Справа № 826/5482/13-а
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 жовтня 2016 року письмове провадження № 826/5482/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва Державної податкової служби
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.05.2012 № та №
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва Державної податкової служби, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.05.2012 № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2013, залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.11.2015 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі «Положення про автоматизовану систему документообігу в адміністративних судах» 30.11.2015 справу передано на розгляд головуючому судді Арсірію Р.О.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2015 справу прийнято до свого провадження суддею Арсірієм Р.О. та призначено до судового розгляду в судовому засідання.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що не погоджується з висновками акту перевірки щодо порушення відповідних положень Податкового кодексу України, оскільки перевірка була неповною, носила поверховий та формальний характер.

Позивачем на виконання вимог ухвали від 03.12.2015 через канцелярію суду 30.06.2016 подано акти прийому- передачі продукції на комісію датовані березнем - квітнем 2012 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. На виконання вимог ухвали від 03.12.2015 через канцелярію суду 28.04.2016 надано документи, що стосувались перевірки.

У зв'язку з реорганізацією органів податкової служби судом замінено відповідача Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі м. Києва ДПС на належного відповідача - Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Судом, з урахуванням положень частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалено подальший розгляд здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахування висновків суду касаційної інстанції, викладеної в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.11.2015, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з огляду про наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 26.03.2012 по 06.04.2012 (термін перевірки продовжувався на 5 робочих днів з 09.04.2012 по 13.04.2012), посадовими особами ДПІ у Дніпровському районі м. Києва ДПС, на підставі статті 77 та пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2009 по 31.12.2011, за результатами якої складено акт від 23.04.2012 № 674/17-214-НОМЕР_1 та встановлено порушення позивачем вимог: статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України - донараховано позивачу податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 453 984,81 грн.; підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» - донараховано позивачу суму податку на додану вартість сього в сумі 749 090,00грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 18.05.2012 винесені податкові повідомлення-рішення: № , відповідно до якого позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 814 381,75 грн., з яких 749 090 грн. - за основним платежем та 65 291,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 510 681,20 грн., з яких 453 984,81 грн. - за основним платежем та 56 696,39 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Як вбачається з акту перевірки від 23.04.2012 № 674/17-214-НОМЕР_1 підставами для донарахування позивачу зазначених податкових зобов'язань слугували висновки перевіряючих про неправомірність формування позивачем витрат, пов'язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця та податкового кредиту з податку на додану вартість по господарським операціях за період що перевірявся. При цьому податковий орган посилався на неможливість документального підтвердження позивачем відповідних витрат, пов'язаних з його господарською діяльністю та сум податкового кредиту, у зв'язку з ненаданням документів перевіряючим під час проведення перевірки.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, Вищий адміністративний суд України виходив з того, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб або податкового кредиту з податку на додану вартість судам необхідно з'ясувати, зокрема: - рух активів у процесі здійснення господарської операції; - установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; - установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. В обов'язковому порядку необхідно дослідити наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку. Перевірці підлягають доводи податкового органу, що свідчать про відсутність ділової мети у діях платника податку, зокрема у разі подальшого продажу придбаного товару нижче за ціну придбання; придбання товарів (послуг) у посередників за наявності прямих контактів з їх виробниками; придбання послуг, використання яких не може мати позитивного впливу на результати господарської діяльності платника податку тощо.

Фактичні обставини справи свідчать, що прийняття спірних податкових повідомлень - рішень мотивоване порушенням позивачем вимог податкового законодавства, зокрема, статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України - донараховано позивачу податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 453 984,81 грн.; підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» - донараховано позивачу суму податку на додану вартість сього в сумі 749 090 грн.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є, в тому числі й реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та формування витрат, пов'язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та на формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету, визначаються Законом України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі - Закон № 168/97-ВР) (Закон втратив чинність з 01.01.2011 (згідно з Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI).

Згідно з підпунктами. 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 вказаного Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), датою виникнення податкових зобов'язань з продажу товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, а в разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Податковий кредит звітного періоду у відповідності до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції Закону України від 30.11.2006 № 398-V), визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку із придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також права та обов'язки платників податків і зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України, який вступив в силу з 01.01.2011.

Пункт 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначає підстави виникнення права на віднесення сум до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Також, відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, визначені вимоги, що пред'являються до первинних документів, зокрема, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції ( пп.2.1. п.2 Положення); первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа" ( пп.2.4. п.2 Положення); забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам (пп.2.16. п.2 Положення).

Отже, законодавцем визначено підставу виникнення права у платника податку на отримання податкового кредиту, пов'язану з отриманням таким платником податку податкової накладної, оформленої належним чином із зазначенням усіх обов'язкових реквізитів, та видану суб'єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим платником податку на додану вартість.

Позивачем на підтвердження господарських операцій надано договори, податкові накладні, акти прийому-передачі товарів, декларації з податку на додану вартість та виписки з банку.

За період з 01.04.2009 по 31.12.2009 та з 01.04.2010 по 31.12.2010 суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебував на спрощеній єдиній системі оподаткування (єдиний податок).

У період з 01.01.2009 по 31.03.2009, з 01.01.2010 по 31.03.2010 та з 01.01.2011 по 31.12.2011 перебував на загальній системі оподаткування.

Під час перевірки правильності визначення валового доходу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковим органом за період перебування позивача на спрощеній системі оподаткування порушень не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював діяльність у сфері оптової торгівлі і посередництво в оптовій торгівлі, а також у сфері рекламної діяльності.

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві встановлено порушення в період, коли позивач перебував на загальній системі оподаткування, суд досліджує взаємовідносини з Державним підприємством «Придніпровська залізниця», ЗАО «Украинская мобильная связь», Товариством з обмеженою відповідальністю «РА «Максіма Україна», Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-західна залізниця», Державним підприємством «Придніпровська залізниця», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПС Україна».

Між ФОП ОСОБА_1 (Комітент) та Державним підприємством «Придніпровська залізниця» (Комісіонер) укладено договір комісії №7/9 ПР/Л-09241/НЮдч від 09.02.2009, відповідно до умов якого Комісіонер зобов'язується здійснити за дорученням Комітента в інтересах останнього, але від імені, реалізацію продукції.

Відповідно до п. 2.1.5 Комісіонер відповідно до цього Договору зобов'язується надавати звіт (Додаток №2) Комітенту щодо продажу продукції згідно умов Додатку №1.

Згідно п.3.1.5 Комітент відповідно до цього Договору зобов'язується прийняти звіт Комісіонера, розглянути і затвердити його протягом трьох днів.

Пунктом 5.1 обумовлено передання Комітентом Комісіонеру для реалізації продукції відповідно до умов цього Договору актом приймання-передачі.

Пунктом 6.2 цього Договору визначено, що грошові кошти, належні Комітенту за реалізацію продукції, виплачуються Комісіонером на поточний рахунок Комітента протягом 7 днів з дня надання звіту про реалізацію продукції.

В Додатку №1 до Договору № 7/9 ПР/Л-09241/НЮдч від 09.02.2009 вказано вид робіт (послуг) та реалізація Комісіонера третім особам (покупцям) карток рахунку та стартових пакетів мобільного зв'язку в потягах формування Придніпровської залізниці, а саме від реалізації продукції МТС.

В матеріалах справи містяться декларації з податку на додану вартість за 2009 рік, де позивач самостійно задекларував доходи від реалізації продукції, звіти платника єдиного податку за ІІ, ІІІ, ІV квартали 2009 року на загальну суму 1800 грн., виписки з банку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від контрагентів за різними призначеннями платежів, податкові накладні № 141, №1235/00411/142, №278/806/144, №143 від 27.07.2009; №290, № 1781/00411/291, №421/806/293, №41/292 від 21.10.2009; № 282/00302/320 від 19.11.2009; №488/806/334, № 2021/00411/332, №331 від 30.11.2009; № 367, № 552/806/368, № 369, № 2204/00411/370, №72/371, №851/806/372 від 30.12.2009, № 340/806 від 31.08.2009, б/н від 19.08.2009, № 7/9 від 31.08.2009, б/н від 04.09.2009, № 438/806 від 31.09.2009, № 382/806, № 42 від 30.09.2009, №1672/00411 від 02.10.2009, № 438/806 від 31.10.2009, №35 від 31.10.2009, № 1904/00411 від 10.11.2009, № 73 від 30.11.2009, № 490/806 від 30.11.2009, № 538/806, № 75 від 30.12.2009, № 50 від 31.12.2009.

Як вбачається з податкових накладних, які надавались як підтвердження проведених господарських операцій, № 141, №1235/00411/142, №278/806/144, №143 від 27.07.2009; №290, № 1781/00411/291, №421/806/293, №41/292 від 21.10.2009 в графі «умова поставки» вказано рахунки № НР-0000088 від 23.07.2009, № НР-0000159 від 15.09.2009 за договором № ПР/л-091190/НЮдч, зазначені податкові накладні не відповідають наявним договорам, в них зазначені реквізити інших договорів, які відсутні в матеріалах справи.

В податкових накладних: №488/806/334, № 2021/00411/332, №331 від 30.11.2009; № 367, № 552/806/368, № 369, № 2204/00411/370, №72/371, №851/806/372 від 30.12.2009 не вказано за яким договором здійснювались господарські операції, а лише вказано номери рахунків № НР-0000170 від 14.10.2009. № НР-0000173 від 26.10.2009, № НР-0000203 від 14.12.2009, № НР-0000201 від 10.12.2009; б/н від 04.09.2009, № 438/806 від 31.09.2009, № 382/806 від 30.09.2009, №1672/00411 від 02.10.2009, № 438/806 від 31.10.2009, № 1904/00411 від 10.11.2009, № 73 від 30.11.2009, № 490/806 від 30.11.2009, № 538/806, № 50 від 31.12.2009 в графі «форма цивільно-правового договору» не зазначено на підставі якого договору проводились господарські операції.

Між Продавцем ЗАО «Украинская мобильная связь» и Покупцем СПД ФО ОСОБА_3 укладено Договір № 107 от 20.07.2009, відповідно до якого Продавець постачає, а Покупець приймає, сплачує та реалізує, стартові пакети ДЖИНС, а також ваучери.

На виконання договору № 107 від 20.07.2009 виписано податкові накладні № 598387 від 30.11.2009, № 598377 від 30.11.2009, № 546240 від 19.10.2009, № 546238 від 19.10.2009, № 486090 від 07.09.2009, № 368767 від 29.07.2009, № 486064 від 07.09.2009, № 545351 від 09.10.2009, в яких не зазначено в графі «форма цивільно-правового договору» на підставі якого договору вчинялись правочини, а лише вказано номери замовлень, які не підтверджено звітами.

Між Виконавцем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «РА «Максіма Україна» укладено договір № 7/8qr-1 від 23.07.2009 про надання рекламних послуг.

Згідно п. 2.1 цього Договору Виконавець за дорученням Замовника проводить рекламні кампанії в інтересах Замовника на рекламному місці, а Замовник приймає та сплачує такі послуги Виконавця в порядку та на умовах, передбачених даним Договором. Розміщення реклами здійснюється відповідно до погодженого з Замовником контрольного макету.

Відповідно до п.2.2 цього Договору всі умови проведення кожної рекламної кампанії, а саме: тип реклами, тип спеціальних конструкцій, адресна програма, період та вартість проведення рекламної кампанії, графік оплати послуг Виконавця, кількість місць для розміщення а також особливі умови проведення рекламної кампанії визначаються сторонами в Додаткових угодах до даного договору, які є невід'ємною частиною даного Договору.

В пункті 4.4. цього Договору вказано, що оплата послуг здійснюється Замовником на підставі рахунків-фактур, виставлених Виконавцем.

Пунктом 4.6 цього Договору передбачено, що акти приймання-передачі наданих послуг є підтвердженням виконання Виконавцем своїх зобов'язань, а також підставою для проведення взаєморозрахунків між сторонами.

В Додатковій угоді № 1 від 23.07.2009 сторони домовились про умови проведення рекламної кампанії.

На виконання Договору надано акт здачі-прийняття робіт № 25/01 без дати.

В матеріалах справи містяться податкові накладні № 445 від 14.12.2009 зазначено номер договору №6.9 від 01.09.2009, № 904 від 13.08.2009, лише вказано рахунок № СО-А000417 від 13.08.2009, № 1375 від 30.11.2009 рахунок № СФ-0001330 від 27.11.2009.

Між Комітентом суб'єктом підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 і Комісіонером Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-західна залізниця» укладено договір комісії № ПЗ/Л-096847/1110 від 30.12.2009 відповідно до якого Комісіонер зобов'язується здійснити за дорученням Комітента в інтересах останнього, але від свого імені, реалізацію продукції.

Умови договору щодо кількості, якості та мінімальної ціни продукції наводяться у додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до пункту 5.1 передання продукції Комітентом Комісіонеру для продажу відповідно до умов цього Договору здійснюється за актом прийому-передачі.

Грошові кошти за цим Договором виплачуються Комісіонером на поточний рахунок Комітента протягом 7 календарних днів з дня надання звіту про реалізацію продукції.

В Додатку № 1 до договору визначено період проведення кампанії, винагороду Комісіонера за одну одиницю продажу, графік надання звітів щодо об'єму продажу продукції, умови продажу, кількість товару.

Між Виконавцем Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» та Замовником суб'єктом підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 укладено договір № ПЗ/Л-096842/НЮ від 30.12.2009 та 07.12.2009 між Державним підприємством «Придніпровська залізниця» (Розповсюджувач) та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (Рекламодавець) укладено договір № ПР/Л-091630/НЮдч про надання рекламних послуг.

Згідно пункту 1.1 цього Договору Виконавець за дорученням Замовника проводить рекламні кампанії в інтересах Замовника на рекламному місці, а Замовник приймає та сплачує такі послуги Виконавця в порядку та на умовах, передбачених даним Договором. Розміщення реклами здійснюється відповідно до погодженого з Замовником контрольного макету.

Всі умови цього договору є ідентичними з попередніми договорами про надання рекламних послуг.

Вказаний договір має 3 Додатка до нього з умовами проведення рекламної кампанії та Додатковою угодою № 4 від 06.10.2010, в якому вказані нові юридичні адреси та банківські реквізити сторін.

28 грудня 2009 року укладено договір комісії № ПР/Л-091783/НЮдч між суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (Комітент) та Державним підприємством «Придніпровська залізниця» (Комісіонер). Умови та порядок передачі продукції та оплата ідентичні з попередніми укладеними Договорами комісії.

В матеріалах справи містяться декларації з податку на додану вартість за 2010 рік, які подавались позивачем до податкового органу, податкові накладні № 3, № 8, № 15/806/4, № 102/00411/5, № 6, № 7, № 103/0411/9, № 10, № 14/806/11 від 27.01.2010, № 91/806/32, № 266/00411/30, № 29, № 28 від 02.03.2010, № 1016/038, № 105 від 06.05.2010, № 128 від 25.05.2010, № 5571/038 від 20.10.2010, № 5944/038, № 5943/038 від 30.11.2010, № 5628/038, № 5627/038, № 5626/038 від 27.10.2010, № 32/806 від 29.01.2010, № 37 від 31.01.2010, № 63/806 від 28.02.2010, № 130/806 від 31.03.2010, № 125 від 25.05.2010, № 41/806/126, № 66, № 127 від 25.05.2010, № 63 від 31.08.2010, № 5655/038 від 31.10.2010, № 5949/038 від 30.11.2010, № 72 від 31.12.2010, № 6290/038 від 30.12.2010, № 2735 від 29.01.2010, № 2736 від 01.02.2010, № 144506 від 12.04.2010, № 189168 від 06.05.2010, № 190943 від 20.05.2010, № 190944 від 20.05.2010, № 234916 від 15.06.2010,№ 284334 від 16.07.2010, № 333973 від 09.08.2010, № 334917 від 13.08.2010, № 336624 від 27.08.2010, № 389027 від 04.10.2010, № 389026 від 04.10.2010, № 439258 від 07.10.2010, № 439209 від 07.10.2010, № 441933 від 27.10.2010, № 490153 від 26.11.2010, № 539788 від 16.12.2010, № 541085 від 24.12.2010.

В податкових накладних вказано № 8 від 27.01.2010, № 103/0411/9, № 10, № 14/806/11від 27.01.2010 номер договору № ПР/л-091190/НЮдч, який не співпадає з номером № ПР/Л-091630/НЮдч про надання рекламних послуг; № 91/806/32 рахунок № НР-0000009 від 03.02.2010, № 266/00411/30 рахунок № НР-0000009 від 03.02.2010, № 29 рахунок № НР-0000009 від 03.02.2010, № 28 від 02.03.2010 рахунок № НР-0000012 від 02.03.2010, № 1016/038, № 105 від 06.05.2010, № 128 від 25.05.2010 рахунок № НР-0000026 від 17.03.2010 без вказування прізвища, ім'я та по-батькові, хто підписував податкові накладні, немає номеру договору в графі «форма цивільно-правового договору»; № 5571/038 від 20.10.2010, № 5944/038, № 5943/038 від 30.11.2010, № 5628/038, № 5627/038, № 5626/038 від 27.10.2010 без вказування ПІБ хто підписав податкові накладні, в графі «форма цивільно-правового договору» зазначено згідно договору, але не вказано якого саме договору без дати укладення та номеру; № 130/806 від 31.03.2010, № 125 від 25.05.2010, № 41/806/126, № 66, № 127 від 25.05.2010, № 5655/038 від 31.10.2010, № 5949/038 від 30.11.2010, № 72 від 31.12.2010, № 6290/038 від 30.12.2010 в графі «форма цивільно-правового договору» зазначено згідно договору, але не вказано якого саме договору без дати укладення та номеру; № 2735 від 29.01.2010, № 2736 від 01.02.2010, № 144506 від 12.04.2010, № 189168 від 06.05.2010, № 190943 від 20.05.2010, № 190944 від 20.05.2010, № 234916 від 15.06.2010,№ 284334 від 16.07.2010, № 333973 від 09.08.2010, № 334917 від 13.08.2010, № 336624 від 27.08.2010, № 389027 від 04.10.2010, № 389026 від 04.10.2010, № 439258 від 07.10.2010, № 439209 від 07.10.2010, № 441933 від 27.10.2010, № 490153 від 26.11.2010, № 539788 від 16.12.2010, № 541085 від 24.12.2010 без вказування ПІБ хто підписав податкові накладні, в графі «форма цивільно-правового договору» зазначено номери замовлень.

31 грудня 2010 року між Комітентом суб'єктом підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 і Комісіонером Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-західна залізниця» укладено договір комісії № ПЗ/Л-106940/НЮ, відповідно до якого Комісіонер зобов'язується здійснити за дорученням Комітента в інтересах останнього, але від свого імені, реалізацію продукції.

Умови договору щодо кількості, якості та мінімальної ціни продукції наводяться у додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього Договору.

30 грудня 2010 року між Виконавцем Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» та Замовником суб'єктом підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 укладено договір № ПЗ/Л-106910/НЮ про надання рекламних послуг.

Між суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (постачальник) та ТОВ «ТПС Україна» (покупець) укладено договори поставки № Т-0102/01 від 01.02.2011, № 1/2 від 15.02.2011, № 16051 від 16.05.2011, № 1605-1 від 16.05.2011 відповідно до умов яких постачальник зобов'язується здійснити поставку товару покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 3.1 цього Договорів ціни на товар зазначаються в рахунку-фактурі, який виставляється постачальником покупцю, або вказуються у Додатках до цього договору, які є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно п. 4.8 Договорів товар передається уповноваженому представнику покупця при наявності у нього необхідних та належним чином оформлених таких документів:

а) довіреність;

б) посвідчення особи (паспорт громадянина України), на яку оформлена довіреність суворої звітності.

Згідно п. 6.3 Договорів всі суми, що підлягають сплаті за цим Договором, сплачуються в безготівковій формі на банківський рахунок Постачальника.

В Додатках до Договорів поставки визначено асортимент товару та рекомендовано ціни.

В матеріалах справи містяться декларації з податку на додану вартість за 2011 рік, які подавались позивачем до податкового органу, податкові накладні № 24/038 від 04.05.2011, № 211/038 від 26.05.2011, № 251/038 від 28.07.2011, № 182/038 від 25.08.2011, № 234/038 від 31.08.2011, № 260/038 від 30.09.2011, № 283/038 від 29.04.2011, № 292/038 від 29.06.2011, № 217/038 від 29.08.2011, № 265/038 від 08.08.2011, № 275/038 від 30.09.2011, № 267/038 від 31.02.2011, банківські виписки.

Позивач орендував нежитлове приміщення за адресою м. Київ, вул. М. Раскової, 17, на підставі договорів оренди № 6.9 від 01.12.2010, № 6.04 від 15.11.2011, яке використовував як офісне приміщення.

На підтвердження укладених договорів надав податкові накладні № 522 від 11.02.2010, № 557 від 29.03.2010, № 578 від 16.04.2010, № 618 від 17.05.2010, № 649 від 10.06.2010, № 670 від 06.07.2010, № 715 від 12.08.2010, № 86 від 08.10.2010, № 146 від 08.12.2010, № 51 від 10.03.2011, № 59 від 04.04.2011, № 78 від 06.05.2011.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевіряти фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть також свідчити і результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, які фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Суд враховуючи вказівки, викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.11.2015 ухвалою від 03.12.2015 витребував від позивача письмові пояснення та докази виконання операцій з придбання товарів та їх подальшої реалізації.

Позивачем до суду подано доповнення до позовної заяви, а саме, акти прийому-передачі №3/4 від 23.04.2012, № 2/4 від 10.04.2012, № 1/4 від 09.04.2012, № 2/3 від 26.03.2012, № 1/3 від 19.03.2012.

Суд не бере до уваги надані позивачем документи, оскільки перевірка Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві проводилась за період 01.01.2009-31.12.2011, який не має відношення до наданих актів прийому-передачі за березень-квітень 2012 року.

В матеріалах справи наявне рішення №4/2653-12-02-20 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість подане позивачем в судовому засіданні.

Рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №4/2653-12-02-20 від 15.12.2015 не приймається до уваги судом виходячи з наступного, пункт 184.8 статті 184 Податкового кодексу України регламентує, що платник зобов'язаний погасити суму податкових зобов'язань або податкового боргу, що виникли до анулювання, за їх наявності, незалежно від того, залишатиметься така особа зареєстрованою як платник податку на додану вартість на день сплати такої суми податку чи ні.

Отже, внесення запису про анулювання реєстрації платника податку не звільняє позивача від зобов'язань, що виникли під час перебування на загальній системі оподаткування, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Судом досліджено всю надану первинну документацію, яка наявна в матеріалах справи та виявлено порушень при складанні податкових накладних, що викладені вище та які не відповідають Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Порядку заповнення податкових накладних.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи.

Відповідно до пункту 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 № 1379 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1333/20071 (надалі - Порядок), податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Пунктом 4 Порядку визначено, що у графі «Вид цивільно-правового договору» податкової накладної зазначається вид цивільно-правового договору згідно з видом договірних зобов'язань, визначених Цивільним кодексом України. Дата укладання договору проставляється відповідно до вимог пункту 3 цього Порядку.

За правилами заповнення податкової накладної у пункті 6.3 Порядку не дає права покупцю на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту: відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; порушення порядку заповнення податкової накладної; податкова накладна виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Суд звертає увагу на те, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

Як вбачається з наявних податкових накладних, в жодній з них не співпадає номер та дата цивільно-правових договорів, в деяких відсутні прізвища та ініціали осіб, які їх підписували, а відтак в силу наведених вище правових норм такі документи не є належно оформленими первинними документами.

Крім того, у матеріалах справи немає всіх необхідних документів, які визначені в істотних умовах договорів (акти прийому-передачі наданих послуг, затверджені звіти щодо асортименту продукції, рахунки-фактури для оплати послуг, довіреності, сертифікати, ліцензії на рекламування товарів/послуг), також, значної частини виписок з банку немає, які б підтверджували оплату товарів/послуг/.

Наполягаючи на фактичності виконання господарських зобов'язань з боку контрагентів, позивач до матеріалів справи не надав жодного належного та допустимого письмового доказу відображення господарських операцій в бухгалтерському обліку.

При цьому, суд приймає до уваги те, що в судовому засіданні під фіксацію позивачем зазначено, що всі документи були надані до матеріалів справи. Нових документів немає.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 18.05.2012 по податку на доходи фізичних осіб.

Згідно з статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», до складу витрат відносяться документально підтверджені витрати, безпосередньо пов'язані з одержанням протягом календарного року доходу, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати формуються за переліком статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» застосовуються у частині підтвердження документами сум витрат, що відповідають фактичній сумі отриманого у звітному календарному році чи іншому податковому періоді доходу.

Відповідно до пункту 13 Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю», затвердженої Наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 № 12 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 за № 64) із змінами та доповненнями, загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами у відсотках до валового доходу, наведеними в додатку № 6 до цієї Інструкції.

Як зазначено у додатку № 6 до Інструкції про прибутковий податок з громадян норми витрат, що враховуються при оподаткуванні доходів громадян, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, та інших доходів (затверджені Головною державною податковою інспекцією України від 18.01.1993 № 36-32), від здійснення інших видів діяльності, включаючи торговельну, встановлено на рівні 25 % до суми валового доходу.

Таким чином, податковим органом валові витрати розраховувалися за нормами у відсотках до валового доходу у зв'язку з неможливістю встановити суми витрат, що відповідають фактичній сумі отриманого у звітному календарному році чи іншому податковому періоді доходу.

Враховуючи вищезазначене протягом перевіряємого періоду валові витрати склали:

- за І квартал 2010 року декларація не подана, фактичні за нормами у відсотках до валового доходу - 937,08 грн. (3748,33 грн. * 25 %).

- за 2011 рік задекларовані - 3582118,12 грн., фактичні за нормами у відсотках до валового доходу - 900815,04 грн. (3603260,15 грн. * 25 %).

Відповідно до статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у готовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

- за І квартал 2010 року встановлено розбіжності у формуванні оподатковуваного доходу у розмірі 2811,25грн., тобто позивачем декларація про доходи за І квартал 2010 року не подана, а фактично за матеріалами перевірки оподатковуваний дохід склав 2811,25грн.;

- за 2011 рік встановлено розбіжності у формуванні оподатковуваного доходу у розмірі 2681303,08грн., тобто приватним підприємцем задекларовано чистий оподатковуваний дохід у розмірі 21142,03грн., а фактично за матеріалами перевірки оподатковуваний дохід склав 2702445,11 грн.

Як вбачається з розрахунку податку з доходів фізичних осіб до повідомлення-рішення про застосування та стягнення сум штрафних санкцій за порушення податкового та іншого законодавства за результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 податковим органом встановлено відхилення показників за 2010 рік - 2811,25грн. та за 2011 рік - 2681303,08грн.

Таким чином, у зв'язку з не підтверженням документально позивачем валових витрат за І квартал 2009 року та 2011 рік, відповідачем здійснено донарахування податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 453984,81 грн., в тому числі за І квартал 2009 року на суму 421,69 грн., за 2011 рік на суму 453563,12 грн.

Позивачем не надано доказів підтвердження реальності господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та формування витрат, пов'язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця ОСОБА_1; добросовісності дій платника податку, а також реальності усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та на формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

За таких обставин суд приходить до висновку, про не підтвердженість належними та допустимими доказами правомірності формування позивачем спірних показників податкової звітності за насідками взаємовідносин з Державним підприємством «Придніпровська залізниця», ЗАО «Украинская мобильная связь», Товариством з обмеженою відповідальністю «РА «Максіма Україна», Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-західна залізниця», Державним підприємством «Придніпровська залізниця», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПС Україна», внаслідок чого позовні вимоги є необґрунтованими.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій