Справа № 810/2332/16
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2332/16 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Бесараб В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А :
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді заступника командира батальйону по роботі з особовим складом у військовій частині НОМЕР_2 (а.с. 9-10).

07 липня 2016 року позивач подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_2 , в якому просив надати вихідний день 8 липня 2016 року, у зв`язку з тим, що 03 липня 2016 року він виконував службові обов`язки (а.с. 8).

У цей же день командиром військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_2 на вказаному рапорті вчинено резолюцію «клопочу за рапортом майора ОСОБА_1 ». У подальшому, ТВО командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 вчинено резолюцію на названому рапорті «після проведення (завершення) перевірки».

Однак, 08 липня 2016 року позивач на військову службу не з`явився. У зв`язку з наведеним, 08.07.2016 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №315 «Про створення оперативно-розшукової групи» щодо проведення службового розслідування по факту відсутності на військовій службі позивача (а.с. 28-29).

19 липня 2016 року за результатами службового розслідування складено акт по факту відсутності на військовій службі позивача, яким запропоновано за невихід на військову службу без поважних причин, порушення порядку вибуття за межі військового гарнізону позивача притягнути до дисциплінарної відповідальності у відповідності до ст. 86 Дисциплінарного статуту; за систематичне порушення військової дисципліни розглянути позивача на засіданні атестаційної комісії відповідача на предмет відповідності займаній посаді (а.с. 5-6).

21 липня 2016 року з позивачем проведено бесіду по результатах службового розслідування, що підтверджується аркушом бесіди (а.с. 42).

У подальшому, 21 липня 2016 року відповідачем видано наказ № 338 «Про результати службового розслідування», згідно з п. 1 якого за невихід на військову службу без поважних причин, порушення порядку вибуття за межі військового гарнізону (порушення вимог абз. 2, 4 ст. 11, ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та абз. 2 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України) позивачу оголошено сувору догану; а п. 2 якого визначено, що за систематичне порушення військової дисципліни наказано «позивача розглянути» на засіданні атестаційної комісії відповідача на предмет відповідності займаній посаді (а.с. 4).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний Наказ відповідачем винесено правомірно, й в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді суворої догани на позивача, тому позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 р. № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут) та Законом України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Згідно статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Абзацами 2, 4 ст. 11 Статуту внутрішньої служби визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язки, зокрема, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до статті 216 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці строкової служби у вільний від занять та робіт час мають право вільно переміщатися по території військової частини, а під час звільнення - і в межах гарнізону. Виїзд офіцерів, прапорщиків (мічманів), військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини. Виїзд військовослужбовців строкової служби за межі гарнізону (за винятком випадків відбуття у відпустку або відрядження) забороняється.

Разом з тим, умови та порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлено Дисциплінарним статутом.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 50 Дисциплінарного статуту встановлено, що на сержантів (старшин) строкової військової служби можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи корабля на берег; е) пониження в посаді; є) пониження у військовому званні на один ступінь; ж) пониження у військовому званні на один ступінь з переведенням на нижчу посаду; з) позбавлення сержантського (старшинського) звання.

Згідно зі статтею 71 Дисциплінарного статуту командир полку (корабля 1 рангу), бригади, дивізії щодо підлеглих офіцерів має право: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність.

За умовами статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженою Наказом Міністра оборони України від 15 березня 2004 року №82, (далі - Інструкція №82) визначені підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку).

Відповідно до п.1.2 Інструкції №82 службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Правилами пункту 1.3 Інструкції №82 встановлено, рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження. (п.1.5 Інструкції №82).

Згідно п. 4.1 та 4.2 Інструкції №82 за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, які пропонується здійснити. Акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку.

Як вбачається з матеріалів справи, командиром військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_2 на рапорті позивача від 07.07.2016 вчинено резолюцію «клопочу за рапортом майора ОСОБА_1 ». У подальшому, на вказаному рапорті вчинено резолюцію ТВО командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 «після проведення (завершення) перевірки».

Вказані дії майора ОСОБА_2 були зумовлені виданням Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №300 від 30.06.2016, відповідно до п.2-3 якого за порушення порядку виїзду військовослужбовців за межі гарнізону майору ОСОБА_2 оголошено догану, та командиру військової частини НОМЕР_2 виїзд військовослужбовців за межі гарнізону дозволено проводити лише з погодження командира бригади (а.с. 87).

Крім того, згідно пояснень майора ОСОБА_2 від 30.09.2016, наданих до суду апеляційної інстанції вбачається, що жодного дозволу (ні письмового, ні усного) на виїзд за межі гарнізону позивачу не давав, а лише проклопотав перед вищим командуванням (а.с. 88).

Наведене свідчить, що позивачу дозволено виїхати за межі гарнізону лише після проведення (завершення) перевірки, а наказ про надання йому вихідного дня 08 липня 2016 року відповідачем не видавався. Таким чином, позивач не мав законних підстав для відсутності його на службі 08.07.2016, тим самим порушив військову дисципліну.

Крім того, з акту службового розслідування вбачається, що позивач систематично порушував військову дисципліну, про що станом на 16.07.2016 свідчать 11 незнятих дисциплінарних стягнень (а.с. 6).

У ході проведення службового розслідування з метою з`ясування причин та обставин виїзду позивача 08 липня 2016 року за межі гарнізону у нього відібрано пояснення по суті розслідування та проведено бесіду, за результатами якої складено аркуш бесіди від 21 липня 2016 року (а.с. 42).

Таким чином, результати службового розслідування щодо з`ясування причин та обставин відсутності на службі позивача оформлені відповідним актом, з дотримання вимог Дисциплінарного статуту та Інструкції №82.

З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки службовим розслідуванням встановлено факт порушення позивачем вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме: невихід на військову службу з порушенням порядку вибуття за межі військового гарнізону, що й стало підставою притягнення його до дисциплінарної відповідальності та враховуючи те, що службове розслідування відбулося відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, тому позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2016 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.