Справа № 356/1267/14-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 356/1267/14-а Головуючий у 1-й інстанції:Дудар Т.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Березанського районного суду Київської області від 25 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Березань Київської області, третя особа: начальник Управління Пенсійного фонду України в м. Березань Київської області Приходько Олександр Миколайович про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Березанського районного суду Київської області від 11 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року постанову Березанського районного суду Київської області від 11 листопада 2014 року змінено та викладено абзац 4 резолютивної частини в іншій редакції.

30 січня 2015 року Березанським районним судом Київської області видано виконавчий лист у справі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року виправлено помилку у виконавчому листі Березанського районного суду Київської області, виданого 30 січня 2015 року, шляхом видачі чотирьох виконавчих листів, в яких окремо зазначено чотири пункти рішення Березанського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року.

18 липня 2016 року позивач звернулася до Березанського районного суду Київської області із доповненням до скарги на постанови державного виконавця.

Ухвалою Березанського районного суду Київської області від 25 липня 2016 року скаргу разом із доданими до неї матеріалами повернуто позивачу.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу на продовження розгляду, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як зазначалося вище, позивач засобами поштового зв'язку 18 липня 2016 року направила до Березанського районного суду Київської області доповнення до скарги на постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якій просить визнати незаконними та скасувати вказані постанови.

Вказані доповнення містили посилання на справу № 356/1267/14-а, провадження № 2-а/356/31/14 за головуванням судді Дудар Т.В. У зв'язку із цим, доповнення до скарги було зареєстровано судом, приєднано та розглянуто в саме рамках вказаної справи.

При цьому, варто наголосити на тому, що власне самої скарги, доповнення до якої направив позивач, матеріали справи не містили. Її було надано суду лише разом із апеляційною скаргою, однак відомостей (відмітки суду) про те, що цю скаргу було подано та отримано судом, наявний у справі примірник скарги не містить.

Як на підставу подання доповнень до скарги позивач називає ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до ч. 1 якої учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, наведена стаття встановлює особливості подання позовної заяви на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

З урахуванням вказаного посилання, суд розцінив доповнення до скарги як позовну заяву, подану на підставі ст. 181 КАС, та, враховуючи наявність аналогічного спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 108 КАС, повернув скаргу позивачу.

Однак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково розцінив доповнення до скарги як нову позовну заяву та фактично розглянув питання відповідності нового позову в рамках справи, в якій вже було винесено рішення по суті спору.

Колегія суддів вважає, що враховуючи реєстрацію спірного доповнення та розгляд його судом саме в рамках даної справи, беручи до уваги характер вимог доповнення його слід розглядати в порядку, передбаченому ст. 267 КАС. З огляду на це, суд першої інстанції помилково розглянув спірне доповнення до скарги в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 267 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Однак спірні доповнення не відповідають вимогам, встановленим ч. 9 ст. 267 КАС, оскільки у них відсутні такі обов'язкові реквізити:

- ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

- відомості про набрання постановою законної сили;

- інформація про день отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання.

Також до доповнень не додано доказів її надсилання рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення відповідачам і третім особам не раніше семи робочих днів до дня подання заяви до суду.

Не дотримано позивачем також і строку звернення із заявою в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 267 КАС.

Так, наведеною частиною статті передбачено, що таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 254 КАС у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що постанова Березанського районного суду Київської області від 11 листопада 2014 року та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року (прийнята у відкритому судовому засіданні) набрали законної сили 16 грудня 2014 року, то останнім днем пред'явлення виконавчого листа до виконання є 16 грудня 2015 року. При цьому, варто наголосити на тому, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до суду із заявою про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого документу до виконання та прийняття судом з цього питання відповідного рішення (ст. 261 КАС).

Слід звернути увагу на те, що граничний термін, встановлений для подання заяви в порядку ч. 9 ст. 267 КАС, поновленим бути не може.

Норми КАС визначають виключно можливість поновлення строку, однак «день завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа» є не строком, а терміном. Так, зокрема, розмежування понять «строк» та «термін» містить стаття 252 Цивільного кодексу України, відповідно до якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, доповнення до скарги, які, як зазначено вище, слід розглядати у розумінні ч. 9 ст. 267 КАС, не відповідають вимогам, встановленим для подання відповідної заяви та подані з пропуском встановленого законом граничного терміну.

Відповідно до п. 9 ст. 267 КАС у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вчинив процесуальну дію «повернення», однак при цьому помилково застосував до спірних відносин положення ст. 181 КАС.

Про необґрунтованість застосування вказаної статті судом першої інстанції свідчить також і те, що суд посилався на наявність справи № 356/1390/16-а, в якій заявлено аналогічні вимоги як і в доповненнях до скарги.

Однак, на запит апеляційного суду, Березанський районний суд Київської області надав матеріали позовної заяви, яка розглядається у межах справи 356/1390/16-а, з якої вбачається, що її вимоги та вимоги спірного доповнення не є однорідними, стосуються різних виконавчих проваджень та рішень державних виконавців.

Окрім того, з метою встановлення наявності скарги, доповнення до якої міститься в матеріалах справи Березанський районний суд Київської області на запит апеляційного суду повідомив, що ОСОБА_2 до Березанського міського суду Київської області у липні 2016 року було подано «доповнення до скарги», яку було зареєстровано канцелярією суду як справу щодо розгляду питань у порядку виконання рішень в адміністративних справах, індекс « 6-а», яка була приєднана до справи № 356/1267/14-а. Вказане «доповнення до скарги» і було розглянуте судом з винесенням ухвали від 25 липня 2016 року. Документ під назвою «скарга» від ОСОБА_2 до сулу 16 липня 2016 року, 17 червня 2016 року по справі № 356/1267/14-а не надходив, всі наявні документи знаходяться у матеріалах справи № 356/1267/14-а.

З викладеного вбачається, що розглядаючи та повертаючи оскаржуваним рішенням «скаргу» позивача, суд першої інстанції мав на увазі саме «доповнення до скарги».

За таких обставин, оскаржуване рішення суду по своїй суті є правильним, оскільки розглядуваний документ - доповнення до скарги (скарга) підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254, 267 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Березанського районного суду Київської області від 25 липня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.