягнення заборгованості та інформування ПАТ «Полтава-Банк», як кредитора.

На підтвердження відсутності порушень, при проведені перевірки позивачем надано документи, які перебували у позивача із зазначенням, що решта документів передана позивачем призначеному ліквідатору Михайловському С.В. Вказані обставини висвітлені в довідці про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 29.01.2016 року.

Отже, на момент перевірки ОСОБА_1 вже не являвся ліквідатором ТОВ «Денір» і всі документи згідно акту були передані іншому арбітражному керуючому, а тому і подати їх до перевірки не міг.

Однак відповідач не дослідив первинну документацію, що була оформлена позивачем під час виконання обов'язків ліквідатора ТОВ «Денір», маючи змогу витребувати її від іншого арбітражного керуючого, в той час як сам позивач на момент перевірки не мав можливості надати такі документи через їх передачу іншому ліквідатору.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість висновків перевірки.

Крім цього, згідно ухвали Господарського суду Рівненської області від 30.09.2015 року по справі № 918/220/14 за результатами розгляду скарги ПАТ «Полтава-банк» на бездіяльність ОСОБА_1 ліквідатора ТОВ «Денір», встановлено необґрунтованість скарги про неналежне виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 обов'язків ліквідатора боржника.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 9 листопада 2015 року апеляційну скаргу кредитора ПАТ «Полтава-банк» на ухвалу господарського суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року у справі № 918/220/14 було відхилено, а вищевказане судове рішення залишено без змін. При цьому суд апеляційної інстанції у постанові вказав, що належними доказами встановлено факт вчинення арбітражним керуючим ОСОБА_1 обов'язків з розшуку майна підприємства, стягнення дебіторської заборгованості , а також подання звітності ПАТ «Полтава-банк» (а.с. 17-20).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, оскільки цим рішенням встановлено відсутність порушень позивачем обов'язків ліквідатора ТОВ «Денір», зокрема щодо розшуку обладнання, стягнення дебіторської заборгованості, а також подання звітів, відповідно висновки відповідача щодо наявності таких порушень спростовано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що викладені в оскаржуваній постанові суду.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року по справі № 809/194/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст складено 10 жовтня 2016 року.