Справа № 821/1253/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1253/16
10 год. 11 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Шилова М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_3 (ОСОБА_3, позивач) звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить: визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0.12 га на території Комишанської селищної ради м. Херсона для ведення садівництва, оформлене листом від 15.08.2016 р. №К-6106/0-1514/6-16-СГ; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 25.07.2016 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0.12 га на території Камишанської селищної ради м. Херсона для ведення садівництва. Свої вимоги мотивує тим, що згідно із приписами Земельного кодексу України подала до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою разом із графічним матеріалом із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки для садівництва. Однак отримала відмову у задоволенні клопотання, яка ґрунтувалась на невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів та нормативних актів, схем землеустрою, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановлених законом порядку. Зазначає, що відповідач не вказав конкретної вмотивованої причини відмови, чим і порушив її права, у зв'язку із чим позивач змушена була звернутися до суду за їх захистом.

Представник позивача в судове засідання прибув, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав заявлених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що отримання земельної ділянки для індивідуального садівництва повинно розглядатись як окрема дія громадянина та державного органу, з урахуванням вимог ст. 19, 20 Земельного кодексу України та Закону України "Про землеустрій". За приписами ч. 3 ст. 35 Земельного кодексу України прямо передбачено можливість зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо, при розгляді питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, розглядається положення та приписи частини 3 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" 17.02. 2011 року № 3038-УІ, так як, у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Вказане на графічному матеріалі бажане місце розташування земельної ділянки, яке додано до клопотання позивача, прямо межує із земельною ділянкою кадастровий НОМЕР_2 із цільовим призначенням для ведення ОСГ, яка обліковується відповідно Класифікації видів цільового призначення земель. При цьому, код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі, а тому, зміна виду використання земельної ділянки в межах категорії земель має відбуватись в порядку, передбаченому для зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб. Встановлюючи цільове призначення земель держава забезпечує особливу охорону земель, як основного національного багатства, реалізуючі, таким чином, положення статті 14 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

25.07.2016 року ОСОБА_3 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0.12 га на території Комишанської селищної ради м. Херсона для ведення садівництва. До вказаного клопотання додала графічний матеріал із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копії паспорту та ідентифікаційного коду. Проте листом від 15.08.2016 року №-6106/0-1514/6-16-СГ позивачу було відмовлено у задоволенні її клопотання у зв'язку із відсутністю матеріалів, схем землеустрою, тощо, які б передбачали розміщення на даній території земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, на підставі п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, схем землеустрою проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку).

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

На підставі п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідно до Положення основними завданнями Держгеокадастру України є, зокрема реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до п. 7 зазначеного Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Право власності на землю гарантується, набувається та реалізується громадянами виключно у відповідності до закону. Відповідно до статі 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно ст. 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відносини, що виникають зокрема з приводу підстав набуття громадянами права на землю із земель державної та комунальної власності та порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовані ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України. Так, ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно п. в) ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Згідно ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Позивачем дотримано вимоги земельного законодавства, які регулюють порядок подання клопотання про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою.

Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 15.08.2016 року №-6106/0-1514/6-16-СГ позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з посиланням на п.7 ст. 118 ЗКУ (невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, схем землеустрою проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку). Разом з тим жодного доказу такої невідповідності місця розташування ділянки будь-яким нормативним актам або схемам землеустрою, проектам землеустрою відповідач суду не надав, взагалі земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту.

Разом із тим, відповідач у своїх запереченнях зазначає, що бажане ОСОБА_3 місце розташування земельної ділянки, прямо межує із земельною ділянкою кадастровий НОМЕР_2 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка обліковується відповідно Класифікації видів цільового призначення земель. Вважає цільове призначення особливо важливою характеристикою земельної ділянки. Таким чином, ще однією підставою для відмови в наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою є не співпадіння цільового призначення земельної ділянки кадастровий НОМЕР_2 із цільовим призначенням для ведення ОСГ та цільового призначення земельної ділянки, щодо якої позивач бажає отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення садівництва. Але відповідач не навів доказів того, що спірна земельна ділянка має яке-небудь цільове призначення, що є перепоною для відведення її для садівництва. Крім того, дана підстава не була вказана в якості відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність, відповідач, відповідно до пунктів 2-8 ч. 3 ст. 2 КАС України, повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Отже, відмовляючи позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність без законних на те підстав, відповідач таким чином перешкоджає позивачу у реалізації законодавчо наданого ОСОБА_3 права, чим порушує принципи рівності перед законом та пропорційності, які визначені ст. 2 КАС України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0.12 га на території Комишанської селищної ради м. Херсона для ведення садівництва, оформлене листом від 15.08.2016 р. №К-6106/0-1514/6-16-СГ - протиправною.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 25.07.2016 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0.12 га на території Комишанської селищної ради м. Херсона для ведення садівництва.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (ід. код НОМЕР_1) сплачений судовий збір у сумі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 10 жовтня 2016 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 6.2.1