Справа № 2а-1834/12913/12
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" вересня 2016 р. м.Київ К/800/54352/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Маслій В.І.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Золочівської міської ради Львівської області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Золочівської міської ради Львівської області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення від 26 травня 2011 року №234 про зняття з квартирного обліку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала про протиправність оскаржуваного рішення відповідача, порушення її прав на житло, а також, з посиланням на п.3 ст.32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зазначала про нездійснення їй відшкодування коштів за житло.

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08 лютого 1990 року виконавчим комітетом Рівненської обласної ради Народних депутатів ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 видано направлення № 109 на переселення у Львівську область для працевлаштування та забезпечення житлом.

Рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради народних депутатів Львівської області від 24 серпня 1990 року № 330 ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зараховано на квартирний облік в позачергову чергу під № 58 і загальну чергу під № 736.

17 лютого 2009 року Рівненською обласною державною адміністрацією ОСОБА_2 видано направлення серії НОМЕР_1 на одержання, будівництво або придбання житла і працевлаштування у Львівській області.

Рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради Львівської області від 23 вересня 2009 року № 286 вирішено розділити квартирну справу ОСОБА_2, склад сім'ї дві особи, та ОСОБА_3, склад сім'ї сім осіб.

Рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради Львівської області від 27 грудня 2010 року № 513 ОСОБА_2 надано дозвіл на оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради Львівської області від 18 березня 2011 року № 123 вирішено розділити квартирну справу ОСОБА_2, склад сім'ї одна особа, та ОСОБА_4, склад сім'ї одна особа.

Зі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 лютого 2011 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради від 26 травня 2011 року №234 «Про зняття з квартирного обліку» рада, враховуючи свідоцтво про право власності на нерухоме майно, АДРЕСА_1, видане на підставі рішення виконавчого комітету Золочівської міської ради від 27 грудня 2010 року №513, відповідно до п.26 «Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов...», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470, ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21 травня 1997 року, знято ОСОБА_2, склад сім'ї 1 особа (АДРЕСА_2), з квартирного обліку при виконкомі Золочівської міської ради із позачергової та загальної черги з 26 травня 2011 року.

Предметом позовних вимог у даній справі є оскарження позивачем вказаного рішення про зняття з квартирного обліку.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходили із правомірності прийняття відповідачем рішення про зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку, оскільки позивач житлом забезпечена, покращення житлових умов не потребує. Крім того, суди зазначили, що у Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1198, не вказано, що відшкодування витрат пов'язаних із самостійним придбанням житла проводиться громадянам, які перебувають на квартирному обліку.

При цьому, вирішуючи справу по суті позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили із того, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.п.1, 7 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як передбачено ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У даній справі позивач звернулася до суду за захистом прав, що виникли з житлових правовідносин.

За вказаними обставинами, з урахуванням практики Верховного Суду України (постанови від 02 грудня 2014 року у справі № 21-530а14, від 02 березня 2016 року у справі №6-14цс16, від 23 лютого 2016 року у справі №6551а15), слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як встановлено ч.2 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, передбачених процесуальним законом.

За суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду загальними судами у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Золочівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення з даним позовом до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді