Справа № 808/4364/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2016 рокусправа № 808/4364/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - Данілік І.М. (посвідчення №3782/10),

відповідача: - Воронкової Н.В. (довіреність від 06 січня 2016 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу приватного підприємства «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року

у справі №808/4364/15

за позовом приватного підприємства «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс»

до державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року приватне підприємство «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс» звернулося у Запорізький окружний адміністративний суд з позовом до державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 лютого 2015 №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 949266,25 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, приватне підприємство «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року, справа передана головуючому судді (судді-доповідачу) Юхименку О.В.

Розпорядженням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року призначений повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку зі звільненням судді Юхименка О.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 вересня 2016 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) визначено суддю Богданенка І.Ю. у складі колегії суддів Уханенко С.А., Дадим Ю.М.

У судовому засіданні представник приватного підприємства «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс» наполягає на доводах та вимогах апеляційної скарги.

Представник державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області проти вимог апеляційної скарги заперечує.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, на підставі наказу від 04 вересня 2013 року №281, відповідно до пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України та постанови старшого слідчого 2-го відділу слідчого управління фінансових розслідувань державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, проведено позапланову документальну невиїзну перевірку приватного підприємства «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс» з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджетів податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість по взаємовідносинам з приватним підприємством «Будівельно-торгова фірма «Еліпс» та приватним підприємством «Ашенві» за період з 01 березня 2008 року по 30 червня 2009 року, за результатами якої складено акт від 24 січня 2014 року №1161/49/04-03-22-03/39460766.

Перевіркою встановлено порушення підпунктів підпункти 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме занижено суму податку на додану вартість в розмірі 759413 грн.

До таких висновків контролюючий орган дійшов аналізуючи господарські операції позивача з контрагентами - приватним підприємством «Будівельно-торгова фірма «Еліпс» та приватним підприємством «Ашенві», які, як зазначає відповідач, зареєстровані без наміру здійснення підприємницької діяльності, а з метою використання їх реквізитів і розрахункових рахунків для перерахування грошових коштів.

Матеріали перевірки відповідачем передано до органу, що проводив розслідування.

29 січня 2015 року на адресу контролюючого органу надійшла копія ухвали суду від 11 червня 2014 року про звільнення ОСОБА_3 (директора приватного підприємства «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс») від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 212 Кримінального кодексу України відповідно до статті 49 Кримінального кодексу України та закриття кримінального провадження відповідно до частини 2 статті 284 Кримінально-процесуального кодексу України, з повідомленням про набрання законної сили судовим рішенням.

Зазначене рішення стало підставою для прийняття податковим органом, на підставі акту перевірки від 24 січня 2014 року, податкового повідомлення-рішення від 03 лютого 2015 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 949266,25 грн., в тому числі 759413,00 грн. за основним платежем та 189853,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням приватне підприємство «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс» оскаржило його до суду.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 цієї статті). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З матеріалів справи убачається, що предметом перевірки позивача були взаємовідносини з приватним підприємством «Будівельно-торгова фірма «Еліпс» та приватним підприємством «Ашенві» за період з 01 березня 2008 року по 30 червня 2009 року.

Судом першої інстанції установлено, що 30 жовтня 2013 року в приміщенні приватного підприємства «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс» проведено обшук та всі первинні документи і комп'ютери з бухгалтерськими базами, що належить позивачу вилучені згідно протоколу обшуку від 30 жовтня 2013 року, у зв'язку з чим Запорізькою місцевою прокуратурою №1, на запит суду, направлені копії: податкових накладних від 17 березня 2008 року №1703-5, № 1703-3, № 1703-4, від 11 березня 2008 року №11035, від 03 березня 2008 року №3037, виписаних приватним підприємством «Будівельно-торгова фірма «Еліпс»; копії актів погашення зустрічних однорідних вимог, копії реєстрів виданих та отриманих податкових накладних.

Також, до матеріалів справи позивачем надано копії документів на підтвердження того, що роботи по договорах субпідряду з контрагентами використані приватним підприємством «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс» у власній господарській діяльності.

По господарських операціях з приватним підприємством «Будівельно-торгова фірма «Еліпс» та приватним підприємством «Ашенві» позивачем до податкового кредиту включені суми податку на додану вартість в розмірі 795413,00 грн.

Разом з тим, поважність причин ненадання позивачем первинних документів на підтвердження господарських операцій з приватним підприємством «Будівельно-торгова фірма «Еліпс» та приватним підприємством «Ашенві» не спростовують встановлені ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2014 року у справі №336/1128/14-к (пр.1-кп/336/300/2014) факти порушення чинного законодавства.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2014 року у справі №336/1128/14-к (пр.1-кп/336/300/2014) встановлено, що ОСОБА_3, займаючи посаду директора приватного підприємства «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс», будучи особою, відповідальною за дотримання порядку ведення та достовірність податкового обліку, з метою заниження сум належних до сплати податкових зобов'язань шляхом завищення податкового кредиту по податку на додану вартість, усвідомлюючи, що фактично будь-які товари, роботи чи послуги від приватного підприємства «Будівельно-торгова фірма «Еліпс» та приватного підприємства «Ашенві» приватним підприємством «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс» не поставлялись та не надавались, з метою ухилення від сплати податку на додану вартість умисно вніс до декларацій з податку на додану вартість за березень-липень 2008 року, жовтень 2008 року, грудень 2008 року, січень 2009 року, березень-червень 2009 року відомості щодо зазначених операцій, що призвели до ненадходження до бюджету сум податку на додану вартість на суму 759413 грн. Допитаний в судовому засіданні підозрюваний вину у вчиненні скоєного злочину визнав, вказавши, що протягом 2008-2009 року між приватним підприємством «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс» та приватним підприємством «Будівельно-торгова фірма «Еліпс», приватним підприємством «Ашенві» укладені договори на поставку товарів, виконання робіт та надання послуг, але фактично будь-які товари, роботи чи послуги від вказаних підприємств не надавались та не виконувались, роботи виконувались працівниками приватного підприємства «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс», однак в деклараціях з ПДВ за 2008-2009 роки відомості щодо цих операцій були внесені з метою зменшення податкових зобов'язань.

Наведені обставини свідчать про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами оформлялись лише документально і спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищезазначене дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставними.

Також не приймаються, як доказ правомірності формування податкового кредиту, документи, надані приватним підприємством «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс» суду апеляційної інстанції, оскільки вони не містять необхідних даних про зміст і обсяг господарської операції, згідно якої можливо зробити висновок щодо реального виконання цих робіт, їх складових та фактичної вартості, а також не можливо встановити, що саме контрагенти позивача здійснювали відповідні роботи.

Твердження позивача про те, що йому не направлено копію наказу та направлення є безпідставними, оскільки в матеріалах справи містяться докази направлення вказаних документів позивачу.

Щодо посилання позивача на строки прийняття податкового повідомлення-рішення, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи-підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Судом встановлено, що копію ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2014 року відносно ОСОБА_3, податковим органом отримано 29 січня 2015 року, що підтверджується відбитком штампу реєстрації вхідної кореспонденції на супровідному листі. Податкове повідомлення-рішення відповідачем прийнято 03 лютого 2015 року. А відтак, контролюючий орган не порушив строки прийняття податкового повідомлення-рішення.

Крім того, відповідно до пункту 58.4 статті 54 Податкового кодексу України, у разі коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.

Судом установлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2014 року у справі №336/1128/14-к (пр.1-кп/336/300/2014) ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності відповідно до статті 49 Кримінального кодексу України (у зв'язку із закінченням строків давності), що не є реабілітуючою підставою.

Також слід зазначити, що відповідно до підпункту 102.2.2 пункту 102.2 статті 102 Податкового кодексу України грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов'язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог приватного підприємства «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Виробничо-будівельне підприємство «Мегаполіс» - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим