Справа № 753/14499/16-а
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/672/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем Косолап Л.П., за участі: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до начальника управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації ОСОБА_3, управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, скасування боргу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації ОСОБА_3 про зобов'язання надати до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, відомостей про наявні у нього пільги відповідно до п. 11, 12 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відшкодування матеріальної шкоди в сумі 12849,61 грн. та моральної шкоди в сумі 20000 грн., скасування нарахованого через автоматизовану комп'ютерну систему КП ГІОЦ борг у зв'язку із застосуванням незаконної формули методики розрахунку плати за житлово-комунальні та інші послуги в сумі 12849,61 грн.

На обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, а тому на підставі положень п. 11, 12 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» має право на 50-процентну знижку плати за житлово-комунальні послуги, яка розповсюджується на усю площу приватизованої в 1993 р. квартири. Проте при розрахунку йому плати за житлово-комунальні послуги йому надається пільга лише на частину площі квартири, внаслідок чого безпідставно нараховано борг в сумі 12849,61 грн. Пільги з частини приватизованої в 1993 р. квартири були скасовані начальником управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації ОСОБА_3, про що позивач повідомлений не був. На звернення позивача з цього приводу ОСОБА_3 послалася, зокрема, на п. 11, 12 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанову Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409.

Дії відповідача позивач вважає неправомірними посилаючись на те, що при визначенні його пільги відповідач повинен керуватися положеннями п. 11, 12 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і не брати до уваги постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1996 № 879, та від 06.08.2014 № 409, оскільки вони суперечать ст. 92 Конституції і законам України, а їх дія не поширюється на приватизоване житло.

За міркуванням позивача відповідачем порушено ст. 19, 22, 41, 47, 68 Конституції України, п. 11, 12 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 6, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 65-1, 66, 68 Житлового кодексу Української РСР, ст. 316, 317, 321, 322, 325, 328, 386 ЦК України, а він як власник приватизованого житла має конституційне право користуватися пільгою на усю площу належної йому на праві власності квартири. Оскільки відповідач позбавив його цього права, він повинен відшкодувати завдану йому матеріальну і моральну шкоду. Внаслідок незаконних дій відповідача борг за житлово-комунальні послуги йому було нараховано протизаконно, внаслідок застосування незаконної методики, а тому борг підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи до участі у ній як другого відповідача було залучено управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації та прийнято відмову позивача від позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав пославшись на викладені у позовній заяві обставини.

Начальник управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації ОСОБА_3 та представники управління за довіреністю позов не визнали. Послались на те, що діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не порушили права та законні інтереси позивача. На обґрунтування заперечень вказали, що позивач має право та користується 50-процентною знижкою плати за користування житлом і комунальними послугами у межах середніх норм споживання як це передбачено ст. 11 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При розрахунку плати за користування та утримання житла використовується соціальна норма житла громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги на оплату житлово-комунальних послуг, 21 кв.м. загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв.м. на сім'ю. Зазначена соціальна норма встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». Раніше соціальна норма житла була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1996 № 879. Вищевказаними законом та постановами не розмежовується поняття «користування/утримання житла» при визначенні пільгової норми для розрахунку плати за житло. Управління праці та соціального захисту населення організовує збирання, систематизацію і зберігання інформації, яка вноситься до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, та забезпечують її автоматизоване використання інформації для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають пільги. Також управління ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки.

За міркуванням відповідачів посилання позивача на Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» недоречне, оскільки питання встановлення соціальних норм житла він не регулює.

Заслухавши позивача, відповідача, представників відповідача, дослідивши письмові докази та заперечення на позов, суд вважає встановленими наступні обставини.

ОСОБА_2 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 114166 (а.с. 12).

У приватній власності позивача перебуває двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 51,6 кв.м. (а.с. 13, 14).

Відповідно до положень п. 11 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2532-12 від 01.07.92; в редакції Законів № 230/96-ВР від 06.06.96, № 2400-III від 26.04.2001, № 231-V від 05.10.2006), особам, віднесеним до категорії 1, надається 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирної плати, плати за утримання будинків), комунальними послугами (газ, електрична і теплова енергія, водопостачання, водовідведення та інші послуги) у межах середніх норм споживання, передбачених законом.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, і користується зазначеною пільгою у межах середніх норм споживання - 21 кв.м. загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв.м. на сім'ю (що в цілому складає 31,5 кв.м.), встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (далі - постанова КМУ від 06.08.1996 № 879).

До набрання вказаною постановою чинності діяла постанова Кабінету Міністрів України від 01.08.1996 № 879 «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати» (далі - постанова КМУ від 01.08.1996 № 879), яка встановлювала такі ж норми споживання - 21 кв.м. загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв.м. на сім'ю.

Відповідно до п. 3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117, управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі, держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад, організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної у п. 2 цього Положення інформації (загальні відомості про пільговика, реквізити паспорта та документа, що підтверджує право на пільги, категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами він реально користується) та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги за надані пільговикам послуги; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки; вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, підприємствам та організаціям, що надають пільги.

У грудні 2015 р. ОСОБА_2 звернувся до начальника управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації із заявою-вимогою, в якій навів аналогічні змісту позовної заяви аргументи щодо порушення законодавства при розрахунку пільг на житлово-комунальні послуги та повідомив, що відмовляється оплачувати надані житлово-експлуатаційною організацією рахунки до приведення методики розрахунку та даних про нього у відповідність з Конституцією та Законами України (а.с. 16-18).

Листом від 21.12.2015 № 01-12/8693 начальник управління ОСОБА_3 роз'яснила ОСОБА_2, що при розрахунку плати за користування та утримання житла використовуються середні норми споживання, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», оскільки законом та постановою не розмежовується поняття «користування/утримання житла» при визначенні пільгової норми для розрахунку плати за житло (а.с. 19).

Даючи оцінку правомірності наданого відповідачем позивачу роз'яснення діючого законодавства, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ).

За приписом ст. 5 вищевказаного Закону державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Ст. 9 Закону № 2017-ІІІ визначено, що державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло. До їх числа відносяться: гранична норма оплати послуг з утримання житла,житлово-комунальних послуг залежно від отримуваного доходу; соціальна норма житла та нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії малозабезпеченим громадянам; показники якості надання житлово-комунальних послуг.

Як розтлумачив Конституційний суд України у рішенні від 25 січня 2012 р. № 3-рп/2012 Кабінет Міністрів України відповідно до ст. 96, 97, 113, 116 Конституції України є вищим органом у системі органів виконавчої влади і ефективне здійснення ним своїх повноважень є основою для вжиття ним заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової та податкової політики. Така політика базується на передбачених у законодавстві державних соціальних стандартах та державних соціальних гарантіях. При цьому державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

Правове регулювання правовідносин щодо встановлення середніх норм споживанняжитлово-комунальних послуг, жодним іншим актом, окрім постанов КМУ від 01.08.1996 № 879 та від 06.08.2014 № 409, не здійснюється.

За приписами ст. 319, 322 ЦК України власність зобов'язує, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV), який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, покладає на споживача зобов'язання своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири.

З огляду на вказані законодавчі норми та враховуючи, що в п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 чітко зазначено, що визначена нею соціальна норма житла стосується оплати як користування житлом, так і утримання житла,усіма громадянами, які відповідно до законодавства мають пільги на оплату житлово-комунальних послуг, доводи позивача про те, що на приватизоване житло дія цих постанов не поширюється, є хибними і такими, що не базуються на законі.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання, і спірні правовідносини ним не регулюються, а отже посилання позивача на положення ст. 6, 10 вищевказаного Закону є безпідставним.

Не регулюються спірні правовідносини і іншими нормами, на які посилається позивач, а саме: п. 12 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 65-1, 66, 68 Житлового кодексу Української РСР, ст. 316, 317, 321, 322, 325, 328, 386 ЦК України.

Обставин, які б вказували на порушення відповідачами конституційних прав позивача, гарантованих 22, 41, 47, 68 Конституції України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 та очолюване нею управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації діяли у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України.

З огляду на відсутність порушень з боку відповідачів, відсутні і підстави для відшкодування шкоди, а нарахування плати за житлово-комунальні послуги до компетенції управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації взагалі не відноситься.

Підсумовуючи викладене, суд вважає позов ОСОБА_2 необґрунтованим і безпідставним та відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

Керуючись статтями 158, 160, 161, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до начальника управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації ОСОБА_3, управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, скасування боргу відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: