Справа № 766/5738/16-а
Суддя: Майдан С. І.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/5738/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Матієнко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Херсоні рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що постановою інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Херсоні рядового поліції ОСОБА_2 серії ПС3 №033906 від 14.06.2016 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 гривень, оскільки начебто вона, керуючи транспортним засобом, д/н якого ВТ 1392 АХ, не мала при собі реєстраційного документа на зазначений транспортний засіб.

Позивач зазначає, що після зупинки її 14.06.2016 року о 09-00 годині за адресою: м.Херсон, вул.Українська,116, інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 притягнув її до відповідальності за те, що вона не має при собі реєстраційного документа на автомобіль, яким вона керує. Та 14.06.2016 року о 09-15 годині за тією ж адресою: м.Херсон, вул.Українська,116, інспектор Бехтір Ю.О. виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вважає, що відповідач не дотримався положень закону та незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, хоча повинен був розглянути за місцезнаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи; позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст.278,279 КУпАП. Зазначила також, що на момент винесення оскаржуваної постанови дійсно не могла надати відповідачу реєстраційний документ на автомобіль, оскільки його не знайшла вчасно.

У звязку з цим позивач звернулась до суду із даним адміністративним позовом та просить суд визнати протиправними дій інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Херсоні рядового поліції ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 14.06.1016 року за адресою: м.Херсон, вул.Українська,116, та скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Херсоні рядового поліції ОСОБА_2 ПСЗ №033906 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу 425,00 гривень.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позов задововльнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заперечення, згідно якого вважає вимоги позивача безпідставними, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, відповідно до постанови серії ПС3 №033906 від 14 червня 2016 року, винесеної поліцейським патрульної поліції роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Херсоні рядовим поліції ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Постановою встановлено, що ОСОБА_1 14 червня 2016 року о 09-15 годині керувала транспортним засобом, д/н якого ВТ1392АХ, в м.Херсоні по вул.Українська,116, та здійснила зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 "Зупинка заборонена» та не мала при собі документів на право керування, тобто реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушила п. 2.1 (б) Правил дорожнього руху України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Керуючись положеннями ст.ст.33, 287 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень (а.с.8).

При розвязанні спорів за позовами на рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень суди відповідно до частини третьої статті 2 КАС повинні перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч.1,2 ст.62 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обовязковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Відповідно п.п.8, 11 частині 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію», що набув чинності 07.11.2015 року, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, стаття 126).

Крім того, згідно п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122, та статтею 126 КУпАП.

Згідно п.2 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 та статтею 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.252 КУпАП, а також п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, вбачається, що посадова особа (поліцейський) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що інспектор 1-ої роти батальйону УПП МВС в м.Херсоні ОСОБА_2 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Підставою для ухвалення постанови послугувало відсутність у ОСОБА_1 реєстраційного документу на транспортний засіб. Зі змісту позовної заяви вбачається, що на час винесення оскаржуваної постанови позивач не заперечувала той факт, що вона не пред'явила відповідачу реєстраційний документ на автомобіль.

Досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевірив, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.126 КУпАП.

Свою незгоду з обставинами, зафіксованими у Постанові позивач обґрунтувала тим, що вона предявила реєстраційний документ на автомобіль, яким вона керувала, після винесення постанови інспектором поліції, однак ці її усні пояснення інспектором до уваги прийняті не були.

Згідно ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 258 КУпАП встановлює випадки, коли протокол про адмiнiстративне правопорушення не складається. Так, протокол не складається в разi вчинення адмiнiстративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статтi 85, статтею 153, якщо розмiр штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мiнiмумiв доходiв громадян, частиною першою статтi 85, якщо розмiр штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мiнiмумiв доходiв громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелiчених в частинi третiй статтi 238), частиною третьою статтi 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою i п'ятою статтi 116, частиною третьою статтi 116-2, частинами першою i третьою статтi 117 (при накладеннi адмiнiстративного стягнення у виглядi попередження на мiсцi вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення i адмiнiстративне стягнення, що на неї накладається.

Протоколи не складаються i в iнших випадках, коли вiдповiдно до закону штраф накладається i стягується, а попередження оформлюється на мiсцi вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частиною першою цiєї статтi, уповноваженими органами (посадовими особами) на мiсцi вчинення правопорушення виноситься постанова у справi про адмiнiстративне правопорушення вiдповiдно до вимог статтi 283 цього Кодексу.

Якщо пiд час складання постанови у справi про адмiнiстративне правопорушення особа оспорить допущене порушення i адмiнiстративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адмiнiстративне правопорушення вiдповiдно до вимог статтi 256 цього Кодексу, крiм випадкiв притягнення особи до адмiнiстративної вiдповiдальностi за вчинення адмiнiстративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справi про адмiнiстративне правопорушення.

Постанова у справi про адмiнiстративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особi, яка притягається до адмiнiстративної вiдповiдальностi.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних сил - технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, - свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб чи тимчасовий реєстраційний талон; г) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно статті 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Згідно вимог КАС України, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Одночасно, статтею 7 КАС України закріплені основні принципи адміністративного судочинства однім з яких, крім інших, є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин справи.

Отже, позивач у адміністративних справах не звільнений від доказування та повинен надати суду докази і довести суду у їх переконливості, згідно ст.11 КАС України.

Позивач, посилаючись на факт того, що в момент складання постанови у справі про адміністративне правопорушення інспектором поліції у неї був реєстраційний документ на автомобіль, яким вона керувала, однак вона не змогла його швидко знайти, на підтвердження своїх посилань будь-яких доказів суду не надала.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази у сукупності, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 71, 160-163 КАС України, ст.251, 256, 258, 276, 287-288 КпАП України, ЗУ «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, суд

постановив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Херсоні рядового поліції ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 14.06.1016 року за адресою: м.Херсон, вул.Українська,116, та скасування постанови інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Херсоні рядового поліції ОСОБА_2 ПСЗ №033906 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу 425,00 гривень відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський міський суд Херсонської області, протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Суддя: С.І. Майдан

Повний текст постанови суду складений 04.10.2016 року.

Суддя С.І.Майдан