Справа № 826/24633/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Суддя доповідач Петрик І.Й.

У Х В А Л А

12 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Петрик І.Й.., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалагро-Центр» до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що її не може бути прийнято до апеляційного провадження та вона підлягає залишенню без руху виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в чинній редакції на час подання апеляційної скарги) судовий збір справляється: за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається із матеріалів справи, при зверненні до суду першої інстанції з адміністративним позовом судовий збір підлягав сплаті у розмірі 2 051, 28 грн.

Отже, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року становить 2256, 41 грн. (2 051, 28 * 110%).

Однак, всупереч вимог КАС України, апелянтом до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору у встановленому Законом розмірі.

Звертаючись до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, апелянт посилається на те, що є бюджетною установою, фінансується з Державного бюджету України, та бюджетом якої не передбачено коштів на сплату судового збору.

Разом з тим, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Також, відсутність законодавчого врегулювання питання щодо поновлення територіальним органам державної фіскальної служби пільг на судовий збір не є обставиною, яка зумовлює наявність підстав для відстрочення сплати судового збору.

При цьому, Вищий адміністративний суд України у постанові Пленуму від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» акцентував увагу на тому, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 05.02.2016.

Апелянтом не надано суду доказів на підтвердження факту відсутності можливості сплати судового збору за рахунок інших коштів, ніж ті, що передбачені кошторисом витрат по функції «керівництво та управління у сфері фіскальної політики» на сплату судового збору та вжиття заходів спрямованих на отримання коштів для сплати судового збору, зокрема додаткових бюджетних асигнувань, шляхом звернення до відповідного розпорядника коштів.

Крім того, п.2 розділу ІІ Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким серед іншого скасовано встановлені раніше для податкових органів пільги щодо його сплати, Кабінет Міністрів України було зобов’язано забезпечити відповідне фінансування державних органів.

Аналогічної позиція дотримується Верховний Суд України в Ухвалі від 27.10.2015 року (номер в ЄДРСР - 52867921).

Отже, підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві необхідно залишити без руху та встановити йому строк для усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, шляхом подання документу про сплату судового збору.

Керуючись ст. 108, 187, 189 КАС України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року залишити без руху.

Встановити апелянту десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення вказаних недоліків апеляційної скарги.

Попередити апелянта, що у разі не усунення недоліків у встановлені ухвалою строки, апеляційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: І.Й. Петрик