Справа № 2а-1562/10
Суддя: Демінська О. І.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа 2-А-1562/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Демінської О.І., при секретарі Міріченко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Одеса позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Внутрішніх Справ України в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 15.11.2010 р. звернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з позовною заявою до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Внутрішніх Справ України в Одеській області (далі - відповідач) про скасування постанови ВН№334011 від 07.11.2010 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за правопорушення, передбачене за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що ним під час керування автомобілем НОМЕР_1 та руху в м. Одеса по вул.. Дніпровська дорога в районі перехрестя з вул.. Бочарова 07.11.2010 р. не було допущено порушення правил дорожнього руху, оскільки рухався у лівій смузі руху і були відсутні будь-які дорожні знаки та розмітка дороги, відповідно якій було б заборонено проїзд прямо. Зазначає про те, що всупереч вимогам закону працівником ДАІ не було зібрано ніяких доказів, які б свідчили про скоєння ним правопорушення, а також не надано можливості на використання правової допомоги при розгляді вказаної справи, в результаті якого винесено оскаржувану ним постанову.. Також посилається на те, що копію протоколу про скоєння ним адміністративного правопорушення йому не було вручено.

В судове засідання, призначене на 14.12.2010року, позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність та позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання, не з'явився, судом належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, до суду ні заперечень щодо заявленого позову, ні доказів скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП не надав.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, зважаючи на обовязок відповідача надати до суду докази вини позивача у скоєнні ним адміністративного правопорушення у разі заперечення ним проти позову.

Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача посадовою особою відповідача винесено 07.11.2010 року постанову ВН№334011 справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідно якій позивач був притягнений до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Спірна постанова не містить будь-яких посилань на докази скоєння позивачем адміністративного правопорушення, яке полягало в порушенні правил дорожнього руху, а також відсутня вказівка на те, чим саме вказане правопорушення було зафіксовано.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доводи позивача про те, що ним відразу було заперечено щодо самого факту скоєння ним правпорушення відповідачем не спростовано, доказів вини позивача у судове засідання не надано.

Маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач ОСОБА_2 заперечував проти порушення Правил дорожнього руху, субєкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували свідчення позивача, але таких доказів ні протокол, ні постанова не містить. Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Але оскаржувана постанова зазначеним вимогам не відповідає і не містить всупереч вимогам ст.ст. 283,284 КУпАП доказів, які б свідчили про скоєння правопорушення позивачем.

Не надані суду і будь-які інші достеменні докази на підтвердження вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, коли відсутні докази самого факту правопорушення ПДР України та винних дій або бездіяльності позивача суд вважає відсутніми і правові підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. Тому необхідне позов задовольнити та скасувати спірну постанову.

У відповідності до ст. 94 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Внутрішніх Справ України в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову ВН№334011 від 07.11.2010 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за правопорушення, передбачене за ч.1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 визнати неправомірною та скасувати.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя