Справа № 339/280/16-а
Суддя: Головенко О.С.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 339/280/16-а
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2016 року м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання Ганчар Л.В.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальону УПП в м.Івано-Франківськ Бігун В.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача та скасувати постанову від 02.09.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121-2 КУпАП.
Вимоги обгрунтовує тим, що постанова є незаконною, а дії інспектора неправомірними, оскільки жодних порушень він не вчиняв.
02.09.2016 року він керував автомобілем марки MERSEDES BENZ SPRINTER 313 CDI 1 д.н.з. НОМЕР_1 (маршрутний транспортний засіб) та рухаючись по вул. Василіянок у напрямку перехрестя з вул.Галицькою у м.Івано-Франківськ по крайній правій смузі мав намір здійснити поворот праворуч і продовжити рух по вул.Галицькій, тому за 30 м. до вказаного перехрестя завчасно до початку повороту включив покажчик повороту. Під час очікування на світлофорі до автомобіля підійшов перехожий, відчинив двері та мав намір проїхати з ним, однак він відмовив йому і той зачинив двері. Проїхавши близько 50 м. був зупинений працівниками поліції. Здійснивши перевірку документів, відповідач вказав, що він порушив п. 15.1 ПДР України, а саме здійснив зупинку для посадки пасажирів у невідведеному для цього місці та виніс постанову.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позов з підстав, викладених в позовній заяві та додатково пояснив, що пасажир ОСОБА_2 сидів на передньому пасажирському сидінні і був безпосереднім свідком всіх обставин, які виклав в письмовій заяві і надав відповідачу. Однак ні його пояснення, ні письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , а також усні пояснення пасажирів, які перебували в маршрутному таксі, при винесенні постанови не були взяті інспектором до уваги.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про одержання судової повістки ( а.с.22).
Згідно вимог ч.4 ст.128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
За таких обставин суд приходить до висновку, що справу слід слухати у відсутності суб`єкта владних повноважень, що відповідатиме вимогам ч.4 ст.128 КАС України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка ОСОБА_2 дослідивши та оцінивши матеріали справи у сукупності, давши їм правову оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 02.09.2016 року інспектор роти №4 батальону УПП в м.Івано-Франківськ Бігун В.В виніс постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 255грн. за ч.2 ст. 121-2 КУпАП., яку позивач оскаржив.
Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 02.09.2016 року о 15 год.30 хв. в м.Івано-Франківськ по вул. Василіянок, керуючи транспортним засобом MERSEDES BENZ SPRINTER 313 CDI 1 д.н.з. НОМЕР_1 , який працює в режимі маршрутного таксі, здійснив зупинку висадки пасажирів у невідведеному для цього місці, чим порушив п.15.1 ПДР України.
Частиною 2 ст. 121-2 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, правил зупинки під час здійснення посадки (висадки) пасажирів.
Відповідно до положення п.15.1 Правил дорожнього руху України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
Згідно п. 24 Правил надання постуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18.02.1997р. місцями зупинки автобуса, який здійснює перевезення у режимі маршрутного таксі, визначаються кінцеві пункти маршруту. Посадка та висадка пасажирів з автобуса проводиться на їх вимогу у місцях зупинки громадського транспорту, а також в інших місцях з обов`язковим дотриманням Правил дорожнього руху.
В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Позивач, заперечуючи факт здійснення ним правопорушення, посилається на відсутність належних доказів.
Так, оскаржуючи вказану постанову, позивач вказував на те, що коли він, очікуючи появи зеленого світлофора, здійснив зупинку, несподівано на проїжджу частину до його автомобіля підійшов перехожий та відкривши двері, виявив бажання сісти в автомобіль.
Однак він йому відмовив у вчиненні такої дії та попросив закрити двері і відійти від автомобіля, що й було зроблено вказаною особою, тобто висадку пасажирів він не здійснював.
Вказані обставини підтвердив свідок ОСОБА_2 , який перебував на передньому сидінні автомобіля і був очевидцем подій. Зокрема, свідок зазначив, що коли автомобіль під керуванням позивача зупинився на світлофорі, то перехожий несподівано спідійшов до автомобіля та сам відкрив двері і хотів під"їхати з ними, але водій попросив закрити двері та відійти від автомобіля, щоб уникнути створення небезпечної ситуації. Вимогу водія перехожий виконав і вони продовжили рух. Через декілька метрів їх зупинили працівники поліції, перевіривши документи, які водій надав для огляду вказали, що позивач порушив правила зупинки тисадки пасажирів. Позивач заперечував цьому . Як очевидець всього та свідок, він попросив у працівників поліції аркуш паперу, де виклав письмові пояснення. Однак при винесенні постанови та складанні протоколу їхні пояснення не взяті до уваги.
Нормою частини 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З метою з"ясування обставин справи суд двічі згідно ухвал від 13.08.2016 та 23.09.2016 пропонував суб`єкту оскарження надати заперечення проти позову та надати всі докази на підставі яких у визначеному законом порядку ним встановлено наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення : матеріали відеофіксації, письмові пояснення свідка ОСОБА_2 ..
Суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів того, що позивач здійснив зупинку висадки пасажирів у невідведеному для цього місці, зокрема, пояснень свідків, інформації з технічних засобів в автоматичному режимі, відповідачем до матеріалів справи не долучено.
У відповідності п.1.5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 поліцейський виносить постанову без складання протоколу у разі виявлення адміністративних правопорушень, передбачених в т.ч. і ст. 121-2 КУпАП.
Слід зауважити, що відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
В судовому засіданні як позивач, так і свідок стверджували, що позивач не погоджувався з діями працівників поліції щодо винесення постанови, а свідок ОСОБА_2 надав письмові пояснення працівнику поліції, де вказував про те, що позивач не порушував ПДР.
За таких підстав можливо дійти висновку, що позивач заперечував щодо допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на нього накладається в момент складення постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому відповідач у справі мав би скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статей 258 та 256 цього Кодексу.
Однак, на вимогу суду відповідач протокол не надав, що дає підстави вважати, що такий протокол не складався.
Відповідно до ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачено ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно статті 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Беручи до уваги, що відповідач, в судові засідання не з"явився і на вимогу суду не надав доказів, якими було зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення та правомірності свого рішення, що є його обов`язком відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, будь-який сумнів тлумачиться на користь особи, що притягається до відповідальності.
Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В судовому засіданні не здобуто доказів скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таких доказів не надано суб`єктом владних повноважень на вимогу суду , чий акт індивідуальної дії оскаржується.
Отже, твердження позивача щодо відсутності в його діях порушення п.15.1 ПДР відповідачем не спростовано, жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 121-2 КУпАП суду не представлено.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором Бігун В.В. серії ДР №103429 від 02 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121-2 КУпАП підлягає скасуванню.
На підставі викладеного ст.19 Конституції України, ст. 254, 256, 283, 288, 293 КУпАП, керуючись ст.2,6,11,158-163 КАС України суд,-
п о с т а н о в и в :
Позов задоволити.
Скасувати постанову серії ДР №103429 від 02.09.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 у вигляді штрафу розміром 255 (двіста п`ятдесят п`ять) гривень за ч.2 ст.121-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Болехівський міський суд протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАСУ апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя Головенко О.С.