Справа № 820/628/16
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 р.Справа № 820/628/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Старостіна В.В. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника Криворізької центральної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Криворізької північної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Криворізької південної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016р. по справі № 820/628/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрициус"

до Криворізької центральної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрициус" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № 000036/2100/11692 від 30.11.2015 року, № 000035/2100/11691 від 30.11.2015 року, № від 30.11.2015 року, № від 30.11.2015 року, № від 30.11.2015 року, № від 30.11.2015 року, № від 30.11.2015 року, які винесені на підставі висновків акту №1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 року;

- зобов'язати Відповідачів відновити суми податкових зобов'язань ТОВ "Фабрициус" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті №1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 року;

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 02.10.2015 року, № від 02.10.2015 року, які винесені на підставі висновків акту №1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року;

- зобов'язати Відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Фабрициус" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 22.01.2016 року № 11-04.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрициус" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення № 000036/2100/11692 від 30.11.2015 року, № 000035/2100/11691 від 30.11.2015 року, № від 30.11.2015 року, № від 30.11.2015 року, № від 30.11.2015 року, № від 30.11.2015 року, № від 30.11.2015 року, які винесені на підставі висновків акту № 1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 року.

Зобов'язано Відповідачів відновити суми податкових зобов'язань ТОВ "Фабрициус" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 року.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 02.10.2015 року, № від 02.10.2015 року, які винесені на підставі висновків акту №1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року.

Зобов'язано Відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Фабрициус" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 22.01.2016 року № 11-04.

Представником Криворізької центральної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Криворізької північної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Криворізької південної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на вказану постанову подано апеляційну скаргу , в якій вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016р. , прийняти нову , якою в задоволенні позову відмовити.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрициус" заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги , вважає постанову суду першої інстанції правомірною та просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи , правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено , що з 31.08.2015 року по 11.09.2015 року фахівцями податкового органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрициус» () з питань своєчасності та повноти декларування податку на додану вартість за липень 2015 року, за наслідками якої складено акт № 1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року.

На підставі висновків зазначеного акту Криворізькою центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесені наступні податкові повідомлення-рішення: № від 02.10.2015 року, яким збільшено суму податкових зобов'язань на 170,0 грн. штрафна (фінансова) санкція; № від 02.10.2015 року, яким збільшено суму податкових зобов'язань з ПДВ за основним платежем на 2766525,18 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 691631,30 грн.

Також , в період з 26.10.2015 по 06.11.2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрициус" () з питань правильності, повноти, своєчасності нарахування та перерахування акцизного податку із роздрібного продажу паливно-мастильними матеріалами за період липень-серпень 2015 року, за наслідками якої складено акт №1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 р.

Перевіркою встановлені наступні порушення позивачем: - п.п. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212, п.п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213, п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214, п.п. 215.3.1, 215.3.2, 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року за № 2755-VІ (із змінами і доповненнями) та зазначено , що ТОВ «Фабрициус» безпідставно занижено акцизний податок на загальну суму 768 247,00 грн., у тому числі: - за липень 2015 року у сумі 327 313,00 грн., - за серпень 2015 року у сумі 440 934,00 грн.

На підставі вказаних висновків контролюючим органними за місцем розташування АЗС (як точки продажу підакцизного товару) було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

1) Криворізькою північною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області - №000036/2100/11692 від 30.11.2015 року; № 000035/2100/11691 від 30.11.2015 року; № від 30.11.2015 року; № від 30.11.2015 року.

2) Криворізькою південною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області - № від 30.11.2015 року;

3) Криворізькою центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області - № від 30.11.2015 року; № від 30.11.2015 року.

Також, судом першої інстанції встановлено , що на адресу позивача Криворізькою північною об'єднаною ДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області направлено вимогу № 11-04 від 22.01.2016 року та № 69-04 від 15.03.2016 року на суму 226210,00 грн. з акцизного податку.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що відповідачі не надали належних та достатніх доказів на обґрунтування наявності порушень позивачем вимог Податкового Кодексу України , а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимога є неправомірними.

Проте , колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі , виходячи з наступного.

Щодо податкових повідомлень-рішень Криворізької північної ОДПІ № 000036/2100/11692 від 30.11.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку на суму 26593,0грн. (основний платіж - 21274,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 5319,0грн.), № 000035/2100/11691 від 30.11.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку на суму 115161,0грн. (основний платіж - 92129,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 23032,0грн.), № від 30.11.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку на суму 120655,0грн. (основний платіж - 96524,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 24131,0грн.),№ від 30.11.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку на суму 105555,0грн. (основний платіж - 84444,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 21111,0грн.); Криворізької південної ОДПІ № від 30.11.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку на суму 35724,0грн. (основний платіж - 28579,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 7145,0грн.), Криворізької центральної ОДПІ № від 30.11.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку на суму 284118,0грн. (основний платіж - 227294,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 56824,0грн.) і № від 30.11.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з акцизного податку на суму 272504,0грн. (основний платіж - 218003,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 54501,0грн.), судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції наступне:

Вказані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі висновків , викладених в акті перевірки № 1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 року, який складено за результатами документальної позапланової виїзної перевірку TOB «Фабрициус» () з питань правильності, повноти своєчасності нарахування та перерахування акцизного податку із роздрібного продаж: паливно-мастильних матеріалів за період липень-серпень 2015 року .

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення підприємством підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212, підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 215 підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214 та підпунктів 215.3.1, 215.3.2, 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами ті доповненнями), в результаті чого у липні-серпні 2015 року занижено акцизний податок ш загальну суму 768 247,00 грн., в тому числі по АЗС розташованим на територіях:

Криворізької центральної ОДПІ - 445297,00 грн.;

Криворізької південної ОДПІ - 28579,00 грн.;

Криворізької північної ОДПІ - 294371,00 грн.

Так, в ході перевірки встановлено , що ТОВ " Фабрициус " в додатку 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларацій Акцизного податку за липень - серпень 2015р. зазначено загальну вартість (з ПДВ) підакцизних, товарів, що реалізовані у роздрібній торгівельній мережі, в тому числі від реалізації товарів для комерційного використання. Відповідно, ТОВ " Фабрициус " при розрахунку суми податкового зобов'язання, що піддягає сплаті до бюджету, вартість підакцизних товарів до оподаткування зменшено на реалізацію товарів для комерційного використання. Перевіркою на підставі первинних документів, а саме: договорів, які укладені з контрагентами та оформлених податкових накладних на проведення операцій з реалізації підакцизних товарів не встановлено фактів реалізації товарів для комерційного використання . Враховуючи вищезазначене, ТОВ " Фабрициус " занижено вартість реалізованих підакцизних товарів, що підлягають оподаткуванню.

В ході проведення перевірки ТОВ " Фабрициус " встановлено, що протягом періоду, що перевіряється підприємство через мережу АЗС проводить роздрібну торгівлю паливо - мастильних матеріалів контрагентам на підставі договорів поставки паливно-мастильних матеріалів і нафтопродуктів, що є об'єктом оподаткування акцизним податком з роздрібних продажів відповідно до п.п, 213.1.9 п.213.1 ст 213 Податкового Кодексу України , однак підприємством позивача не правомірно віднесено суми реалізації підакцизних товарів через мережі АЗС на комерційне використання за рахунок чого встановлено заниження податкового зобов'язання з акцизного податку на суму 768247,0грн., у тому числі : за липень 2015 року на суму 327313,0 грн. і за серпень 2015р. 440934,0 грн.

Також, встановлено заниження суми податку на додану вартість за липень 2015 року на суму 2766525,18 грн., внаслідок неподання декларації з ПДВ за липень 2015 року.

Колегія суддів зазначає , що спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Податкового кодексу України ( далі - ПК України ), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України (далі - ГК України), Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" ( далі - Закон № 996-XIV).

Положення пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України регулюють відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Положеннями п.п. 14.1.4 п. 14.1 ст. 14 ПКУ визначено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

У пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України закріплено, що реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Згідно з пп. 212.1.11 п.212.1 ст. 212 ПК України платником акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Підпунктом 212.3.1 пункту 212.3 статті 213 ПК України передбачено, що особи - суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням пункту продажу товарів не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому здійснюється господарська діяльність.

Відповідно до п. 213.1.9 п. 213.1, пп. 214.1.4 п. 214.1 ст.214 ПК України об'єктом оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів; базою оподаткування є вартість підакцизних товарів (з ПДВ), що реалізовані суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі.

За приписами п. 215.1 ст. 215 ПКУ до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Згідно з пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПКУ об'єктами оподаткування акцизним податком є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Як визначено пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 ПКУ базою оподаткування у разі обчислення податку із застосуванням адвалерних ставок - є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до п.п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 цього Кодексу.

Згідно з пп. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПКУ для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до пп. 213.1.9 п.213.1 ст.213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Згідно з п. 216.9 ст.216 ПК України датою здійснення такої операції є дата виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (нафтопродуктів).

Відповідно до ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять" роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності у сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві й надавання йому торговельних послуг.

Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

У ч. 1 ст. 698 ЦК України визначено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

Згідно з ч. 1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що об'єктом оподаткування акцизним податком в порядку ст.ст. 212, 213, 214, 215, 216 ПК України є операції з роздрібної реалізації підакцизних товарів, зокрема палива.

При цьому, слід враховувати, що роздрібною торгівлею є реалізація продукції кінцевому споживачу для задоволення його особистих некомерційних потреб.

Водночас, кваліфікуючою ознакою договору поставки, який укладається між суб'єктами господарювання, є те, що товар купляється покупцем з метою використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням.

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю " Фабрициус " є юридичною особою та здійснює свою діяльність на підставі установчих документів. Видами діяльності ТОВ " Фабрициус ", зокрема, є роздрібна торгівля пальним.

Дійсно , між " Фабрициус " та ТОВ ВТФ "Авіас" укладено договір поставки паливно-мастильних матеріалів №П-І5-519 від 30.06.2015р.

Матеріали справи та пояснення представника позивача свідчать , що відповідно до умов вказаного договору ТОВ " Фабрициус " зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали (бензини, дизельне паливо і газ) в кількості і за ціною, передбаченими у додатках, які є невід'ємною частиною цього Договору. Товар поставляється щоденно і безперервно на умовах ЕХШ АЗС, перелік яких зазначений в Додатку № 1 до цього Договору. Поставка товару оформляється Актами прийому-передачі ПММ за формою, передбаченою у Додатку № 3 до цього Договору щомісячно, не пізніше останнього дня звітного місяця. Товар поставляється (видається) відповідно з Додатком № 4 по довірчим документам Покупця: Паливним карткам; Скретч-карткам, опис яких викладено в Додатку № 2 до Договору. Постачальник зобов'язаний: проводити відпуск Товару через наявну мережу АЗС по довірчим документам Покупця в кількостях:для Паливних карток - зазначених у квитанціях Терміналу;для Скретч-карток - зазначених у квитанціях Терміналу (за умови збігу номіналу на квитанції Терміналу з номіналом, вказаним на Скретч-картці). Покупець зобов'язаний: надати Постачальнику зразки наявних бланків довірчих документів; перераховувати на розрахунковий рахунок Постачальника вартість купленого Товару, в порядку, передбаченому п.5 цього Договору.

Отже, колегія суддів зазначає , що при наявності господарських договорів поставки, укладених із суб'єктами господарювання, з оплатою постачання в безготівковому порядку та подальшим отриманням пального на АЗС з використанням спеціальних жетонів, талонів , скреч-карток тощо, законодавчо обґрунтованих підстав для оподаткування таких продажів акцизним податком у роздрібній торгівельній мережі не виникає.

Наведені положення узгоджуються з приписами Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.01.15 №14, відповідно до якого Додаток 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку:

графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків;

графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;

у графі 5 "Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн.. (гр. 3 - гр. 4)" вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

Порядок здійснення господарської комерційної діяльності (підприємництва) регламентується главою 4 Господарського кодексу України.

Так як, згідно із ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до пп. 14.1.36 ПКУ господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, будь-який суб'єкт господарювання придбає нафтопродукти для їх комерційного використання у своїй господарській діяльності, у зв'язку з чим такі операції не є об'єктом оподаткування акцизним податком, передбаченим п. п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України, а дата їх здійснення не є датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами, згідно з п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України.

Тобто, словосполучення "комерційне використання" означає використання для цілей підприємницької діяльності, як виробничої так і невиробничої, у протиставленні до некомерційного використання тобто використання не для цілей підприємницької діяльності, а для побутових та інших особистих потреб.

За липень, серпень 2015 року на АЗС ТОВ "Фабрициус" по довірчим документам ТОВ ВТФ "Авіас" отримано паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 6609508,96 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ТОВ " Фабрициус " при відпустку паливно-мастильних матеріалів та газу по паливним карткам, скретч-карткам ТОВ ВТФ "АВІАС", що підтверджується актами приймання-передачі товару по паливним карткам від 31.07.2015р., від 31.08.2015р., здійснює не роздрібну реалізацію нафтопродуктів кінцевим споживачам, а оптовий продаж нафтопродуктів для їх комерційного використання, тобто для подальшого продажу вказаних нафтопродуктів кінцевим споживачам за паливними та скретч- картками (талонами), тому в даному випадку між позивачем та ТОВ ВТФ "АВІАС" здійснено комерційні операції з поставки нафтопродуктів (паливно-мастильних матеріалів), які не підпадають під ознаки роздрібної торгівлі у розумінні Податкового Кодексу України, зокрема пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14, а отже, й підстави для їх оподаткування як операцій з роздрібної торгівлі пальним, у даному випадку, відсутні.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що сам по собі договір поставки за своєю юридичною природою не має на меті задоволення особистих некомерційних інтересів, оскільки укладені між двома суб'єктами господарювання для використання товару у підприємницькій діяльності покупця або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням.

Зазначаючи про здійснення позивачем з ТОВ ВТФ "АВІАС" операцій з реалізації підакцизних товарів саме з роздрібної торгівлі, контролюючим органом в розумінні вимог ст. 71 КАС України не доведено належними та допустимими доказами твердження про те, що постачання за договором поставки здійснювалось для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо безпідставного нарахування податковим органом акцизного збору та застосування штрафних (фінансових) санкцій по операціям позивача з ТОВ ВТФ "АВІАС", тому є протиправними оскаржувані податкові повідомлення рішення в частині визначення суми грошового зобов"язання з акцизного збору та штрафних (фінансових )санкції по господарським операціям з ТОВ ВТФ "АВІАС".

Також, апеляційним судом з наданого податковим органом розрахунку податкового зобов'язання за актом позапланової перевірки встановлено донарахування податкового зобов'язання у розмірі 437771,55грн. не лише по господарським операціям з ТОВ ВТФ "АВІАС", але і з іншими контрагентами, які придбавали у позивача паливно-мастильні матеріали, а саме - ТОВ «Визалия ЛТД», ТОВ «Хесперия», ТОВ «Седес Компані», ТОВ «Морсел».

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено поясненнями представника позивача, що письмові договори з вказанами у розрахунку контрагентами не укладались , нафтопродукти придбавались ними на АЗС ТОВ "Фабрициус" за готівку, а потім вказані контрагенти зверталися до ТОВ "Фабрициус" з проханням виписати їм податкові накладні.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, колегія суддів дійшла висновку , що продаж ТОВ "ВЕТТЕРН-С" паливно-мастильних матеріалів контрагентам , вказаним у розрахунку, крім ТОВ ВТФ "АВІАС" у такий спосіб є продажем паливно-мастильних матеріалів - підакцизного товару кінцевим споживачам та такий продаж є об'єктом оподаткування акцизним податком відповідно п. 213.1.9 п. 213.1, пп. 214.1.4 п. 214.1 ст.214 ПК України, тому нарахування податковим органом акцизного збору та застосування штрафної (фінансової ) санкції по цим контрагентам є правомірним.

Матеріали справи свідчать , що у зв'язку з такими порушенням позивачем вимог Податкового кодексу України прийняті наступні податкові повідомлення-рішення: Криворізькою північною ОДПІ № 000036/2100/11692 від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 26593,0грн. (основний платіж - 21274,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 5319,0грн.), № 000035/2100/11691 від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 115161,0грн. (основний платіж - 92129,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 23032,0грн.), № від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 120655,0грн. (основний платіж - 96524,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 24131,0грн.), № від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 105555,0грн. (основний платіж - 84444,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 21111,0грн.); Криворізькою південною ОДПІ № від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 35724,0грн. (основний платіж - 28579,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 7145,0грн.) та Криворізькою центральною ОДПІ № від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 284118,0грн. (основний платіж - 227294,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 56824,0грн.), № від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 272504,0грн. (основний платіж - 218003,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 54501,0грн.),

Однак, з матеріалів справи та з цих податкових повідомлень-рішень не вбачається на які саме суми , у зв'язку з якими саме операціями були здійснені нарахування акцизного податку та застосування штрафних санкцій по господарським операціям позивача з ТОВ ВТФ "АВІАС" та з іншими контрагентами : ТОВ «Визалия ЛТД», ТОВ «Хесперия», ТОВ «Седес Компані», ТОВ «Морсел».

Колегія суддів зазначає, що згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Враховуючи встановлені вище неправомірне визначення зобов'язань з акцизного податку по операціям з ТОВ ВТФ "Авіас" , правомірністю встановлення податковим органом порушень ст. 213 Податкового Кодексу України щодо операцій з ТОВ «Визалия ЛТД», ТОВ «Хесперия», ТОВ «Седес Компані», ТОВ «Морсел» та для можливості вирішення справи по суті щодо задоволення позовних вимог чи відмови, суд апеляційної інстанції , відповідно до приписів ст.11 КАС України, протокольними ухвалами від 17.08.2016р. , від 23.08.2016р. та від 16.09.2016р. витребував у податкового органу розрахунок зобов"язань з акцизного податку по господарським операціям з ТОВ ВТФ "Авіас" та окремо по контрагентам - ТОВ «Визалия ЛТД», ТОВ «Хесперия», ТОВ «Седес Компані», ТОВ «Морсел» за перевіряємий період.

Однак, такий розрахунок податкового зобов'язання по господарським операціям позивача з ТОВ ВТФ "Авіас" та окремо по контрагентам - ТОВ «Визалия ЛТД», ТОВ «Хесперия», ТОВ «Седес Компані», ТОВ «Морсел» за перевіряє мий період не наданий до суду.

Без наявності такого розрахунку суд позбавлений можливості вирахувати зобов'язання з акцизного податку , який визначений податковим органом правомірно, та відповідно вирахувати штрафну (фінансову) санкцію, тобто, суд не може вважати правомірним здійснення податковим органом нарахування сум податкового зобов'язання з акцизного збору та штрафних санкцій за оскаржуваними податковими повідомленнями рішеннями, які винесені на підставі висновків акту № 1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 року, оскільки таке нарахування не обґрунтовано, а відповідно податкові повідомлення - рішення Криворізької північної ОДПІ № 000036/2100/11692 від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 26593,0грн. (основний платіж - 21274,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 5319,0грн.), № 000035/2100/11691 від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 115161,0грн. (основний платіж - 92129,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 23032,0грн.), № від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 120655,0грн. (основний платіж - 96524,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 24131,0грн.), № від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 105555,0грн. (основний платіж - 84444,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 21111,0грн.); Криворізької південної ОДПІ № від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 35724,0грн. (основний платіж - 28579,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 7145,0грн.); Криворізької центральної ОДПІ № від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 284118,0грн. (основний платіж - 227294,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 56824,0грн.), № від 30.11.2015 року збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 272504,0грн. (основний платіж - 218003,0грн. і штрафні (фінансові) санкції 54501,0грн.) підлягають скасуванню.

При цьому, доводи відповідачів про те, що за Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442 через мережу АЗС здійснюється лише роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу є помилковими.

Так, зазначеними Правилами визначено порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров'я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

При цьому, ці Правила роздрібної торгівлі розроблені на виконання статті 20 Закону України "Про захист прав споживачів", який під споживачем розуміє фізичну особу, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22 статті 1 Закону).

Щодо посилань відповідачів в обґрунтування своєї позиції на визначення "роздрібна торгівля", наведеного в ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять", не беруться до уваги. Вказаний ДСТУ пояснює як термін "роздрібна торгівля", так і термін "оптова торгівля". Так, оптовою торгівлею є купівля-продаж товарів за договорами постачання партіями для їх наступного продажу кінцевому споживачу через роздрібну торгівлю або для виробничого використання (пункт 4.5).

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами, а ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять" не є законом.

Крім того, в даному випадку, реалізація здійснювалася за господарськими договорами та для подальшого виробничого використання, що відповідає визначенню оптової торгівлі.

Твердження апелянта про те, що операції позивача мають такі ознаки, як продаж кінцевому споживачу для задоволення його власних потреб, що на думку податкового органу є підставою для їх оподаткування як операцій з роздрібної торгівлі за ставкою 5%, колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як наведено вище, спірні операції здійснювались між позивачем і його контрагентами за договорами поставки , купівлі-продажу та для використання товару у підприємницькій діяльності покупців або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про скасування податкової вимоги , виходячи з наступного.

Відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.3. ст.59 ПКУ податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПКУ у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків затвердженого Наказом Міністерством доходів і зборів України №576 від 10.10.2013 року (Далі - Порядок), а саме п. 3.6 у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Орган державної податкової служби не має повноважень повторно надсилати податкову вимогу платнику податків у разі збільшення податкового боргу.

В порушення зазначених норм позивачем отримано 2 податкові вимогу на одну й ту ж саму суму боргу складених Криворізькою північною об'єднаною ДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області: а саме вимогу № 11-04 від 22.01.2016 року та № 69-04 від 15.03.2016 року на суму 226210,00 грн. з акцизного податку.

Зі змісту пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України дає підстави стверджувати, що в разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, відповідно до п.14.1.175 ст. 14 ПКУ є податковим боргом.

В свою чергу, стаття 54 Податкового кодексу України встановлює, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу (визначення податкових зобов'язань у конфліктних ситуаціях, тобто, у зв'язку з порушеннями законодавства, які мали місце на думку контролюючого органу), платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Суд звертає увагу, що податкові повідомлення-рішення на підставі яких прийнято оскаржувану податкову вимогу оскаржуються в рамках даної адміністративної справи, тому сума грошового зобов'язання не може вважатися узгодженою.

Тобто, право податкового органу на направлення платнику податків податкової вимоги у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, виникає лише після ухвалення рішення суду на користь контролюючого органу, в разі ініціювання процедури оскарження такого рішення контролюючого органу.

Таким чином у контролюючого органу відсутні підстави для винесення податкової вимоги №11-04 від 22.01.2016р., тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому , колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 02.10.2015 року, № від 02.10.2015 року, які винесені на підставі висновків акту №1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року, виходячи з наступного.

Вказані податкове повідомлення-рішення прийняті на підставі акту від 17.11.2015 № 3134/18-19-15-01, яким встановлено порушення позивачем: п. 187.1 ст. 187, п.201.10 ст.201, та п.200.1, ст.200 Податкового кодексу України внаслідок чого встановлено зниження суми податку на додану вартість за липень 2015 року на суму 2 766 525,18 грн., внаслідок не подання декларації з ПДВ за липень 2015 року; п. 49.18 ст. 49 р. 57.1 ст. 57 розділу II та п. 202.1 ст. 202 р. ст. 203 розділу V Податкового кодексу України внаслідок неподання декларації з і датку на додану вартість за липень 2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині , суд першої інстанції виходив з того , що висновки акту перевірки № 1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року є неповним та необґрунтованими, адже під час проведення перевірки контролюючим органом не досліджувалася господарська діяльність позивача за перевіряємий період, не досліджувалися документи та інші фактичні дані, які підтверджують реальність господарських операцій позивача та правомірність формування податкового кредиту.

Згідно акту перевірки Криворізької Центральної Об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області №1096/22-02/39757167 встановлено наступні порушення: заниження суми податку на додану вартість за липень 2015 року на суму 2766525,18 грн., внаслідок неподання декларації з ПДВ за липень 2015 року.

Суд першої інстанції наголошує на тому, що декларацію за липень 2015 року було надано до податкової інспекції з порушенням строків подання, а саме 18.11.2015 року, сума, що сплачується до державного бюджету (рядок25.1) позивачем визначено у розмірі 2789924,00 грн. , тобто факт неподання декларації спростований в ході судового розгляду.

Сума податкового зобов'язання, яка підлягає перерахуванню за підсумками звітного періоду (рядок 25.1) декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року в сумі 2789924,00 грн. зараховано до бюджету у повному обсязі, а саме 2687218,00 грн. зараховано в рахунок зменшення податкового боргу з ПДВ в декларації за жовтень 2015 року 102706,00 грн. перераховано до державного бюджету 27.11.2015 року платіжним дорученням № 1042.

Штрафна санкція у розмірі 10% від суми нарахування ПДВ за липень 2015 року 2789924,00 грн. перераховано до державного бюджету платіжним дорученням № 1255 від 28.12.2015 року.

Таким чином на момент розгляду справи позивачем до контролюючого органу подано, хоча із запізненням, декларація липень 2015 року, а усі зобов'язання з податку на додану вартість (враховуючи 10% штраф) були сплачені у повному обсязі.

Враховуючи викладені вище обставини, суд першої інстанції вважає висновки акту перевірки №1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року необґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення № від 02.10.2015 року, № від 02.10.2015 року такими, що підлягають скасуванню.

Проте, колегія суддів вважає висновок суду в цій частині неправомірним, виходячи з наступного.

Щодо податкового повідомлення-рішення Криворізької центральної ОДПІ № від 02.10.2015 року про застосування штрафних фінансових санкцій з податку на додану вартість у сумі 170,0грн. судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Пунктом 47.1. ст. 47 Податкового Кодексу України встановлено, що відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Відповідальність за порушення податкового законодавства відокремленим підрозділом юридичної особи несе юридична особа, до складу якої він входить; фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом та податкові агенти.

Згідно п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 , п. 203.1 ст. 203 Податкового Кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: 349.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Так, згідно п. 120.1. ст. 120 Податкового Кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Судом апеляційної інстанції встановлено , що строк подання декларації за липень 2015р. у позивача настав 20.08.2015 р., однак позивачем вказана декларація була подана 18.11.2015р., що є порушенням наведених вимог Податкового Кодексу України, тому податковий орган правомірно застосував до підприємства позивача штрафну санкцію у розмірі 170,0грн та прийняв відповідне податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2015 року.

Колегія суддів зазначає , що станом на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення декларація за липень 2015р. позивачем не подана.

Позивач не заперечує проти несвоєчасності подання декларації за липень 2015р.

Враховуючи наведене , колегія суддів дійшла висновку , що податковим органом правомірно встановлено порушення позивачем п. 49.18 ст. 49 р. 57.1 ст. 57 розділу II та п. 202.1 ст. 202 р. ст. 203 розділу V Податкового кодексу України внаслідок неподання декларації з і датку на додану вартість за липень 2015 року, тому податкове повідомлення-рішення Криворізької центральної ОДПІ № від 02.10.2015 року про застосування штрафних фінансових санкцій з податку на додану вартість у сумі 170,0грн. є правомірним.

Щодо податкового повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 3 458 156,48 грн. судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 та статті 203 Податкового Кодексу України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем від відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1 статті 200 ПК кодексу України).

Пунктом 200.2 статті 200 ПК України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V ПК України.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю ;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України та інше.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує акт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Кодексу передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язані за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстр податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового Кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної сумі бюджетного відшкодування.

Так , перевіркою встановлено, що за даними Інформаційної системи «Податковий блок», ТОБ «Фабрициус» у липні 2015 року мало об'єкти оподаткування податком на додану вартість за господарськими взаємовідносинами з контрагентами постачальниками покупцями. В ході проведення перевірки підприємством надано завірений належним чином реєстр виданих та отриманих податкових накладних TOB «Фабрициус» за липень 2015 рою (далі - реєстр). Відповідно до реєстру TOB «Фабрициус» у липні 2015 року: видано 471 податкову накладну на загальну суму ПДВ 3 483 480,98 грн. (податкові зобов'язання), у тому числі основним покупцям: TOB ВТФ «Авіас» - 4 податкові накладні на суму ПДВ 624 395,94 грн., TOB «Визалия ЛТД» - 2 податкові накладні на суму ПДВ 232 718,11 грн. та TOB «Хесперия» - 1 податкову накладну на суму ПДВ 208 519,19 грн.; отримано 174 податкові накладні на загальну суму ПДВ 716 955,80 грн. (податковий кредит), у тому числі від основного постачальника - ПАТ «ТПФНК Укртатнафта» - - податкові накладні на суму ПДВ 552 232,06 грн.

Згідно з наданими до перевірки документами, податкові зобов'язання з ПДВ за липень 2015 року TOB «Фабрициус» складають 3 483 480,98 грн., податковий кредит - 716955,80 грн. За даними перевірки сума заниження TOB «Фабрициус» податку на додану вартість, що підлягала сплаті до бюджету за липень 2015 року, складає 2 766 525,18 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає висновки акту перевірки щодо заниження TOB «Фабрициус об'єктів оподаткування у липні 2015 року обґрунтованими , тому податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 3 458 156,48 грн. прийнято правомірно.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості висновків акту перевірки №1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року та безпідставності прийняття за вказаними висновками податкових повідомлень-рішень № від 02.10.2015 року, № від 02.10.2015 року є помилковими , тому постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Також, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідачів відновити суми податкових зобов'язань ТОВ «Фабрициус» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 року та зобов'язання відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «Фабрициус» в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року, оскільки предметом цього спору є суб'єктивний момент надання відповідачем оцінки господарським взаємовідносинам, які мали місце між позивачем та його контрагентами, тобто оціночні судження та/або думка фахівця податкового органу, а належним способом захисту порушеного права у даних правовідносинах є задоволення позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень, тому лише після скасування податкових повідомлень-рішень у податкового органу виникає обов'язок привести у первинний стан податковий облік платника податків, в тому числі всі бази, які ведуться в податковому органі - "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України "Податковий блок", АРМ "Аудит", а також в картці особового рахунку платника тощо, який існував до складання актів перевірок, податкових повідомлень-рішень і дані , які були внесені до таких баз та картки особового рахунку платника ПДВ.

Висновки, викладені у зазначених актах, є відображенням дій податкових інспекторів, не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку щодо відмови в задоволенні в цій частині позовних вимог.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведене не досліджувалось , не встановлювалось та не враховано судом першої інстанції при прийнятті постанови , тому постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню відповідно положень ст. 202 КАС України з прийняттям в цій частині нової постанови.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Криворізької центральної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Криворізької північної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Криворізької південної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016р. по справі № 820/628/16 скасувати в частині :

- визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 02.10.2015 року, № від 02.10.2015 року, які винесені на підставі висновків акту №1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року;

- зобов'язання відповідачів відновити суми податкових зобов'язань ТОВ "Фабрициус" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 1483/22-01/39757167 від 13.11.2015 року;

- зобов'язання відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Фабрициус" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 1096/22-02/39757167 від 18.09.2015 року.

В цій частинах прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ТОВ "Фабрициус" відмовити.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.20416р. № 820/628/16 залишити без змін .

Стягнути на рахунок УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова (банківські реквізити - отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк ГУДКУ у Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) судовий збір в розмірі 10194,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Криворізької центральної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в розмірі 8597,74 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Криворізької північної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в розмірі 2526,34 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Криворізької південної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області .

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Тацій Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 11.10.2016 р.