Справа № 299/123/16-а
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Справа № 876/4313/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Попка Я.С.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року по справі № 299/123/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким після зміни позовних вимог просив визнати незаконним наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області №37 о/с від 23.11.2015 року, поновити його на роботі та стягнути на його користь з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.; витребувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №2388 о/с від 06.11.2015 року; визнати Міністерство внутрішніх справ України співвідповідачем у даній справі.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_1 постанову суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що про звільнення за скороченням штатів його не було повідомлено, а з наказом МВС України не ознайомлено, не попереджено про реорганізацію та скорочення штатів, а обмежили його тільки видачею трудової книжки та військового квитка.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.ст. 41, 196 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції, та приймає нову постанову, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 10 травня 2005 року відповідно до наказу № 117 о/с УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ до Виноградівського РВУ МВС України в Закарпатській області (а.с.10).

Відповідно до наказу УМВС України в Закарпатській області № 603 о/с від 24 грудня 2010 року позивача звільнено з посади в органах внутрішніх справ та відряджено із залишенням у кадрах МВС України до Широківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (а.с.7).

Рішенням Широківської сільської ради позивач був обраний секретарем сільської ради.

Відповідно до рішення Широківської сільської ради від 17 листопада 2015 року "Про обрання секретаря Широківської сільської ради" позивача повторно обрано секретарем Широківської сільської ради з повідомленням керівництва МВС для видачі відповідно наказу про залишення його при Широківській сільській раді (а.с.13).

Відповідно до наказу МВС України від 06 листопада 2015 року № 2388 о/с "По особовому складу", звільнено капітана міліції ОСОБА_1, прикомандированого до Широківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області з 06.11.2015 року в запас Збройних Сил України за пунктом 63 Положення проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

Відповідно до наказу УМВС України в Закарпатській області від 23 листопада 2015 року № 37 о/с "По особовому складу", згідно з п. 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил України за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) (а.с.12).

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування" секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування" секретар сільської, селищної, міської ради не може суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.

Як підтверджено матеріалами справи, після обрання позивача депутатом сільської ради, наказом УМВС України в Закарпатській області від 24.12.2010 року № 603 о/с звільнено старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Виноградівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області з 11.11.2010 року та прикомандировано до Широківської сільської ради Виноградівського району. Згідно рішення Широківської сільської ради від 17.11.2015 року № 3 позивача обрано (повторно) секретарем Широківської сільської ради.

02.07.2015 року прийнято Закон України «Про національну поліцію», опублікований 06.08.2015 року, який набрав чинності 07.11.2015 року, а його окремі положення - 07.08.2015 року.

Питання звільнення зі служби в органах внутрішніх справ регламентовано п.10 Прикінцевих та Перехідних положень Закону, згідно якого працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

З системного аналізу вказаної норми слідує, що законодавець визначив виключно дві умови для можливості звільнення зі служби працівника міліції :1) відмова від проходження служби в поліції; 2) неприйняття на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення.

Однак судом не встановлено факту відмови позивача від проходження служби в поліції. Крім цього суд враховує, що позивач не міг бути прийнятий на службу до поліції до закінчення своїх повноважень як секретаря сільської ради, так як відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування" секретар сільської, селищної, міської ради не може суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.

Пунктом 11 Прикінцевих та Перехідних положень вищевказаного Закону визначено, що не є перешкодою для звільнення працівників міліції зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону їх перебування на лікарняному чи у відпустці.

Здійснивши системний аналіз вищевказаної норми суд приходить до висновку, що даним положенням Закону визначено вичерпний перелік передбачених чинним законодавством України гарантій, які не поширюються на осіб, що звільняються відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону. При цьому зазначений перелік є виключним та поширеномцу тлумаченню не підлягає. Водночас обмеження гарантії, передбаченої Законом України «Про місцеве самоврядування», а саме перебування на виборній посаді, п.11 Прикінцевих та Перехідних положень не передбачено.

Проаналізувавши вищевикладене на переконання суду, відповідачами протиправно не враховано обставину обрання позивачем секретарем Широківської сільської ради, а отже і перебування на виборній посаді та поширення на нього гарантій, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування».

Крім того, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР за №114 від 1991 року особи начальницького складу органів внутрішніх справ можуть бути прикомандировані до інших міністерств і відомств або підвідомчих їм підприємств, установ і організацій для виконання спеціальних робіт чи обов'язків із залишенням у кадрах Міністерства внутрішніх справ. Особи начальницького складу, прикомандировані до інших міністерств і відомств або підвідомчих їм підприємств, установ і організацій (включаючи осіб, прирівнюваних до них), звільняються зі служби за підставами і в порядку, що передбачені пунктами 62-74 цього Положення. Звільнення зазначених осіб провадиться за поданням відповідних міністерств, відомств або підвідомчих їм підприємств, установ і організацій. Проте в матеріалах справи відсутні докази наявності такого подання.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що Міністерством внутрішніх справ України протиправно винесено наказ №2388 о/с від 06.11.2015 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби, так як останній був прикомандирований до Широківської сільської ради із залишенням на службі в МВС України до закінчення повноважень та не міг бути звільнений зі служби без додержання відповідних гарантій, які позивач набув, як обраний на посаду секретаря сільської ради.

Статтею 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено охорону трудових та інших прав депутата місцевої ради. Відповідно до неї, у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді

Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв'язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов'язки на постійній основі.

Депутат місцевої ради може бути звільнений з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу від займаної посади, виключений з навчального закладу за умови його попередження в порядку, встановленому законом. Про таке попередження відповідний власник або уповноважений ним орган письмово повідомляє не менш ніж за 15 днів відповідну місцеву раду.

Час роботи депутата у місцевій раді на постійній основі зараховується до загального і безперервного стажу роботи (служби) депутата, а також стажу роботи (служби) за тією спеціальністю, за якою він працював до обрання на виборну посаду в раді.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Статтею 118 Кодексу законів про працю України передбачено гарантії для працівників, обраних на виборні посади, відповідно до якої працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що особа має право на отримання попередньої роботи (посади) або, за згодою працівника, іншої рівноцінної. Даної норми закону відповідачами дотримано не було.

Крім того, слід зазначити, що позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції подавав заяву про зміну адміністративного позову, якою просив визнати Міністерство внутрішніх справ України співвідповідачем у даній справі. Це клопотання суд першої інстанції залишив поза увагою. Таку ж вимогу про залучення Міністерства внутрішніх справ України співвідповідачем позивач просить і в апеляційній скарзі.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» №7 від 20 травня 2013 року розяснено, що відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування. Апеляційний суд своєю ухвалою від 31 серпня 2016 року залучив Міністерство внутрішніх справ України до участі у справі як співвідповідача. З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №2388 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби, оскільки на підставі вказаного наказу був прийнятий наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області №37 о/с від 23.11.2015 року про звільнення позивача з посади.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності та спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовних вимог позивач не оскаржує рішень, дій чи бездіяльності ГУ Національної поліції в Закарпатській області, позивач не проходив службу та не звільнявся зі служби в органах Національної поліції Закарпатської області, а відтак вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. є необґрунтованими та безпідставними, оскільки між позивачем та Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області відсутній публічно-правовий спір.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування наказу Міністерства внутрішніх справ України №2388 о/с від 06 листопада 2015 року в частині звільнення з 06 листопада 2015 року в запас Збройних Сил за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 (М-088622), прикомандированого до Широківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області та наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області №37 о/с від 23 листопада 2015 року. В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позов задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 195, ст. 196, п. 3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року по справі № 299/123/16-а скасувати та прийняту нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №2388 о/с від 06 листопада 2015 року в частині звільнення з 06 листопада 2015 року в запас Збройних Сил за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 (М-088622), прикомандированого до Широківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області №37 о/с від 23 листопада 2015 року.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Т.В. Онишкевич

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлено 03 жовтня 2016 року.