Справа № 807/155/15-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 р. Справа № 876/12287/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Багрія В.М. , Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 26.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 27.01.2015 року звернувся до суду із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії, який був згодом уточнений, а саме просив визнати протиправним дії УПФ в Берегівському районі по зменшенню розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2014 року до 949 грн. та скасувати розпорядження №169019 від 24.11.2014 року, визнати протиправним та скасувати рішення комісії по розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою відповідно до чинного законодавства України управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі (протокол №92 від 25.11.2014 року) про суму переплати пенсії ОСОБА_1, зобовязати управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі виплатити ОСОБА_1 суму утриманих коштів з його пенсії на підставі рішення комісії від 25.11.2014 року (протокол №92) та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі здійснити перерахунок та виплату пенсії із врахуванням періоду роботи ОСОБА_1 в Державному племінному заводі «Тростянець» з 1975 року по 1981 рік.

Уточнений позов мотивованим тим, що позивач ОСОБА_1 в 1997 році звернувся до УПФ України в Берегівському районі із заявою про призначення йому пенсії за віком у звязку досягнення пенсійного віку, а також подав всі необхідні документи для призначення пенсії, зокрема і трудову книжку. Після перевірки поданих ним документів, йому була призначена пенсія за віком, та до загального стажу роботи була врахована і робота на Держплемзаводі «Тростянець» тривалістю 6 років 10 місяців. В 2011 році позивач змінив місце проживання та його пенсійну справу було передано до УПФ України в Городоцькому районі Хмельницької області, де він продовжував отримувати пенсію в розмірі 1368,32 грн..

З 01 травня 2014 року пенсійна справа позивача знову була передана до УПФ в Берегівському районі, у звязку з його поверненням проживати в Берегівському районі та 30.12.2014 року позивач отримав повідомлення з УПФ, в якому його повідомили, що у звязку з впорядкуванням пенсійної справи розмір його пенсії з 01.05.2014 року зменшено з 1368,32 грн. на 949 грн. та за період з 01.05.2014 року по 30.11.2014 року йому було переплачено пенсії в розмірі 2403,58 грн..

Підставою для зменшення розміру пенсії позивачу та виведення суми надмірно виплаченої пенсії був акт зустрічної перевірки УПФ України в Ічнянському районі Чернігівської області щодо достовірності видачі довідки Держплемзаводом «Тростянець» та архівна довідка Комунальної архівної установи «Районний трудовий архів» Ічнянської райради від 07.08.2014 року, що відрізняється від довідок самого підприємства Держплемзаводу «Тростянець» №173 від 28.01.1998 року та №535 від 07.10.2004 року.

Так, виходячи із змісту двох довідок Держплемзаводу «Тростянець» ОСОБА_1 працював на вказаному підприємстві з 01.01.1975 року по 31.12.1979 року, що також підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. Однак, згідно довідки архівної установи ОСОБА_1 працював на підприємстві по декілька місяців в 1975-1980 роках.

Позивач вважає, що відповідальність за достовірність даних і документів, виданих для оформлення пенсії громадянам несуть підприємства та організації, які їх видають, тому він не може нести відповідальність за їх зміст та достовірність. Він, ОСОБА_1, пропрацював на Держплемзаводі «Тростянець» більше шести років, що підтверджується записом в його трудовій книжці та довідками виданими самим підприємством, у звязку з чим відповідач безпідставно надав перевагу довідці архівної установи та акту зустрічної перевірки, внаслідок чого були порушені його права, передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення» .

Оскаржуваною постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 26.11.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимог в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що після перевірки поданих ним документів, йому була призначена пенсія за віком, та до загального стажу роботи була врахована і робота на Держплемзаводі «Тростянець» тривалістю 6 років 10 місяців. В 2011 році позивач змінив місце проживання та його пенсійну справу було передано до УПФ України в Городоцькому районі Хмельницької області, де він продовжував отримувати пенсію в розмірі 1368,32 грн..

З 01 травня 2014 року пенсійна справа позивача знову була передана до УПФ в Берегівському районі, у звязку з його поверненням проживати в Берегівському районі та 30.12.2014 року позивач отримав повідомлення з УПФ, в якому його повідомили, що у звязку з впорядкуванням пенсійної справи розмір його пенсії з 01.05.2014 року зменшено з 1368,32 грн. на 949 грн. та за період з 01.05.2014 року по 30.11.2014 року йому було переплачено пенсії в розмірі 2403,58 грн..

Підставою для зменшення розміру пенсії позивачу та виведення суми надмірно виплаченої пенсії був акт зустрічної перевірки УПФ України в Ічнянському районі Чернігівської області щодо достовірності видачі довідки Держплемзаводом «Тростянець» та архівна довідка Комунальної архівної установи «Районний трудовий архів» Ічнянської райради від 07.08.2014 року, що відрізняється від довідок самого підприємства Держплемзаводу «Тростянець» №173 від 28.01.1998 року та №535 від 07.10.2004 року.

Так, виходячи із змісту двох довідок Держплемзаводу «Тростянець» ОСОБА_1 працював на вказаному підприємстві з 01.01.1975 року по 31.12.1979 року, що також підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. Однак, згідно довідки архівної установи ОСОБА_1 працював на підприємстві по декілька місяців в 1975-1980 роках.

Позивач вважає, що відповідальність за достовірність даних і документів, виданих для оформлення пенсії громадянам несуть підприємства та організації, які їх видають, тому він не може нести відповідальність за їх зміст та достовірність. Він, ОСОБА_1, пропрацював на Держплемзаводі «Тростянець» більше шести років, що підтверджується записом в його трудовій книжці та довідками виданими самим підприємством, у звязку з чим відповідач безпідставно надав перевагу довідці архівної установи та акту зустрічної перевірки, внаслідок чого були порушені його права, передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення» .

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

05.09.20126 року (вх. № к-14337/16) на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання УПФУ в Берегівському районі щодо прискорення розгляду справи у звязку із смертю позивачка ОСОБА_1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 203 КАС України якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення не чинним і закриває провадження у справі.

Згідно із п. 5 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Дослідивши матеріали справи та вимоги апелянта, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції у частині відмови в позові ОСОБА_1 і вважає, що судом при їх вирішенні було ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення.

Однак, з огляду на те, що вимоги позивача щодо отримання підвищення до пенсії носять персональний характер і нерозривно повязані з його особою, колегія суддів приходить до переконання, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, а отже провадження у справі у цій частині слід закрити.

Керуючись: ч. 1 ст. 157, ст.ст. 197, 203, 205, 206, 254 КАС України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати не чинною постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 26.11.2015 року та закрити провадження у справі № 807/155/15-а на підставі п. 5 ч.1 ст. 157 КАС України.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_2