Справа № 337/3560/16-а
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Чалої Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 16.09.2016р. близько 06.40год він був зупинений інспектором ОСОБА_2 і останнім винесена постанова серія ПС2 № 440513 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. Згідно з цією постановою він притягнутий до відповідальності за те, що 16.09.2016р. о 06.40год., керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_1, по вул..Шевченко с.Володимирське Запорізького р-ну Запорізької області, не мав при собі посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов'язкового страхування наземних транспортних засобів. Вважає, що вказана постанова є протиправною, оскільки підстав для його зупинення, передбачених ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» не було, інспектор не повідомив причину його зупинення і безпідставно став вимагати надання вказаних документів. Оскаржувана постанова винесена інспектором на місці зупинки автомобіля, що є незаконним, без її розгляду в порядку, передбаченому ст.278,279 КУпАП, без дотримання його процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Просить визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про накладання на нього адміністративного стягнення та скасувати постанову ПС2 № 440513 від 16.09.2016р. про накладання на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн., провадження по справі закрити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що дійсно був зупинений інспекторами ДПС, які пред'явили вимогу надати документи для перевірки. Він має такі документи, але в той момент розгубився, став шукати їх і не зміг знайти в своєму автомобілі. Інспектор повторно спитав чи є у нього документи, але він їх так і не знайшов в той час. Тоді інспектор спитав його дані для перевірки по базі даних, він назвав їх. Після цього інспектор повідомив, що в базі даних його немає. Він пропонував поїхати додому та взяти документи, оскільки підозрював, що просто забув їх узяти з собою. Після цього інспектором було винесено постанову про накладання на нього штрафу, він прочитав її та розписався, на постанові зазначив, що забув документи вдома, про те, що бажає скористатись правовою допомогою, про перенесення розгляду справи він інспектору не казав, оскільки потрапив в таку ситуацію вперше, розгубися, не знав як поводитись. Також вточнив, що в позовній заяві просить скасувати постанову за ч.2 ст.122 КУпАП, яка винесена інспектором ОСОБА_2, але це технічна помилка, оскільки на копії постанови ці дані зазначені не розбірливо, в дійсності постанова була винесена за ч.1 ст.126 КУпАП інспектором ОСОБА_2 Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що в зазначений день і час він із співробітником громадського формування «Радар» ОСОБА_3 здійснювали патрулювання Запорізького району в районі с.Володимирівське. В цей період за наказом Національної поліції на території Запорізької області проводилась державна оперативно-профілактична операція «Розшук». Оскільки була рання година, вони з метою перевірки осіб та транспортних засобів, які перебувають у розшуку, зупинили автомобіль під керуванням позивача, пред'явили вимогу про надання ним посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, полісу страхування, однак водій розгубився, став шукати документи, але не знайшов їх. Після чого повідомив свої дані для перевірки по базам даних. В результаті перевірки вони з'ясували, що водій ОСОБА_1 в розшуку не знаходиться, транспортний засіб, яким він керував, також не знаходиться в розшуку. Однак оскільки водій не пред'явив вказані документи, чим порушив Правила дорожнього руху, ним було прийнято рішення про винесення постанови про накладання на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу 425,00грн. При цьому, водію було роз'яснено його процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що водій і розписався в постанові. Також йому було запропоновано ознайомитись з протоколом та підписати його, що він і зробив. Також водій сам написав на копії постанови, що забув документи вдома. Ніяких заперечень щодо винесеної постанови не виказував. Позивачу було роз'яснено порядок оскарження постанови та порядок її виконання. Вважає дії щодо винесення вказаної постанови та саму постанову законними і обґрунтованими. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що 16.09.2016р. о 06.40год. позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_1, по вул..Шевченко с.Володимирське Запорізького р-ну Запорізької області і був зупинений інспекторами Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Інспектором Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 16.09.2016р. була винесена постанова серії ПС2 № 440513 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. за те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов'язкового страхування наземних транспортних засобів.

При цьому, згідно копії постанови водій ОСОБА_1 зазначив на ній, що забув документи вдома. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив факт написання таких пояснень і не заперечував того, що після зупинки не пред'явив на вимогу поліцейського вказані документи.

Копію постанови про накладання адміністративного стягнення ОСОБА_1 отримав в той же день, що засвідчив своїм особистим підписом.

Також своїм особистим підписом він підтвердив, що ознайомлений з правами, передбаченими ст.268 КУпАП, порядком та строками оскарження постанови, порядком виконання постанови.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Ч.1 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі чи не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі вказані вище документи.

Відповідно до пп. «а» п.2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КупАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконаннями правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини даної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про законність дій відповідача щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн.

При цьому, суд виходить з того, що факт зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, заявлення йому поліцейським вимоги про пред'явлення документів, передбачених п.2.1 ПДР, та сам факт ненадання позивачем цих документів на вимогу поліцейського, що є порушенням вимог п.2.4 ПДР, сторонами в судовому засіданні не оспорювався та визнаний.

Виходячи із пояснень сторін, у суду не виникає сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, оскільки позивач ОСОБА_1 вказав на ці обставини як в судовому засіданні, так і на місці зупинки транспортного засобу під час винесення постанови, зазначивши особисто на оскаржуваній постанові «Документи забув вдома». У зв'язку з чим вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи у відповідності до ч.3 ст.72 КАС України.

Ніяких даних про те, що позивач ОСОБА_1 під час прийняття рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності був не згоден з діями інспектора, заперечував наявність порушення ПДР та свою винуватість, заявляв будь-які клопотання, вирішення яких потребувало додаткового часу та могло вплинути на прийняття остаточного рішення, у суду немає. Так, в судовому засіданні позивач пояснив, що він вперше потрапив до такої ситуації, не знав як діяти, підписав постанову без зауважень, що підтвердив в суді і відповідач. Однак суд вважає, що юридична необізнаність позивача не є підставою для висновку про допущення відповідачем будь-яких порушень і протиправність його дій.

Звернувшись до суду з цим позовом, позивач обґрунтував його тим, що інспектором поліціїбув порушений порядок притягнення його до адміністративної відповідальності - не роз'яснені права, справа розглянута на місці зупинки автомобіля, не дотримання процедуру розгляду. В той же час в судовому засіданні він не зміг обґрунтувати свої доводи щодо протиправності дій відповідача, послався лише на безпідставність його зупинки інспекторами поліції.

Доводи позивача щодо безпідставності зупинки його інспекторами поліції спростовуються наданими суду відповідачем документами - службовою телеграмою з додатками, відповідно до яких на території Запорізької області за наказом Національної поліції №722 від 18.08.2016р. в період з 29.08.2016р. по 26.09.2016р. проводилась державна оперативно-профілактична операція «Розшук», в межах якої поліцейські зобов'язані здійснювати відпрацювання місцевості, приміщень, автомобільних доріг тощо та перевіряти громадян, транспортні засоби за обліками розшукуваних осіб та транспортних засобів. В судовому засіданні встановлено і не спростовано позивачем, що зупинка його транспортного засобу була здійснена саме в межах проведення цієї операції, тобто є правомірною з боку відповідача. При цьому, суд звертає увагу, що фактично посилаючись на незаконність його зупинки, позивач фактично позовні вимоги про визнання таких дій відповідача протиправними не заявляє.

Доводи позивача про не роз'яснення йому прав, передбачених ст.268 КУпАП, спростовуються даними постанови про накладання адміністративного стягнення від 16.09.2016р., в якій міститься особистий підпис позивача ОСОБА_1 під графою, що йому ці права були роз'яснені. В судовому засіданні позивач не заперечував, що він читав постанову та поставив свої підписі в необхідних розділах. Належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації його процесуальних прав позивачем не представлено.

Крім того, суд не приймає доводів позивача про те, що відповідачем було порушено вимоги ст.276 КУпАП та неправомірно розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці вчинення, оскільки справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, підвідомча Національній поліції України і відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП здійснюється уповноваженими органами (посадовими особами) саме на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з цим у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем були допущені порушення порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що на момент прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної підстави у відповідача були усі підстави вважати, що 16.09.2016р. водієм ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має при собі чи не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; що водій ОСОБА_1 є винуватим у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Такий висновок відповідача підтверджується особистими поясненнями водія ОСОБА_1, відсутністю з його боку заперечень та проставлянням особистого підпису на постанові про притягнення до адміністративної відповідальності. Обставини, за яких виключалась адміністративна відповідальність ОСОБА_1 були відсутні. Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. було накладено в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП, а саме в мінімальному розмірі. Підстав вважати, що таке стягнення не відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, немає.

Таким чином, відповідач при винесенні постанови щодо позивача дотримався вимог ст.245, 251,252,280 КУпАП, відповідно до якихпровадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, орган, уповноважений на прийняття рішення про накладання адміністративного стягнення, зобов'язаний прийняти законне, справедливе і обґрунтоване рішення в результаті всебічного, повного і об'єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності, оцінки належних та допустимих доказів. Тобто відповідач діяв в межах повноважень, у спосіб та порядку, що визначені Конституцією та законами України, підстав вважати його дії протиправними, а винесену ним постанову незаконною у суду немає.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.7,9,126,245,251,252,280,283 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., ст.2,8,9,11,14,159-162,171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2016р.

Суддя Н.А.Мурашова

05.10.2016