Справа № 766/7860/16-а
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №766/7860/16-а
Пров. №2-а/766/354/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді Ус О.В., секретар Ханіков І.І., розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29.07.2016 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.11.2015 року у розмірах відповідно до чинного законодавства.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі.

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, суд розглядає справу у відсутності позивача та відповідача у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

24.05.2016 року представник ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернувся до УПФУ у м. Херсоні із заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1, у зв'язку з її призупиненням з 01.11.2015 року.

24.06.2016 року листом за №181/х-25 від 24.06.2016 року представнику ОСОБА_2 роз'яснено, що до УПФУ у м. Херсоні від ПАТ КБ "Приватбанк" у лютому 2015 року надійшли списки одержувачів пенсій, які не мали руху коштів останні 12 місяців, де значиться ОСОБА_1 Останню було запрошено до управління Фонду 02.03.2015 року, але вона не з'явилась. Нарахування пенсійних виплат ОСОБА_1 з квітня 2015 року здійснювалась через підприємство поштового зв'язку за місцем проживання, однак не отримувалось пенсіонером. У зв'язку із неотриманням з 01.04.2015 року по 31.10.2015 року пенсійних коштів, виплата пенсії з 01.11.2015 року призупинена. Виплата пенсії поновлюється при зверненні пенсіонера особисто із заявою та поспортом. Тобто, ОСОБА_2 роз'яснено, що поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 можливо лише за умови особистого звернення останньої до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні та надання заяви разом з документами, підтверджуючими місце проживання в Україні.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми нестриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Окремою нормою Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено ким саме подається заява про поновлення виплати пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Зазначений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій було затверджено відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, Порядок є підзаконним нормативно-правовим актом та має нищу юридичну силу, ніж норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верхового Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» передбачено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені в статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року, визначено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 27.01.2016 у справі №213/281/15-а послався на рішенням Конституційного Суду України №25рп/2009 від 07.10.2009, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-1У. Вказаним рішенням встановлено, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Право громадянина на одержання пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Так, судова практика підтверджує можливість подання заяви про поновлення виплати пенсії через представника за довіреністю.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами та враховуючи судову практику, приходжу до висновку, що при подачі заяви про поновлення виплати пенсії застосуванню підлягає ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, який істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

В матеріалах справи міститься належним чином оформлена, засвідчена та перекладена на українську мову ксерокопія довіреності від 24 листопада 2015 року, якою позивач уповноважує ОСОБА_2 діяти у її інтересах та бути її представником у державних, громадських та будь-яких підприємствах, установах. організаціях незалежно від їх підплрядкування, форм власності та галузевої належності, в тому числі в органах виконавчої влади, органах МВС, органах прокуратури. органах юстиції, органах виконавчої служби, органах влади та місцевого самоврядування, реєстраційної служби, нотаріату, в тому числі, але не обмежуючись, перед Пенсійним фондом України та ін. Для цього, крім вказаного, представлено право подавати від її імені будь-які документи.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Отже, приходжу до висновку про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні щодо відмови в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1.

Однак, враховуючи, що відповідачем, фактично, було відмовлено у прийняті заяви про поновлення виплати пенсії на підставі того, що заяву подано не особисто пенсіонером, а не відмовлено у поновленні виплати пенсії по суті, приходжу до висновку про необхідність часткового задоволення позову та зобов'язання відповідача розглянути заяву про поновлення виплати пенсії позивачу.

Відповідно до ч. 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 здійснені нею документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон №3674) не містить пільг щодо сплати судового збору органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 8 Закону №3674, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вказана норма Закону кореспондується зі ст. 88 КАС України, зокрема, ч.1 даної статті передбачає, що суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Тобто, аналізуючи вказані норми можливо дійти висновку, що єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

В той же час, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору.

Врахування майнового стану, насамперед стосується сторін соціально вразливої верстви населення з метою вільного їх доступу до правосуддя.

Більш того, звільнення від сплати судового збору, з урахуванням майнового стану сторони, є правом суду, а не обовязком.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання відповідача щодо звільнення пенсійного органу від сплати судового збору необхідно відмовити, оскільки відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від законодавчо встановленого обов'язку зі сплати судового збору.

На підставі ст.ст. 8, 44, 46, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 9, 17, 69, 71, 99, 158, 159, 160, 162, 163, 165, 167, 183-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні щодо відмови в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні вирішити питання щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 по суті.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Судові витрати в сумі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одну грн. двадцять коп.) присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду з подачею апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів, постанова суду набуває чинності після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_3