Справа № 804/2314/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2016 р. Справа № 804/2314/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддяЛяшко О.Б.,
при секретаріСтавицькому О.В.,
представника позивача представника відповідача Зарвія Р.Л., Васюченка М.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АКІМ" до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає висновки податкової перевірки хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року до участі у справі 804/2314/16 в якості свідка залучено особу, яка на момент виникнення спірних правовідносин, займала посаду директора ПП "ТРАНС СТРОЙ-Д" (код 39291062) - ОСОБА_5, якого викликано на судовий розгляд адміністративної справи для допиту.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Надав заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що оскаржуване позивачем рішення винесене в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Свідок в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ТОВ «АКІМ» не погоджуючись з результатами перевірки, звернулось до ДПІ із запереченням на Акт перевірки.
Відповідь ТУ ДФС у Дніпропетровській області № 22/10/04-36-10-07-09 від 05.01.2016 р. ТОВ «АКІМ» було отримано 11.01.2016 р.
ТОВ «АКІМ» звернулося зі скаргою до ДФС України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.
Проведеною перевіркою встановлено взаємовідносини ТОВ «АКІМ» з ПП "Транс Строй-Д" в частині надання послуг в травні 2015 року.
ТОВ «АКІМ» (замовник) та ПП "ТРАНС СТРОЙ-Д" (виконавець) уклали договір від 21.04.2015 р. № 2104/15и, згідно якого, (мовою оригіналу): «Заказчик поручает, а Исполнитель обязуется: выполнить ряд определенных фактических действий с целью нахождения оптимального контрагента, (далее Покупатель), готового произвести:
монтаж технологических трубопроводов;
сооружения несущих и ограждающих конструкций зданий и сооружений;
капитальний ремонт резервуаров;
монтажно-строительные работы.
На виконання умов договору від 21.04.2015 р. № 2104/15и, ПП "ТРАНС СТРОЙ-Д" було виписано та надано підприємству TOB «АКІМ» Акт приймання-передачі виконаних робіт від 18 травня 2015 р. та податкові накладні.
Розрахунки між підприємствами відбулись у безготівковій формі, що підтверджується наданими до перевірки платіжними дорученнями № 2296 від 29 травня 2015 р. та № 2392 від 24 червня 2015 р. Заборгованість між підприємствами відсутня.
Натомість, ДПІ повідомляє, що згідно баз даних ДПІ в АНД районі у підприємства ПП "ТРАНС СТРОЙ-Д" відсутній кваліфікований персонал для надання інформаційно-консультаційних послуг та підприємство не спеціалізується у наданні таких послуг.
Основний вид діяльності ПП "ТРАНС СТРОЙ-Д" - неспеціалізована оптова торгівля.
Тому податковий орган ставить під сумнів економічну доцільність придбання інформаційно - консультаційних послугу ПП "ТРАНС СТРОЙ-Д" у травні 2015 року.
TOB «АКІМ» (Замовник) мало господарські взаємовідносини з ПП "ТРАНС СТРОЙ-Д" (Підрядник), на підставі договору від 18.05.2015 р. № 1805/15, згідно якого (мовою оригіналу): ПП "ТРАНС СТРОЙ-Д" обязуется выполнить на свой риск на объекте работы (Монтаж металлоконструкций), а заказчик обязуется принять и оплатить выполненные работы и использованные материалы.
Підприємством ПП "ТРАНС СТРОЙ-Д" було виписано та надано підприємству TOB «АКІМ» акт приймання будівельних робіт та податкові накладні до договору від 18.05.2015 р.№ 1805/15.
Розрахунки між підприємствами відбувались у безготівковій формі, що підтверджується наданими до перевірки платіжними дорученнями № 2251 від 26 травня 2015 р. та № 2230 від 21 травня 2015 р. Заборгованість між підприємствами відсутня.
Також, ДПІ зазначає про не подання ПП "ТРАНС СТРОЙ-Д" балансу до органів ДПІ, що свідчить про відсутність будь - яких основних засобів на підприємстві.
Відповідач стверджує, що перевіркою встановлено нереальність залучення техніки до виконання робіт, зазначених у актах (КБ-2в).
Згідно актів виконаних робіт та кошторисів до них, встановлено, що при проведенні ремонтних робіт було використано матеріальні ресурси на загальну суму 10 тис. грн., у тому числі (болти, кисень технічний, електроди, круги армовані.пропан-бутан, енергоносії, електроенергія, мастильні матеріали).
Разом з тим, позивач стверджує, що ТОВ «АКІМ» зі свого боку виконало всі умови здійснення вказаних господарських операцій, маючи на меті настання реальних господарських наслідків для платника податків, що, в свою чергу, свідчить про відсутність порушень з боку ТОВ «АКІМ».
Позивач зазначає, що під час перевірки та судового розгляду справи позивачем надано первинну документацію підприємства на підтвердження реальності укладання оскаржуваних угод: договори, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акти надання послуг тощо.
Разом з тим, суд зазначає, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. При цьому немає значення, яким цивільно-правовим договором опосередковано господарську операцію, а також те, чи визнаний відповідний договір недійсним у судовому порядку. Складені первинні документи не свідчать безпосередньо про реальність укладеної угоди.
Податкові обов'язки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту. Для з'ясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників. З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання тих чи інших активів учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед задекларованим документально змістом спірної господарської операції.
Доказами наявності таких обставин можуть бути документи або показання свідків, що свідчать про наявність прямих стосунків між набувачем і виробником або імпортером активу; інформація (у тому числі з відкритих джерел) щодо звичайних умов ділової поведінки на певному ринку; дані, отримані від виробника або перевізника, які засвідчують прямий шлях руху активів від виробника до набувача, без фактичної участі посередників у цьому процесі тощо. Докази, що можуть використовуватися при аналізі реальності операції - дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо).
Реальність потребує також з'ясування того факту, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента. Для цього треба встановлювати, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між платником податків та його задекларованим контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу у порівнянні із задекларованим.
Також у такому разі варто встановлювати технічну можливість виконання господарської операції із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальника (наявність виробничих потужностей, персоналу тощо) та фактичного змісту операції (чи необхідні спеціальні навички персоналу для її вчинення, чи потрібні для цього власні або залучені засоби, час та спеціальна обстановка тощо).
Згідно положень статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
З метою з'ясування реальності спірних господарських операцій між вказаними в первинних документах контрагентами, встановлення обставин, способу та руху активів Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року до участі у справі 804/2314/16 в якості свідка залучено особу, яка на момент виникнення спірних правовідносин, займала посаду директора ПП "ТРАНС СТРОЙ-Д" (код 39291062) - ОСОБА_5, якого викликано на судовий розгляд адміністративної справи для допиту.
Однак в судове засідання вказана особа не з'явилася, письмових пояснень щодо предмету спору не надала.
Позивачем, натомість, не роз'яснено та не доведено належними доказами (показаннями робітників-свідків) факт отримання та транспортування товарів, порядок отримання послуг з зазначенням виконавців, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між ТОВ "АКІМ" та контрагентами, хто персонально брав у цьому участь тощо.
При цьому, надана первинна документація позивача, за відсутності підтвердження показаннями свідків - виконавців зазначених вище договорів та з урахуванням наданих доказів відповідачем, не є достатнім доказом реальності вказаних господарських операцій та не свідчить про фактичне їх укладення та виконання.
Таким чином, під час судового розгляду справи позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами факт отримання послуг від ПП «Транс Строй-Д», а отже й правомірність формування податкового кредиту з податку на додану вартість.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд зазначає, що Державною податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області підтверджено нереальність спірних господарських операцій між позивачем та ПП «Транс Строй-Д».
У зв'язку з викладеним вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АКІМ" Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровськ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним скасування податкового повідомлення-ріщення.
Згідно частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АКІМ" до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2016 року

Суддя О.Б. Ляшко