Справа № 489/3457/16-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 р.м.ОдесаСправа № 489/3457/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Романішина В.Л.,

судді - Шляхтицького О.І.

при секретарі: Топор О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду від 8 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до головного лікаря Обласної офтальмологічної лікарні Миколаївської області Назарука Юрія Павловича про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до головного лікаря Обласної офтальмологічної лікарні Миколаївської області Назарука Ю.П. про зобов'язання надати інформацію.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірної бездіяльності.

Постановою Ленінського районного суду від 8 вересня 2016 року у задоволенні даного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з необґрунтованості даного позову та відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 4477, виданої Обласною офтальмологічною лікарнею Миколаївської області, ОСОБА_1 з 13.10.2014 р. по 22.10.2014 р. перебував у лікарні на стаціонарному відділенні у зв'язку із хворобою очей.

Під час перебування у стаціонарі позивачу проводилось стандартне глаукомне обстеження, направлене на з'ясування внутрішньоочного тиску під гіпотензивними препаратами та виявлено компенсацію внутрішньоочного тиску, в зв'язку з чим пацієнту було проведено курс судинної і проти ішемічної терапії глаукоми і вікової макулапії.

28.10.2014 р. було проведено амбулаторне обстеження позивача, за результатами якого підтверджено наявність у позивача вікової макулопатії з кістозним набряком сітківки на лівому оці.

Лікуючим лікарем-офтальмологом було запропоновано позивачу лікування кістозного набряку сітківки на лівому оці за допомогою препарату «Айлія». Позивача було повідомлено про те, що у зв'язку з високою вартістю препарату одна ампула використана 3-4 хворими, залежно від сформованої групи. Позивач ОСОБА_1 на введення ін'єкції погодився.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що після введення йому препарату «Айлія» в офтальмологічній лікарні Миколаївської області стан його ока значно погіршився. Тобто ніяких покращень позивач не відчув. В зв'язку з цим він звернувся до лікарні для отримання інформації про двох інших пацієнтів, яким також було зроблено ін'єкцію лікарського засобу «Айлія», однак йому було відмовлено.

Згідно ст. 286 ЦК України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров'я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Фізична особа зобов'язана утримуватися від поширення інформації, зазначеної у частині першій цієї статті, яка стала їй відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків або з інших джерел.

Відповідно до ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Згідно ст. 39 Основ законодавства про охорону здоров'я пацієнт, який досяг повноліття, має право на отримання достовірної і повної інформації про стан свого здоров'я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються його здоров'я. Медичний працівник зобов'язаний надати пацієнтові в доступній формі інформацію про стан його здоров'я, мету проведення запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, у тому числі наявність ризику для життя і здоров'я.

У відповідності до ст. 39-1 Основ законодавства про охорону здоров'я пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров'я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні.

Статтею 40 Основ законодавства про охорону здоров'я медичні працівники та інші особи, яким у зв'язку з виконанням професійних або службових обов'язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що кожна особа має право на збереження конфіденційної інформації про себе, особи, яким стала відома інформація про інших осіб у зв'язку з виконанням службових обов'язків не мають права її розголошувати та повідомляти третім особам, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість даного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду від 8 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до головного лікаря Обласної офтальмологічної лікарні Миколаївської області Назарука Юрія Павловича про зобов'язання надати інформацію - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /В.Л. Романішин/

/О.І. Шляхтицький/