Справа № 2а-14608/09/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2010-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 січня 2010 року № 2а-14608/09/2670

10:36

За позовомЗакритого акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Україна»
доДержавної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України
провизнання рішення № 12690/47-8 від 16.10.2009 неправомірним

Головуючий суддя: Кротюк О.В.

Судді: Баранов Д.О.

Костенко Д.А.

Секретар судового засідання: Гончаров В.В.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України з вимогами:

визнати рішення Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 16.10.2009 № 12690/47-8 про залишення скарги ЗАТ «СК «АХА Україна»без розгляду неправомірним,

визнати, що скарга ЗАТ «СК «АХА Україна»від 24.09.2009 № 4985 на припис директора інспекційного департаменту від 08.09.2009 № СК-421/09-1000 (по справі Слободян В.Ф.) підписана від імені керівника Товариства, з

зобов'язати Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг

розглянути скаргу ЗАТ «СК «АХА Україна»від 24.09.2009 № 4985 на припис директора

інспекційного департаменту від 08.09.2009 № СК-421/09-1000 (по справі Слободян В.Ф.).

21.01.2010 позивач уточнив позовні вимоги, з урахуванням чого просить суд визнати рішення Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 16.10.2009 № 12690/47-8 про залишення скарги ЗАТ «СК «АХА Україна»без розгляду неправомірним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, оскільки нормами останніх визначено поняття та обсяги представництва, з огляду на що у відповідача були відсутні підстави для залишення скарги без розгляду, оскільки остання підписана повноважною особою підприємства.

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, оскільки Положенням про застосування Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України заходів впливу визначено обов'язок підписання скарги саме керівником , що скріплюється печаткою підприємства. Додатково відповідач наголошує, що розглядаєма довіреність видана виконуючим обов'язки голови правління підприємства, який не є його керівником.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

рішенням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 12690/47-8 від 16.10.2009 установлено, що «ЗАТ СК «АХА Україна»звернулося із скаргою від 24.09.2009 № 4985 на припис директора інспекційного департаменту від 08.09.2009 № СК-421/09-1000.

Відповідно до пункту 6.6. Положення про застосування Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України заходів впливу, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 13.11.2003 № 125, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 03.12.2003 № 1115/8436 (далі - Положення), скарга на рішення про застосування заходів впливу має містити, зокрема, підпис керівника. В порушення даних вимог скарга ЗАТ СК «АХА Україна»від 24.09.2009 № 4985 не містить підпис керівника, а містить підпис начальника відділу правового забезпечення департаменту врегулювання збитків ЗАТ СК «АХА Україна».

На підставі вищенаведеного та відповідно до пункту 6.7 Положення»постановлено «скаргу Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Україна»від 24.09.2009 № 4985 залишити без розгляду».

Аналізуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого указом Президента України від 04.04.2003 року N 292/2003 (далі - Положення), Комісія відповідно до покладених на неї завдань та у межах своєї компетенції здійснює згідно із законами України державне регулювання і нагляд за діяльністю, зокрема, страхових компаній та страхових брокерів).

Відповідно до підпункту 12 пункту 5 Положення Держфінпослуг має право в межах своїх повноважень застосовувати до фінансових установ, які не додержуються законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, заходи впливу, в тому числі шляхом накладення штрафів відповідно до закону.

Положення про застосування Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України заходів впливу затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 13.11.2003 N 125 (в редакції розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17.09.2004 N 2384) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.12.2003 за N 1115/8436 (Далі Положення).

Положення визначає умови, порядок і строки провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність із надання фінансових послуг (далі - Справи), порядок прийняття рішень про застосування заходів впливу та процедуру їх оскарження.

Підпунктом 8 пункту 6.6. Положення передбачено, що у скарзі на рішення про застосування заходів впливу, що подається до Держфінпослуг, має бути зазначено підпис керівника та відбиток печатки юридичної особи або підпис фізичної особи.

Скарга, складена з порушенням установлених вимог, залишається без розгляду, про що письмово повідомляється скаржник (пункт 6.7 Положення).

Положеннями статті 65 Господарського кодексу України від 16.01.2003 N 436-IV передбачено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.

Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Відповідно до частини першої статті 237 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 N 435-IV представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Отже, учасниками цього правовідношення є представник та особа, яку він представляє (довіритель). Відповідно до частини третьої статті 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Отже, за загальним правилом представник не є учасником правовідношення, яке виникає внаслідок вчинення ним правочину від імені довірителя. Тому правовідношення представництва та правовідношення, яке виникає внаслідок вчинення представником правочину від імені особи, яку він представляє, є різними правовідносинами. Відповідно до частини третьої статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами; довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. За змістом цієї норми довіреністю є письмовий документ, що підтверджує повноваження представника діяти від імені довірителя у відносинах з третіми особами. Тому довіреність є чинною незалежно від того, чи ґрунтується вона на договорі, акті органу юридичної особи, чи не ґрунтується, а випадки, наведені у частині першій та другій статті 244 ЦК України, не складають виключного переліку випадків, у яких може видаватися довіреність.

Аналізуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Адже, відповідачем безпідставно залишено скаргу позивача без розгляду з підстав підписання її представником. Вказаного висновку суд дійшов з огляду на те, що законодавством України, в тому числі Положенням № 125, не передбачено підписання скарги виключно керівником фінансової установи та заборону такій фінансовій установі використовувати право на представництво. Отже, суд констатує, що обсяги повноважень представника визначає керівник, або відповідна особа, що видає довіреність у відповідності до своїх повноважень.

Таким чином, за результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача повноважень залишали скаргу позивача без розгляду з підстав її підписання саме представником скаржника.

В свою чергу, суд не приймає твердження відповідача, як підставу для відмови в задоволенні адміністративного позову про те, що надана із скаргою довіреність підписана виконуючим обов'язки Голови правління ОСОБА_4 без додання відповідного наказу про призначення останнього виконуючим обов'язки, в той час як керівником підприємства є Філіп Вотле, що підтверджено відомостями Єдиного державного реєстру фінансових установ. Викладеного висновку суд дійшов з врахуванням того, що останнє, як випливає зі змісту оскаржуваного рішення, не було предметом дослідження відповідачем та, у зв'язку із цим, не було підставою для винесення оскаржуваного рішення. Відповідачем у оскаржуваному рішенні жодних обставин та обґрунтувань щодо повноважень та їх підтвердження саме представника, як підстави для прийняття рішення, щодо розгляду поданої представником скарги не зазначено, на відміну від обставин, пов'язаних виключно з особою керівника, визначеної підпунктом 8 пункту 6.6. Положення № 125.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду правомірність прийнятого оскаржуваного рішення та відповідність його принципам, передбаченим частиною 3 статі 2 КАС України.

Враховуючи такі обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати рішення Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 16.10.2009 № 12690/47-8 про залишення скарги ЗАТ «СК «АХА Україна»без розгляду неправомірним.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя О.В. Кротюк

Судді Д.О.Баранов

Д.А.Костенко

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі -26.01.2010.