Справа № 2-а-182/10
Суддя: Захарченко О. П.
Дата ухвалення: 2010-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 2-a-l 82/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2010 року Недригайлівський районний суд Сумської області в особі судді Захарченка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі про визнання дій відповідача незаконними та про стягнення з відповідача 4589 гри. 10 коп. щомісячної державної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Мешканець селища Терни Недригайлівського району Сумської області ОСОБА_2 звернувся до Недригайлівського районного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі про визнання незаконними дій відповідача в частині невиплати позивачу, як дитині війни, надбавки до пенсії і про стягнення з відповідача на користь позивача, як дитини війни, 4589 грн. 10 коп. щомісячної державної соціальної допомоги, як недосплаченої позивачу протягом 2006, 2007, 2008 - січень-липепь 2009 років.

Використовуючи термін щомісячної соціальної допомоги, ОСОБА_2 фактично свої позовні вимоги мотивує порушенням відповідачем вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в частині підвищення пенсій дітям війни на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком .

Також ОСОБА_2 просить суд поновити, як пропущений позивачем, строк для звернення до суду з даним позовом.

Розгляд справи проведено за неявки позивача, який надіслав до суду письмову заяву про підтримання позову та про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився за умови належного повідомлення відповідача судом про день, час і місце судового розгляду справи та надання відповідачем суду письмових мотивованих заперечень проти даного позову. Клопотань про відкладення розгляду справи від сторін не надійшло. Відповідач надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Тому, суд , вбачає за законно можливе вирішення справи на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.

У письмових запереченнях відповідач позов ОСОБА_2 не визнав, вважає вимоги позивача безпідставними, звертає увагу суду, що позивач звернувся з даним позовом за межами передбаченого ст.99 КАС України річного строку позовної давності, вважає, що Пенсійний Фонд України, його органи і посадові особи діють на підставі і в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами України в умовах, коли Кабінетом Міністрів України не було визначено порядку підвищення пенсії дітям війни на 2006 рік, а також що пенсії дітям війни у 2007 і у 2008 роках виплачувалися відповідно до вимог Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік", постанов Кабінету Міністрів України, роз"яснень Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України, Міністерства праці та соціальної політики України, а також що у 2008 році позивач, як дитина війни, отримує надбавку до пенсії у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідач надав суду письмову інформацію, відповідно до якої Управлінням Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі було виплачено позивачу ОСОБА_2, як дитині війни, доплати до його пенсії за 2008 рік 579 грн. 30 коп., з яких - 390 грн. 20 коп. протягом травня-грудня 2008 року, а також за січень-грудень 2009 року - 597 грн. 60 коп. Дані виплати складають менші розміри, ніж передбачені до виплати ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Крім цього, відповідач у своїх запереченнях проти позову ОСОБА_2 стверджує про невизначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обов"язок здійснення виплат особам, які мають статус дітей війни, за рахунок яких коштів мають здійснюватися такі виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких виплат, вважає неможливим застосування у даних спірних правовідносинах ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Дослідивши надані у справі докази, суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Особа позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчується паспортом громадянина України МА №445553, виданим Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області.

За змістом відповідної відмітки у пенсійному посвідченні ОСОБА_2 вбачається, що позивач має статус дитини війни.

Згідно вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року, який набрав чинності з 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2006 рік було зупинено.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 19 січня 2006 року, до статті 110 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" було внесено зміни, відповідно до яких встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2006 році мали запроваджуватися поетапно за результатами виконання бюджету держави у першому півріччі та у поряду, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ОСОБА_3 України з питань бюджету.

Разом з цим, у 2006 році Кабінетом Міністрів України зазначеного порядку запровадження підвищення пенсій дітям війни визначено не було.

Закони України є актами єдиного органу законодавчої влади в ОСОБА_3

України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03 жовтня 1997 року констатував, що конкретна сфера суспільних відносин не може водночас бути врегульована однопредметними нормативними актами одинакової сили, які за змістом суперечать один одному і що звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього, а також що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбаченого самим цим актом, автоматично втрачає дію однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Закон України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" та Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" неконституційними не визнавалися і були чинні протягом усього 2006 року.

Тому, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині зобов'язання відповідача до нарахування на користь позивача підвищення його пенсії у порядку, передбаченому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за 2006 рік.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 в частині зобов'язання відповідача до нарахування на користь позивача підвищення пенсії за 2007, 2008, січень-липень 2009 років суд дійшов до переконання, що дані вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.12 ст.71 з урахуванням ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року за №6-рп/2007 у справі за поданням 46 народних депутатів України визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним ) положення п.12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким було зупинено дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 вказаного Закону.

Згідно п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" була викладена в редакції, яка передбачала що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни ( 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність) .

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за №10-рп/2008 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України і 101 народних депутатів України, визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним ) положення п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України ".

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 152 Конституції України, закони , інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Також, у 2009 році відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу коштів підвищення його пенсії, як дитини війни, керувався урядовою постановою №530 від 28.05.2008 року.

Згідно ст. 54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік", розміри соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними Законами України, даним Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинено.

Постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними актами.

Таким чином, територіальні органи Пенсійного Фонду України у 2009 році мають керуватися в частині нарахування та виплати підвищення пенсії дітям війни не постановою Кабінету Міністрів України, а діючою нормою ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу в державі, а закони України та інші нормативно-правові акти повинні відповідати їй.

Згідно вимог чинного законодавства України мінімальний розмір пенсії за віком визначається лише відповідно до ч.І ст. 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір, немає, а тому суд вважає, що положення ч.З ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування встановленого ч.І ст. 28 зазначеного Закону мінімального розміру пенсії за віком лише для пенсій, призначаємих за цим Законом, не є підставою для відмови в реалізації позивачем встановленої ст. 46 Конституції України гарантії та встановленого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" права на отримання підвищеної пенсії.

Пенсійний Фонд України діє у відповідності з Положенням "Про Пенсійний Фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного Положення через утворені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районним управлінням Пенсійного Фонду України за місцем проживання пенсіонера.

Позивач постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 Сумської

області.

Тому, Управління Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі є належним відповідачем у даній справі.

Згідно ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інакше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач не мав обов'язку і достатніх умов безвідкладно дізнатися про рішення, прийняті Конституційним Судом України у 2007, 2008 роках, а також, перебуваючи на пенсії, не був достатньо обізнаним щодо причин і умов порушення його, як дитини війни, прав і шляхів їх захисту в частині розмірів одержання підвищеної пенсії.

Тому, суд вважає за законно можливе і доцільне на підставі ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України поновити пропущений позивачем з поважних причин строк звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог , які стосуються нарахування та виплати відповідачем на користь позивача підвищення пенсії за 2007-2008 роки.

Позивач не оспорює факт сплати відповідачем на його користь, як дитини війни, доплати до пенсії у розмірі 10% мінімального розміру пенсії за віком.

Враховуючи вищевказані рішення Конституційного Суду України та вимоги ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов до переконання, що Управління Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі Сумської області мало і має обов'язок за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року нараховувати на забезпечити сплату на користь позивача доплати до його пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а також за період з 22 травня 2008 року і за періоди січня-липня 2009 року нараховувати та забезпечити сплату на користь позивача доплати до його пенсії у розмірі частини з 30% мінімальної пенсії за віком, що у 2008 - січні-липні 2009 років не була нарахована і сплачена позивачу.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", дітям війни підлягають виплаті за 2007 рік 742 грн. 65 коп. в якості доплати до їх пенсії.

Відповідно до вимог СТ.58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України ", за 2008 рік сума вищевказаної доплати до пенсії дітям війни склала 1170 грн. 60 коп.

За результатами розгляду справи вбачається, що такі нарахування та доплата до пенсії позивача, як дитини війни, за 2007 рік відповідачем не здійснені взагалі, а різниця в даній доплаті між належною до сплати і реально нарахованою та сплаченою сумами за 2008 рік склала 780 грн. 40 коп.

Згідно ч.І ст. 54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік", в 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлено в розмірах, що діяли в грудні 2008 року.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд має розглядати адміністративні справи у межах заявлених позовних вимог.

За змістом позовної заяви вбачається, що у даній справі фактично оскаржується бездіяльність, а не дії територіального управління Пенсійного Фонду України щодо ухилення від нарахування та сплати передбаченого законом підвищення пенсії.

Тому, суд на підставі ч.2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог ОСОБА_2 та задовольняючи частково його позов, визнати бездіяльність відповідача протиправною.

Також, у відповідності до вимог ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за законно можливе не стягнути з відповідача у даній справі кошти, а зобов"язати відповідача, відповідно, нарахувати та сплатити на користь позивача недосплачене йому підвищення пенсії.

Керуючись ст. 64 Конституції України, ст. З, ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.ст. 6-14, 71, 102, 122, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити, як пропущений з поважних причин, строк звернення позивача ОСОБА_2 до суду з даним позовом.

Позов ОСОБА_2 у даній справі задовольнити частково. Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі Сумської області щодо не нарахування та невиплати у 2007 році і недонарахування та недовиплати у 2008 році і у січні-липні 2009 року позивачу ОСОБА_2, як дитині війни, підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі Сумської області нарахувати та провести відповідні виплати підвищення пенсії позивачу ОСОБА_2

Миколайовичу на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі Сумської області здійснити перерахунок та провести відповідні виплати підвищення пенсії позивачу ОСОБА_2 на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за 2008 рік за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з урахуванням уже сплаченої відповідачем позивачу частини вищевказаного підвищення пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Недригайлівському районі Сумської області здійснити перерахунок та провести відповідні виплати підвищення пенсії позивачу ОСОБА_2 на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за січень-липень 2009 року за період з 01 січня 2009 року по 31 липня 2009 року з урахуванням уже сплаченої відповідачем позивачу частини вищевказаного підвищення пенсії.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог позивачу ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_2 1грн. 70 коп. судових витрат позивача у даній справі.

Ця постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Недригайлівський районний суд шляхом подання протягом 10 днів після її ухвалення заяви про апеляційне оскарження та подання апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подання апеляційної скарги протягом строку, передбаченого для подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду.

Суддя : О.П.Захарченко