Справа № 129/3420/14-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року м. Київ К/800/5899/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Олексієнка М.М.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької області (далі - Управління) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 9 лютого 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, про: визнання протиправними дії Управління в частині припинення його права з 22 липня 2011 року отримувати пенсію, яка мала бути йому нарахована, перерахована та виплачена згідно з постановою Гайсинського районного суду від 14 вересня 2011 року у справі №2-а-6096/11; визнання недостовірною інформації розпорядника інформації Управління, надану 9 жовтня 2014 року та 19 листопада 2014 року про те, що покладені судом зобов'язання вчинити дії щодо проведення перерахунку його пенсії виконані в установленому судовим рішенням порядку та в межах повноважень; визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині відмови переглянути день припинення права (22 липня 2011 року) на отримання пенсії згідно з запитами від 9 жовтня 2014 року та 19 листопада 2014 року і відмови виправити неточну, неповну та недостовірну інформацію про розмір нарахованої заборгованої пенсії за постановою Гайсинського районного суду від 14 вересня 2011 року; зобов'язання Управління встановити, що 1 грудня 2013 року (день, з якого відповідно до постанови Гайсинського районного суду призначено інший вид пенсії) є днем припинення права отримувати пенсію на підставі постанови Гайсинського районного суду від 14 вересня 2011 року у справі № 2-а-6096/11; зобов'язання Управління надати виправлену інформацію про розмір перерахованої пенсії згідно з постановою Гайсинського районного суду від 14 вересня 2011 року у справі №2-а-6096/11, починаючи з 1 червня 2011 року по день припинення права 1 грудня 2013 року, з урахуванням проведених виплат.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 9 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління в частині припинення права ОСОБА_2 з 22 липня 2011 року отримувати пенсію, яка мала бути йому нарахована, перерахована та виплачена згідно з постановою Гайсинського районного суду від 14 вересня 2011 року у справі №2-а-6096/11. Визнано неточною та неповною інформацію розпорядника інформації Управління, надану 9 жовтня 2014 року та 19 листопада 2014 року ОСОБА_2 про те, що покладені судом зобов'язання вчинити дії щодо проведення перерахунку його пенсії виконані в установленому судовим рішенням порядку та в межах повноважень, покладених. Визнано протиправною бездіяльність Управління в частині відмови переглянути день припинення права (22 липня 2011 року) ОСОБА_2 на отримання пенсії згідно з його запитами від 9 жовтня 2014 року та 19 листопада 2014 року і відмови виправити неточну, неповну та недостовірну інформацію про розмір нарахованої заборгованої йому пенсії за постановою Гайсинського районного суду від 14 вересня 2011 року у справі № 2-а-6096/11. Зобов'язано Управління надати ОСОБА_2 виправлену інформацію про розмір перерахованої пенсії згідно з постановою Гайсинського районного суду від 14 вересня 2011 року у справі №2-а-6096/11, починаючи з 1 червня 2011 року по день припинення права, з урахуванням проведених виплат. В задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить змінити ухвалу суду першої інстанції, скасувавши рішення суду апеляційної інстанції. Зазначає про необхідність зобов'язання Управління встановити, що 1 грудня 2013 року (день, з якого відповідно до постанови Гайсинського районного суду призначено інший вид пенсії) є днем припинення права отримувати пенсію на підставі постанови Гайсинського районного суду від 14 вересня 2014 року у справі №2-а-6096/11.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновків про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Судами встановлено, що постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року, адміністративний позов ОСОБА_2 у справі №2-а-6096/11 задоволено та зобов'язано Управління нарахувати, перерахувати та виплатити пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в межах встановленого законом шестимісячного строку позовної давності, з 1 червня 2011 року по день припинення права, - з урахуванням проведених виплат, а також нарахувати, перерахувати та виплатити додаткову пенсію за заподіяну здоров'ю шкоду в розмірі п'ятдесяти відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в межах встановленого законом шестимісячного строку позовної давності, з 1 червня 2011 року по день припинення права, - з урахуванням проведених виплат.

Отже, у вказаному судовому рішенні не вказано кінцеву дату перерахунку і виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду в розмірах, визначених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки органи Пенсійного фонду України зобов'язані здійснювати відповідні нарахування до дії відповідного Закону та втрати такого права позивачем, а суд не має підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх перерахунку і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

У своїй відповіді від 9 жовтня 2014 року відповідач вказав, що днем припинення права позивача є 22 липня 2011 року, оскільки відбулися зміни в законодавстві, що регулює порядок та розміри соціальних виплат, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Так, 19 червня 2011 року набув чинності Закон України від 14 червня 2011 року №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний Бюджет України на 2011 рік», яким передбачено, що у 2011 році положення статей 39,50,51,52,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог зазначеного закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 6 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

25 січня 2012 року Конституційний Суд України ухвалив рішення №З-рп/2012, відповідно до якого Конституційним Судом України визначено, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного Бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Тому, внаслідок цього, починаючи з 23 липня 2011 року порядок обчислення підвищень до основної та додаткової пенсій, передбачених Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється відповідно до постанови Кабінету України від 6 липня 2011 року №745.

Таким чином, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для встановлення 1 грудня 2013 року днем припинення права позивача на отримання пенсії на підставі постанови Гайсинського районного суду від 14 вересня 2011 року у справі №2-а-6096/11.

Суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухвалення оскаржуваних судових рішень, тому підстав для їх скасування чи змін немає.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 9 лютого 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді М.М. Олексієнко

О.П. Стародуб