Справа № 808/2402/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року о 16 год. 40 хв.Справа № 808/2402/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Горбової І.С.

за участю представників сторін:

позивача - Гордєєва М.С., Білоусової В.В.,

відповідача - Подсвірової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державної фінансової інспекції в Запорізькій області

до Комунального підприємства «Водоканал»

про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Державної фінансової інспекції в Запорізькій області (далі - позивач) до Комунального підприємства «Водоканал» (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 25764,97 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в ході ревізії господарської діяльності КП «Водоканал» виявлено порушення вимог чинного законодавства України, а саме ч.14 ст.69 Бюджетного кодексу України, що призвело до недоотримання місцевим бюджетом м. Запоріжжя доходів на загальну суму 25764,97 грн. Зазначає, що у встановленому законодавством порядку на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушень чинного законодавства, в якій, серед іншого, відповідача зобов'язано відшкодувати в дохід місцевого бюджету грошові кошти в розмірі 25764,97 грн. В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається, що чинним законодавством України до березня 2013 року не було передбачено механізм реалізації норми, закріпленої в ч.14 ст.69 Бюджетного кодексу України, а саме була відсутня методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідними бюджетами, орендодавцем та балансоутримувачем. Зазначає, що вказана норма є загальною нормою права, яка реалізується через інші норми, зокрема, методику. Вважає, що позивачем необґрунтовано визначено суму недоотриманих доходів місцевого бюджету м. Запоріжжя саме у розмірі 25764,97 грн. за відсутності відповідної методики, оскільки позивачем не враховано, що до складу вказаної суми входить податок на додану вартість, який у відповідності до вимог чинного законодавства не визнається доходом. Крім того зазначає, що за змістом ч.14 ст.69 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду місцевого бюджету належить сума надходжень від оренди плати за користування комунальним майном, проте, всупереч змісту даної норми позивачем визначено до відшкодування суму нарахованої орендної плати, в той час як фактичні надходження склали 16950,09 грн., у т.ч. ПДВ 2825,02 грн. В судовому засіданні представник відповідача підтримала заперечення та просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що ДФІ в Запорізькій області на виконання п.1.2.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Запорізькій області на ІІ квартал 2015 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності КП «Водоканал» за період з 01.02.2013 по 31.05.2015, за результатами якої складено акт від 15.09.2015 №06-21/7.

Згідно з висновками даного акту встановлено, серед іншого, порушення відповідачем ч.14 ст.69 Бюджетного кодексу України, в результаті чого КП «Водоканал» за лютий-березень 2013 року не перераховано до місцевого бюджету надходження від орендної плати за користуванням майном, яке перебуває в комунальній власності та відноситься до доходів місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, внаслідок чого місцевим бюджетом недоотримано доходів в сумі 25764,97 грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями та на підставі зазначеного акту перевірки відповідачем складено та направлено на адресу відповідача вимогу від 27.10.2015 №08-06-14-14/6845 про обов'язкові для виконання вимоги по усуненню порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності КП «Водоканал».

Не погодившись з прийнятою ДФІ вимогою від 27.10.2015 №08-06-14-14/6845 відповідач оскаржив пункти 1, 2, 4 вимоги, у тому числі щодо виявлених порушень ч.14 ст.69 Бюджетного кодексу України, в судовому порядку до Запорізького окружного адміністративного суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2016 по справі №808/8770/15 у задоволенні позовних вимог КП «Водоканал» до ДФІ в Запорізькій області про скасування пунктів вимоги було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 по справі №808/8770/15 частково задоволено апеляційну скаргу КП «Водоканал», скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2016, у задоволенні позову КП «Водоканал» відмовлено.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 по справі №808/8770/15, відповідно до приписів статті 254 КАС України, набрала законної сили 21.04.2016.

Разом з тим, на момент звернення позивача з даним позовом до суду, відповідачем грошові кошти в розмірі 25764,97 грн. до місцевого бюджету м. Запоріжжя перераховано не було.

Враховуючи, що збитки, завдані порушеннями відповідача не відшкодовані в добровільному порядку, позивач скористався своїм правом на звернення до суду для захисту інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939 (далі - Закон №2939-ХІІ), головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримувані у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Відповідно до ч.2 вказаної норми державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Частиною 1 ст.4 Закону №2939-ХІІ передбачено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.10 Закону №2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).

Згідно з п.7 ч.1 ст.10 Закону №2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 10 ч.1 ст.10 Закону №2939-ХІІ визначено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію в Запорізькій області від 07.12.2011 (далі - Положення) Інспекція підпорядковується Державній фінансовій інспекції України та є її територіальним органом. Основним завданням інспекції є реалізація повноважень Держфінінспекції на території Запорізької області.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4.3 пункту 4 Положення).

Відповідно до п.6 Положення інспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням також установлено, право позивача вилучати у судовому порядку до бюджету виявлені під час проведення ревізій приховані, занижені валютні та інші платежі.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 та п.10 ч. 1 ст. 10 Закону №2939-ХІІ, зміст яких наведено вище.

У постанові Верховного Суду України від 20.01.2015 року по справі №21-601а14 (реєстраційний номер 42665520), висновки якого суд повинен враховувати при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин, з цього приводу зазначено таке.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у низці судових рішень, зокрема, у постановах від 15 квітня, 13 травня та 18 вересня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-332а14 відповідно).

З матеріалів справи судом встановлено, що КП «Водоканал» протягом 2006 - 2012 років укладено договори оренди майна, яке перебуває у комунальній власності, з ПрАТ «Запорожсвязьсервис», ПрАТ «Київстар», ТОВ «Астелит», ПрАТ «МТС України», ФОП ОСОБА_4, КП «Примула», ЗФ «ПУМБ», ПП «Екопласт-2007», ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_6

За даними договорами оренди за період лютий-березень 2013 року відповідачем нараховано орендну плату на загальну суму 25764,97 грн. Фактичні надходження від орендної плати у даному періоді склали 16 950,09 грн. Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.69 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать надходження від орендної плати за користування майновим комплексом та іншим майном, що перебуває в комунальній власності.

Посилаючись на припис п.14 ч.1 ст.69 Бюджетного кодексу України позивач вважає, що відповідачем неправомірно не перераховано до місцевого бюджету м. Запоріжжя грошові кошти в розмірі 25764,97 грн.

Разом з тим, суд не погоджується з такими висновками Державної фінансової інспекції в Запорізькій області, з огляду на наступне

Орендні відносини щодо державного і комунального майна регулюються Законом України «Про оренду державного і комунального майна» (далі - Закон).

Частиною 1 статті 1 даного Закону передбачено, що цей Закон регулює, зокрема, організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності.

Відповідно до частини 2 статті 2 цього Закону державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Частиною 2 статті 19 Закону передбачено, що Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Таким чином, розподіл доходів від надання бюджетною установою в оренду майна комунальної власності проводиться у порядку та розмірах, визначених органом місцевого самоврядування, який здійснює управління нерухомим майном, що є власністю територіальної громади.

Відповідно до п.5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Тобто, орган місцевого самоврядування самостійно визначає порядок та механізм визначення і використання орендної плати.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 27 березня 2013 року Запорізькою міською радою прийнято рішення №15 «Про визначення пропорцій розподілу орендної плати між місцевим бюджетом, орендодавцями та балансоутримувачами об'єктів права комунальної власності», яким визначено, що плата за оренду майна, орендодавцями якого є комунальні підприємства залишається у розпорядженні КП «Водоканал».

Проте, до прийняття Запорізькою міською радою вищевказаного рішення питання механізму та порядку визначення і використання орендної плати за користування комунальним майном визначено не було.

Таким чином, до 27.03.2013 органом місцевого самоврядування, у встановленому законодавством порядку не було врегульовано питання розподілу надходжень від орендної плати майна, наданого в оренду комунальними підприємства, тобто не забезпечено механізм виконання п.14 ч.1 ст.69 Бюджетного кодексу України, у зв'язку з чим не було визначено процедуру та обсяг перерахування надходжень від оренди комунального майна до місцевого бюджету.

Крім того, суд зазначає, що стаття 69 Бюджетного кодексу України визначає доходи місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів. Частина перша цієї статті визначає склад доходів загального фонду місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, частина друга - склад надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів.

До доходів загального фонду місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів належать, зокрема, надходження від орендної плати за користування майновим комплексом та іншим майном, що перебуває в комунальній власності (п.14 ст. 69 БК України).

До надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, власні надходження бюджетних установ, що утримуються за рахунок відповідного місцевого бюджету (п.9 ст. 69 БК України).

Посилання відповідача на порушення позивачем вимог ст.69 Бюджетного кодексу України у зв'язку з не зарахуванням до загального фонду 100% нарахувань орендної плати за користування майновим комплексом та іншим майно, що перебуває в комунальній власності суд вважає необґрунтованими, оскільки у п.14 ст.69 Бюджетного кодексу України не визначено пропорційність зарахування надходжень, яку органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями визначати самостійно.

Згідно зі ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем в судовому засіданні не доведено неправомірність неперерахування КП «Водоканал» до місцевого бюджету м. Запоріжжя грошових коштів в розмірі 25764,97 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Державної фінансової інспекції в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Запорізькій області відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко