Справа № 754/9688/16-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа 754/9688/16-а
У Х В А Л А

10 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач, Управління) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

- визнати неправомірними дії Відповідача;

- зобов'язання признати пенсію у зв'язку з втратою годувальника згідно п. 19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з моменту звернення, а саме з 04.07.2016 року.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 19.09.2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову Деснянського районного суду від 19.09.2016 року та прийняти нову постанову, якою: «… зобов'язати Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві, визнати існуючу норму Закону України «Про Прокуратуру» п. 19 ст. 86 та прийняти в мене документи підтверджуючи моє право на пенсію в зв'язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про прокуратуру» п. 19 ст. 86, вчинити дії згідно зазначеного Закону України «Про прокуратуру» з 04.07.2016 р.».

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 187 КАС України.

При поданні апеляційної скарги Апелянтом не було дотримано приписів п. 3 ч. 2, ч. 6 ст. 187 КАС України, а саме зі змісту апеляційної скарги неможливо встановити вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції, а також до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 187 КАС України визначено, що в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу.

Судом враховується, що відповідно до ч. 4 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції. Разом з тим, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, Апелянт просить суд апеляційної інстанції задовольнити інші вимоги ніж ті, що були зазначені у позовній заяві, поданій 29.07.2016 року з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16.08.2016 року, що, в силу вищезазначених приписів 195 КАС України, є неприпустимим.

Тобто, зважаючи на те, що викладені в апеляційній скарзі вимоги є відмінними від позовних вимог, які були предметом розгляду в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості здійснити перегляд у встановленому процесуальним законом порядку рішення суду, яке оскаржується.

Крім того, приписами ч. 6 ст. 187 КАС України визначено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.

Суд вважає за необхідне зазначити, що правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 названого Закону судовий збір справляється з апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З огляду на те, що предметом позову є визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання останнього вчинити дії, позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

Зі змісту довідки Вищого адміністративного суду України, складеної за результатами аналізу практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» вбачається, що, перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, необхідно враховувати, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, складала 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2016 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Деснянського районного суду м. Києва складає 606,32 грн. (1378 х 0,4 х 110%).

При цьому, аналіз положень ст. 187 КАС України свідчить, що належним документом про сплату судового збору є такий документ, яким підтверджується перерахування коштів зі сплати судового збору на визначені у встановленому чинним законодавством порядку реквізити: отримувач коштів - УДКCУ у Печерському р-ні, рахунок отримувача: 1007, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, код банку отримувача: 820019, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходу бюджету: 22030101, призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський апеляційний адміністративний суд.

Однак, всупереч вимог КАС України, Апелянтом до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору, який підтверджує зарахування коштів на відповідний рахунок Державного бюджету, адже наявна у матеріалах справи квитанція від 27.09.2016 року №262310018 на суму 607,00 грн. свідчить про сплату Позивачем судового збору за іншими реквізитами.

Згідно ч. 5 ст. 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 Кодексу, застосовуються правила статті 108 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи, що зі змісту прохальної частини апеляційної скарги неможливо встановити вимоги Апелянта, а також до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без руху та надання строку для усунення недоліків шляхом приведення вимог апеляційної скарги у відповідність до приписів процесуального закону з урахуванням положень ч. 4 ст. 195 КАС України та надання документу про сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 108, 187, 189 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати Апелянту строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали.

У разі неусунення недоліків у зазначений вище строк апеляційна скарга буде повернута Апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до ст.ст. 211, 212 КАС України.

Суддя А.Г. Степанюк