Справа № 2-а-32/10
Суддя: Салій В. В.
Дата ухвалення: 2010-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-32/10 Провадження № 2-а-32/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2010 року Жидачівський районний суд Львівської області

В складі:

головуючого - судді Салія В.В.

при секретарі Рибаковій 1.1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачеві адміністративний позов ОСОБА_1 до Держівської виправної колонії № 110, 3-ті особи Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області, ОСОБА_2, про стягнення грошового забезпечення та поновлення строку звернення до суду,

встановив:

31 січня 2007 року позивач звернувся в суд із позовом, який уточнив 11 липня 2007 року, згідно яких просить стягнути в його користь з відповідача матеріальну допомогу за 2002 р. в розмірі 674.50 грн. та компенсацію в сумі 304.19 грн., зобов'язати відповідача зробити перерахунок матеріальної допомоги за період 1999- 2001 p.p., виплатити йому надбавки за особливі умови служби у розмірі 50% окладів грошового забезпечення за 2000-2002 pp. в сумі 1760.40 грн. та компенсацію в сумі 1064.85 грн., премії у розмірі 33,3% за 2000-2002 pp. в сумі 4067.14 грн., надбавки за безперервну службу за 1999-2002 p.p. в сумі 1271.86 грн. та компенсацію в сумі 903.05 грн., доплату за право на пенсію у розмірі 25% за липень- жовтень 2002 року та недораховану вихідну допомогу в розмірі 4311,59 грн. Просить також поновити строк звернення до суду.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що проходив службу в Держівській виправній колонії № 110 на посаді молодшого інспектора відділу охорони та згідно наказу відповідача від 18.11.2002 року № 49 о/с звільнений з органів кримінально-виконавчої системи за п. 63 „ж" (за власним бажанням) та його вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 17 років 02 місяців 14 днів, у пільговому обчисленні - 20 років, 04 місяці 14 днів. За час проходження служби нарахування та виплата грошового забезпечення здійснювалась з грубим порушенням Указу Президента України від 04 1996 року № 926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ», відповідно до Наказу МВС України №149 від 10.06.1999 року «Про затвердження інструкції про порядок застосування нормативних актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» не виплачувалася матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення в 2002 - 2003 p.p., неправомірно не встановлювалася та не виплачувалася, або ж встановлювалася і виплачувалася, проте у розмірі менш ніж 50% окладів грошового забезпечення, надбавка за особливі умови служби; не встановлювалася та не виплачувалась премія в розмірі 33,3% місячного грошового забезпечення, не виплачувалася доплата в розмірі 25% від суми пенсії за вислугу років, неправомірно встановлювалася і виплачувалася надбавка за безперервну службу лише у розмірі від 5% до 30% грошового забезпечення, замість 30% грошового забезпечення. Також йому неправильно було нараховано і виплачено матеріальну допомогу у 2002 р. та вихідну допомогу при звільненні.

Позивач, а також представник позивача ОСОБА_3 в судових засіданнях позовну заяву підтримали, навівши доводи аналогічні викладеним в позовній заяві та доповненнях до позовної заяви.. Просили визнати бездіяльність відповідача неправомірною та позов задовольнити, поновивши строк звернення до суду, так як позивачу стало відомо про порушення його права після звільнення зі служби в 2007 р.

Представник відповідача - Держівської виправної колонії №110 ОСОБА_4 позов не визнала, суду пояснила, що грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу кримінально-виконавчої системи складається з окладів грошового забезпечення, до яких належать посадові оклади і оклади за спеціальним званням та додаткових видів грошового забезпечення, які включають надбавки, доплати, премії, одноразові й щомісячні винагороди, матеріальну допомогу та грошову допомогу при звільненні. Доплати, які просить стягнути позивач відносяться до додаткових видів грошового забезпечення і керівник їхньої установи має лише право, а не обов'язок установлювати вище перелічені доплати у межах асигнувань фонду заробітної плати (грошового утримання), затверджених для бюджетних установ у кошторисах. Позивач звільнений зі служби згідно наказу № 49 18.11.2002 року. З часу звільнення пройшло більше 9 років. Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в один рік.Належних підстав для поновлення строку позивач не навів, в зв»язку з чим просить в позові відмовити.

Представник третьої особи УДДУПВП у Львівській області ОСОБА_5 просить в позові відмовити в зв»язку пропуском строку згідно ч. 2 ст. 99 КАС України.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився,а в суд направив заяву про слухання справи у його відсутності.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення, позивача, представників сторін і третіх осіб та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що позивач проходив службу в органах кримінально-виконавчої системи та був звільнений зі служби згідно наказу № 49 18.11.2002 року. Йому керівництвом ДВК № 110 встановлювалася і виплачувалася надбавка за особливі умови служби, в розмірі від 10 до 50 відсотків окладів грошового забезпечення.

Відповідно до п.З Указу Президента України № 926/96 від 04.10.1996 року, керівникам органів внутрішніх справ у межах асигнувань, що виділяються на тримання цих органів надано право установлювати:

-особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їхньою згодою та в інтересах справи на службі, щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована;

-надбавки особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ: за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та виконання особливо важливих завдань до 50 відсотків окладів грошового забезпечення;

-преміювати осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

На виконання вищевказаного Указу Президента України» від 04.10.1996 року № 926/96 наказом МВС України № 149 від 11.06.1999 року затверджено Інструкцію Про порядок застосування нормативних актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ « відповідно до п.З ч.З Розділу 1 якої зазначено, що до додаткових видів грошового утримання входять надбавки, доплати, преміювання, матеріальна допомога.

З пояснень в судовому засіданні представника відповідача та третіх осіб, долучених до справи копій звітів про виконання загального фонду кошторису установи на 2000 р.,2001 р., 2002 р., кошторисів на 2000 р. 2001 р., 2002 р., звітів про виконання кошторису доходів і видатків установи видно, що фінансування ДВК № 110 відбувалося не в повному обсязі і керівництво установи в межах асигнувань, що виділялися на утримання цих органів установлювало надбавки, доплати та преміювало осіб рядового і начальницького складу.

Згідно ст.. 99 ч.2 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач звернувся до суду про поновлення строку, однак представник відповідача наполягає на відмові в позові з підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду, поскільки він звільнений зі служби 18.11.2002 року, а позов пред»явив 31.01.2007 р. Поважних причин пропуску строку суду не навів, що дає підставу для відмови у задоволенні позову.

У зв»язку з тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами про стягнення грошового забезпечення, а відповідач наполягає на застосування вказаного строку, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у його вимогах.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2.11,18,87,94, 99-100,158-163 КАС України, суд,-

постановив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в зв»язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий-суддя: