Справа № 2а-2717/11/1370
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2011 р. № 2а-2717/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Куч Ю.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та самохідних машин і механізмів,

в с т а н о в и в :

Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова звернулась в суд до ОСОБА_2 з позовом про стягнення з нього податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 22 990 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 всупереч вимог Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, при першій реєстрації в Україні автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 110, державний номерний знак НОМЕР_1, 1999 року випуску, не сплатив податок з власників транспортних засобів. Оскільки на рахунок місцевого бюджету Сихівського району м. Львова кошти від сплати вказаного податку в розмірі 22 990 грн. не надійшли, він підлягає стягненню в судовому порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до положень ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішена на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним.

Згідно листа Львівського ВРЕР УДАІ МВС України у Львівській області № 9504/10/17-108/174 від 28.04.2010 року ОСОБА_2 02.03.2010 року здійснив першу реєстрацію в Україні транспортного засобу, а саме: автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 110, державний номерний знак НОМЕР_1, 1999 року випуску.

Згідно Розрахунку суми податку з власників наземних транспортних засобів, що підлягає сплаті відповідачем під час здійснення першої реєстрації вказаних транспортних засобів в Україні, сума податку становить 22 990 грн.

Згідно довідки ДПІ у Сихівському районі м. Львова від 10.02.2011 р. № 1824/17-115 до місцевого бюджету Франківського району м. Львова від ОСОБА_2 не надходили кошти в сумі 22 990 грн. як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів.

Відповідно до листа Західного головного регіонального управління ПриватБанку № 5949 від 04.11.10 р., не знайдено квитанції про сплату ОСОБА_2 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

На момент виникнення спірних правовідносин принципи побудови системи оподаткування, податки і збори (обовязкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обовязки і відповідальність платників визначалися Законом України «Про систему оподаткування»від 25 червня 1991 року № 1251-XII (далі Закон № 1251-XII).

Поняття податку і збору (обовязкового платежу) до бюджетів та до державних цільових фондів дано у статті 2 цього Закону, під яким слід розуміти обовязковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів згідно пункту 10 статті 14 Закону № 1251-XII належить до загальнодержавних податків.

Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»від 11 грудня 1991 року №1963-XII (далі Закон №1963-XII), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, встановлювався податок з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів як джерело фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних шляхів загального користування та проведення природоохоронних заходів на водоймищах.

Відповідно до ст. 1 Закону №1963-XII платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є обєктами оподаткування.

Відповідно до ст. 2 цього Закону обєктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Відповідно до ст. 3 цього Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1963-XII вказаний вид податку сплачувався фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. При цьому сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, розраховується саме фізичною особою за ставками встановленими цим Законом.

У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобовязані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 02.03.2010 року здійснив першу реєстрацію в Україні транспортного засобу, що зобовязувало його сплатити встановлений Законом №1963-XII податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного кодексу України податки, збори (обовязкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

Судом не здобуто доказів зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету коштів від ОСОБА_2 в сумі 22 990 грн. як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, що дає суду підстави вважати, що відповідач не виконав свого обовязку зі сплати такого виду податку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова, тому податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в розмірі 22 990 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місцепроживання: АДРЕСА_1) до місцевого бюджету Сихівського району м. Львова 22 990 (двадцять дві тисячі девятсот девяносто) грн. податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений 07 вересня 2011 року.

Суддя Хома О.П.