Справа № 813/1836/16
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року Справа № 876/5903/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Багрія В.М.

за участі секретаря судових засідань: ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехгаз ЛХЗ» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

02.06.2016 позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № НОМЕР_1 від 23.05.2016 року та № НОМЕР_2 від 23 травня 2016 року, якими позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 1061716,00 грн, в т.ч. за податковими зобовязаннями 849373,00 грн та 212343,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, а також збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на суму 794613,00 грн, в т.ч. за податковими зобовязаннями 669348,00 грн та 125265,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що викладені у акті перевірки висновки про відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем і ТОВ «Комерц Альянс», ТОВ «Омега ОСОБА_4», ТОВ «ЗС Транс», ПП «Пандора 2013», ТОВ «Астер Транс», ТОВ «Біттер Плюс», ТОВ «Сігма ОСОБА_5», ТОВ «Домус Альянс», ТОВ «Ніка Ейр», ПП «Гермес-систем», ПП «ВКФ «Авента», ПП «Торгівельна компанія «Амада», ПП «Ексида», ТОВ «Віва-торг», ТОВ «Біз-Торг» не відповідають дійсності, оскільки первинні документи, які були надані під час перевірки, повністю відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відображають зміст, обсяги та вартісні показники господарських операцій позивача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2016 позов задоволено повністю.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Апелянт, обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про достовірність наданих позивачем первинних документів та підтвердження ними господарських операцій, оскільки в ході проведення перевірки, детального аналізу інформаційних систем баз даних ДФС та аналізу отриманої податкової інформації встановлено завищення позивачем витрат на збут, а також податкового кредиту з податку на додану вартість, які не підтверджено належним чином складеними первинними документами, які б підтверджували їх зв'язок з господарською діяльністю підприємства від контрагентів позивача. На переконання контролюючого органу, операції вищезазначених контрагентів не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно-необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень та транспортних засобів. Факт надання послуг від контрагентів до ТОВ «Укртехгаз ЛХЗ» здійснений з метою несплати відповідних сум податків.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ГУ ДФС у Львівській області проведено планову виїзну перевірку ТзОВ «Укртехгаз ЛХЗ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, результати якої оформлені актом № 70/13-01-14-06/35721095 від 06.05.2016.

Під час перевірки встановлено порушення порядку ведення податкового обліку позивача, а саме:

- підп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. п. 44.1, 44.3 ст. 44, підп. 134.1.1 п. 134 ст. 134, підп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, підп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього на суму 669348,00 грн., в т.ч. за 2014 рік на сум 250529,00 грн, за 2015 рік на суму 418819,00 грн;

- п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме: позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 849373,00 грн, в тому числі: за квітень 2014 року на суму 65180,00 грн; за липень 2014 року 82820,00 грн; за серпень 2014 року 143261,00 грн; за вересень 2014 року 69924,00 грн; за квітень 2015 року 24956,00 грн; за травень 2015 року 130197,00 грн; за червень 2015 року 16667,00 грн; за липень 2015 року 100000,00 грн; за серпень 2015 року 128297,00 грн; за вересень 2015 року 35705,00 грн; за жовтень 2015 року 52366,00 грн.

До таких висновків податковий орган дійшов з огляду на не підтвердження наданими позивачем до перевірки документами реальності господарських операцій з контрагентами ТОВ «Комерц Альянс», ТОВ «Омега ОСОБА_4», ТОВ «ЗС Транс», ПП «Пандора 2013», ТОВ «Астер Транс», ТОВ «Біттер Плюс», ТОВ «Сігма ОСОБА_5», ТОВ «Домус Альянс», ТОВ «Ніка Ейр», ПП «Гермес-систем», ПП «ВКФ «Авента», ПП «Торгівельна компанія «Амада», ПП «Ексида», ТОВ «Віва-торг», ТОВ «Біз-Торг».

На підставі вказаного акта перевірки, відповідачем 23.05.2016 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1, відповідно до якого збільшено суму грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість на суму 1061716,00 грн (в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями 212343,00 грн);

- № НОМЕР_2, за платежем: податок на прибуток на суму 794613,00 грн (в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями 125265,00 грн).

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що позивач належними та допустимими доказами довів реальність господарських операцій з вказаними контрагентами, первинні документи в повній мірі відображають зміст, обсяги та вартісні показники господарських операцій позивача, а висновки контролюючого органу переважно ґрунтуються на актах перевірок контрагентів ТОВ «Укртехгаз ЛХЗ».

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчислені об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно із пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті140 і статтею 141 Кодексу.

Згідно пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2,138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України зазначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України до складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 цієї статті, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, визначені Законом України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (тут та далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 цього Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що визначальною ознакою віднесення платником податку витрат з податку на прибуток є їх зв'язок з господарською діяльністю платника податку, а для формування податкового кредиту ПДВ є наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог ст. 201 ПК України. При цьому, у обох випадках необхідною умовою є підтвердження реальності господарської операції належним чином оформленими первинними документами, які є характерними для тої чи іншої господарської операції. Разом з тим, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

На підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Комерц Альянс», ТОВ «Омега ОСОБА_4», ТОВ «ЗС Транс», ПП «Пандора 2013», ТОВ «Астер Транс», ТОВ «Біттер Плюс», ТОВ «Сігма ОСОБА_5», ТОВ «Домус Альянс», ТОВ «Ніка Ейр», ПП «Гермес-систем», ПП «ВКФ «Авента», ПП «Торгівельна компанія «Амада», ПП «Ексида», ТОВ «Віва-торг», ТОВ «Біз-Торг» позивачем надано копії наступних первинних документів, які були підставою для відображення таких господарських операцій у бухгалтерському та податковому обліках:

договір укладений з ТОВ «Астер Транс» № 2157 від 02.06.2015 на комплексне обслуговування автомобільного транспорту та поставку автомобільних товарів (т.1 а.с.77-80), копії актів здачі-приймання робіт №№ 290703, 290705 від 31.07.2015; копії видаткових накладних № 181 від 30.07.2015; № 179 від 11.06.2015, витяг з Єдиного реєстру податкових накладних (т.1 а.с. 81-85, т. 3 а.с. 13);

договір укладений з ТОВ «Комерц Альянс» № 32 від 01.08.2014 про надання послуг по технічному обслуговуванню та ремонту ємностей (т.1, а.с.92-93), копії актів надання послуг № 121 від 14.08.2014, № 143 від 21.08.2014, № 147 від 22.08.2014, № 151 від 26.08.2014, № 159 від 27.08.2014, № 161 від 28.08.2014, № 177 від 29.08.2014; а також копії податкових накладних: № 58 від 14.08.2014; № 59 від 21.08.2014; № 60 від 22.08.2014; № 61 від 26.08.2014; № 62 від 27.08.2014; № 63 від 28.08.2014; № 64 від 29.08.2014 (т.1 а.с.94-107), а також договір № 33 від 26.08.2014 про надання послуг по технічному обслуговуванню та ремонту напівпричіпів-цистерн та автомобілів DAF (т.1 а.с.86-87), копії актів надання послуг №№ 181, 182 від 30.08.2014; копії податкових накладних № 65 та № 66 від 30.08.2014 (т.1 а.с.88-91);

договір укладений з ТОВ «Гермес Систем» № 8/05 від 08.05.2015 поставки запчастини до автотранспортних засобів (т.1 а.с.108-110), копії видаткових накладних № 25 від 26.05.2015 року та № 26 від 29.05.2015 року, витяг з Єдиного реєстру податкових накладних (т.1 а.с.111-112, т. 3 а.с. 12);

договір укладений з ТОВ «Омега ОСОБА_4» № 30 від 01.08.2014 про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів (вуглекислий ємностей) (т.1 а.с.113-114), копії актів надання послуг № 231 від 05.08.2014, № 245 від 07.08.2014, № 267 від 12.08.2014, № 301 від 26.08.2014, № 305 від 27.08.2014, № 308 від 28.08.2014; копії податкових накладних: № 74 від 05.08.2014, № 75 від 07.08.2014, № 76 від 12.08.2014, № 77 від 26.08.2014, № 78 від 27.08.2014, № 79 від 28.08.2014 (т.1 а.с.115-126), договір поставки автомобільних товарів та запчастин № 31 від 26.08.2014 (т.1 а.с.127-129), копії видаткових накладних № 434 від 28.08.2014, № 433 від 28.08.2014; копії податкових накладних №№ 80, 81 від 28.08.2014 (т. 1 а.с.130-133); договір надання послуг № 255 від 01.09.2014 по встановленню насосу DSM185 в кількості 2 шт (т.1 а.с.134-135), копії актів здачі-прийняття робіт № 344 та № 345 від 30.09.2014, копії податкових накладних № 5 та № 6 від 30.09.2014 (т.1 а.с.136-139); договір поставки № 222 від 22.09.2014 насосу DSM185 в кількості 2 шт. (т.1 а.с.140-141), копії видаткової накладної № 243 від 30.09.2014 та податкової накладної № 7 від 30.09.2014 (т.1, а.с.142-143);

договір укладений з ТОВ «Ніка Ейр» № 201508211 від 10.08.2015 по обслуговуванню автомобільного транспорту (т.1 а.с.144-147), копії актів надання послуг № 188 від 21.08.2015, № 185 від 22.08.2015, №№ 196, 210 від 26.08.2015 та копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 191 від 22.08.2015, № 209 від 26.08.2015, витяг з Єдиного реєстру податкових накладних (т.1 а.с.148-153, т. 3 а.с. 14);

договір укладений з ТОВ «Пандора-2013» купівлі-продажу № 27 від 26.07.2014 (т.1 а.с.154-157), а саме поставка насосу високого тиску DSM-185 з редуктором, копію видаткової накладної № 759 від 28.07.2014 та акт № 307 від 28.07.2014 про приймання виконаних робіт (т.1 а.с.158, 159); договір купівлі-продажу № 29 від 28.07.2014 аналогічного товару (т.1 а.с.160-163), копію видаткової накладної № 760 від 31.07.2014, акт № 308 від 31.07.2014 про приймання виконаних робіт, копії податкових накладних №№ 216, 217 від 28.07.2014, № № 263, 264 від 31.07.2014 (т.1 а.с.164-169);

договір укладений з ПП «Ексида» № 021/04 від 02.04.2014 про надання послуг технічне обслуговування, ремонт автомобіля DAF, а саме: послуги по монтажу/демонтажу коробки передач і заміні запчастин (т.1 а.с.170-172) та договір поставки № 02/04 від 02.04.2014 автомобільних товарів (т.1 а.с.173-175), копії видаткових накладних № 579 від 25.04.2014, №№ 580, 581 від 28.04.2014, №№ 583, 584 від 29.04.2014, № № 585, 586 від 30.04.2014, копію акта здачі-прийняття робіт № 212 від 28.04.2014, копії податкових накладних № 216 від 25.04.2014, №№ 217, 229, 230 від 28.04.2014, №№ 236, 237 від 29.04.2014, № № 240, 241 від 30.04.2014 (т.1, а.с.176-191);

договір укладений з ПП «Авента» № 11 від 19.07.2014 про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту напівпричепа-цистерни E-TANDEM EXLI (т.1, а.с.192-193), копія акта № 496 та № 497 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.07.2014 та 31.07.2014, копії податкових накладних № 230 від 30.07.2014, № 239 від 31.07.2014 (т.1 а.с.194-199);

договір укладений з ТОВ «Сігма центр груп» № 2138 від 11.05.2015 про поставку запчастин до автотранспортних засобів (т.1 а.с.200-202), копія видаткової накладної № 177 від 26.05.2015 та копія акта здачі-приймання робіт № 250501 від 26.05.2015, витяг з Єдиного реєстру податкових накладних (т.1, а.с. 203- 204, т. 3 а.с. 12);

договір укладений з ТОВ «Біз-Торг» № 12/05 від 12.05.2015 про надання послуг з технічного обслуговування, ремонту автомобілів замовника та інших послуг, копія акта здачі-приймання робіт (надання послуг) № 48 від 29.05.2015, копію податкової накладної № 271 від 29.05.2015 та витяг з Єдиного реєстру податкових накладних (а.с. 205-208 т. 1, а.с. 12, 159 т. 3). Отже, покликання апелянта про їх відсутність не заслуговують на увагу.

Договір укладений з ПП «Торгівельна компанія «Амада» № 25/07/14 від 25.07.2014 про надання послуг по технічному обслуговуванню та ремонту транспортного засобу Сідловий тягач E DAF FTCF 85.480 (т.1 а.с. 209-210), копію акта № 628 здачі-прийняття послуг від 30.07.2014 та копію податкової накладної № 227 від 30.07.2014 (т.1 а.с.211-213);

договір укладений з ТОВ «ЗС Транс» № 15 від 15.09.2014 про надання послуг по технічному обслуговуванню і ремонту автотранспортних засобів і їхніх складових частин (т.1 а.с. 214-215), копію акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 354 від 30.09.2014 та копію податкової накладної № 23 від 30.09.2014 (т.1 а.с.216-217), договір поставки № 16 від 15.09.2014 автомобільних запасних частин, мастил, інших комплектуючих для транспортних засобів (т.1 а.с.218-221), копію видаткової накладної № 344 від 30.09.2014, копія податкової накладної № 22 від 30.09.2014 (т.1, а.с. 222-223);

договір укладений з ТОВ «Домус Альянс» № 245 від 01.08.2015 про надання послуг з обслуговування автомобільного транспорту (т.1 а.с. 224-227), копію актів здачі-приймання робіт №№ 1044, 1045 від 29.10.2015 та № 1046 від 30.10.2015, витяг з Єдиного реєстру податкових накладних (т.1 а.с.228-230, т. 3 а.с. 16);

договір укладений з ТОВ «Віва-Торг» № 1234 від 01.09.2015 на комплексне обслуговування автомобільного транспорту та поставку автомобільних товарів (т.1 а.с.231-234), копію актів здачі-приймання робіт № № 350, 355 від 26.09.2015, витяг з Єдиного реєстру податкових накладних (т.1, а.с.235-236, т. 3 а.с. 15);

договір укладений з ТОВ «Біттер Плюс» № 15/04 від 15.04.2015 поставки рідкого діоксину вуглецю вищого ґатунку (т.1 а.с.237-239), копію видаткових накладних № 6 від 19.04.2015 та № 5 від 21.04.2015, витяг з Єдиного реєстру податкових накладних (т.1 а.с. 240-241, т. 3 а.с. 11).

З метою підтвердження наявності на праві власності у підприємства позивача транспортних засобів та їх ремонту, обслуговування долучено до матеріалів справи копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (т.2 а.с.243-250, т.3 а.с.1-8).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, прийняття товарів та наданих послуг здійснювалось однією особою ОСОБА_6, що підтверджується наказом № 05-12/1 від 23.12.2014 (т.3 а.с.10).

Крім того, з метою підтвердити необхідності відповідного обслуговування цистерн представником позивача до матеріалів справи долучено «Правила устройства и безопасной експлуатации сосудов, работающих под давлением» та «Методы обезжиривания оборудования. Общие требования к технологическим процессам» (т. 3, а.с. 99-158).

До матеріалів справи долучено копії витягу з Єдиного реєстру податкових накладних, на підтвердження належного відображення сум за такими накладними у податковій звітності (т. 3, а.с.11-16), наявність яких не оспорюється податковим органом.

Оплата за надані послуги та поставлені товари підтверджується долученими до матеріалів справи копіями банківських виписок позивача за оспорюваний період в ПАТ «Кредобанк» (т.1 а.с.242-250; т.2, а.с.1-39).

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що одержані послуги та товари були використані позивачем у його господарській діяльності та були спрямовані на виконання господарських договорів, укладених між позивачем з ПрАт «Одесавинром», ПАТ «Одеський припортовий завод», ТОВ «Аквапласт», ТОВ «Мастерфуд», ТОВ «ВКФ «Еліт Пласт», ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний», ТОВ «НФ ОСОБА_3 Україна» (т.2, а.с.215-242).

Наведеними документами, які відповідають вимогам до первинних документів, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується фактичне отримання позивачем товару та послуг від контрагентів ТОВ «Комерц Альянс», ТОВ «Омега ОСОБА_4», ТОВ «ЗС Транс», ПП «Пандора 2013», ТОВ «Астер Транс», ТОВ «Біттер Плюс», ТОВ «Сігма ОСОБА_5», ТОВ «Домус Альянс», ТОВ «Ніка Ейр», ПП «Гермес-систем», ПП «ВКФ «Авента», ПП «Торгівельна компанія «Амада», ПП «Ексида», ТОВ «Віва-торг», ТОВ «Біз-Торг».

Також зазначені податкові накладні не мали недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному на момент їх виписки законодавству, що не заперечив у судовому засіданні представник відповідача.

Отже, з дня отримання податкових накладних у позивача виникло право формувати податковий кредит по взаєморозрахунках з цими контрагентами.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що на момент здійснення господарських операцій з позивачем зазначені вище контрагенти були зареєстровані у встановленому порядку, не виключені з ЄДРПОУ, перебували на обліку в органах державної податкової служби та були зареєстровані платниками податків на додану вартість.

Враховуючи наведені вище обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на підставі належних, допустимих та достатніх доказів встановлено факти реального отримання послуг та придбання ТОВ «Комерц Альянс», ТОВ «Омега ОСОБА_7», ТОВ «ЗС Транс», ПП «Пандора 2013», ТОВ «Астер Транс», ТОВ «Біттер Плюс», ТОВ «Сігма ОСОБА_5», ТОВ «Домус Альянс», ТОВ «Ніка Ейр», ПП «Гермес-систем», ПП «ВКФ «Авента», ПП «Торгівельна компанія «Амада», ПП «Ексида», ТОВ «Віва-торг», ТОВ «Біз-Торг» товарно-матеріальних цінностей, які використовувались позивачем в господарській діяльності, підтвердження здійснення господарських операцій первинними документами, які відповідають вимогам законодавства, тому у податкового органу не було законних підстав для висновків про неправомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на прибуток та на додану вартість по взаєморозрахунках з цими контрагентами за період, що перевірявся.

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним збільшення позивачу податкового зобов'язання з ПДВ з огляду на неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Комерц Альянс», ТОВ «Омега ОСОБА_4», ТОВ «ЗС Транс», ПП «Пандора 2013», ПП «Ексида», ТОВ «Домус Альянс», ПП «ВКФ «Авента», ПП «Торгівельна компанія «Амада», оскільки зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 року № 21-47а10, яка у відповідності до ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судом під час вирішення спору у подібних правовідносинах.

Крім того, пунктом 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України визначено, що зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно Додатку 3 до Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом ДПА України від 22.04.2011 № 236, який містить форми Акта про неможливість проведення зустрічної звірки, не передбачено можливості органам ДПІ встановлювати юридичні факти щодо господарської діяльності платника податків та визнавати правочини недійсними (нікчемними).

Фактично, висновки перевірки ґрунтуються на припущенні про неспроможність контрагентів позивача на здійснення господарської операції, які викладені у висновках актах про неможливість проведення зустрічної звірки.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента не може бути достатньою підставою для збільшення податкового зобов'язання позивачу, коли останнім надано первинні бухгалтерські документи, що підтверджують реальне здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що висновки викладені у актах складених ДПІ, не можна вважати достовірними та достатніми для збільшення податкового зобов'язання позивачу, оскільки у них вказано про те, що звірку по ТОВ «Комерц Альянс», ТОВ «Омега ОСОБА_4», ТОВ «ЗС Транс», ПП «Пандора 2013», ПП «Ексида», ТОВ «Домус Альянс», ПП «ВКФ «Авента», ПП «Торгівельна компанія «Амада» не вдалось провести. Висновки, які викладені у них зроблено на основі поданої звітності, наявної інформаційної бази даних, без дослідження первинних документів, як і по контрагентах ТОВ «Ніка Ейр», ТОВ «Віва-торг», ТОВ «Біз-Торг», ПП «Гермес-систем», ТОВ «Астер Транс», ТОВ «Біттер Плюс», ТОВ «Сігма ОСОБА_5».

Крім того, покликання апелянта на те, що невстановлені особи створили субєкти підприємницької діяльності ТОВ «Астер Транс», ТОВ «Біттер Плюс», ТОВ «Сігма ОСОБА_5» та зареєстрували їх без наміру здійснення фінансово-господарської діяльності, з метою прикриття незаконної діяльності з надання податкової вигоди іншим субєктам підприємницької діяльності, шляхом безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат таких субєктів використовуючи їх реквізити, жодними належними та допустимими доказами не підтверджені.

Доказів існування вироку у кримінальній справі посадових осіб ТОВ «Астер Транс», ТОВ «Біттер Плюс», ТОВ «Сігма ОСОБА_5» відповідачем не надано. Суд апеляційної інстанції також зазначає, що ні в суді першої інстанції, ні в процесі апеляційного розгляду, відповідачем не надано доказів порушення будь-якої кримінальної справи стосовно цих підприємств чи їх посадових осіб.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що таких документальних даних у нього не має, а цю податкову інформацію вони отримали листом від 11.08.2015 № 180/22-4/39348679 від Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області по ТОВ «Фарткомпані».

Отже, вчинення платником податків дій, що мають своїм результатом одержання податкової вигоди (звільнення від оподаткування, зменшення бази або ставки оподаткування, одержання права на залік або відшкодування податку на додану вартість тощо), саме по собі по собі не означає, що відповідні правочини були вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету або подання податкової звітності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку контрагентом чи неподання ним звітності (у тому числі внаслідок ухилення) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Крім цього, доводи відповідача про відсутність у контрагентів необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів самі по собі не є доказом безтоварності господарських операцій за участю цих постачальників; ці доводи є оцінкою контрагентів, за дії та поведінку яких позивач не може нести відповідальність. Крім того, у комерційній діяльності виконання поставок товарів, робіт, послуг не завжди вимагає наявності власних основних та транспортних засобів, значної кількості персоналу; звичаями ділового обороту встановлені й інші можливості залучення матеріальних ресурсів без реєстрації в уповноважених органах (як-от - на умовах оренди, найму за цивільними договорами тощо).

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за потрібне зазначити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.»

У той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагентів, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивач у спірних правовідносинах не допускав порушень податкового законодавства, оскільки господарські операції мають реальний характер та підтверджені усіма належним чином оформленими первинними документами. Висновки податкового органу не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

ухвалив:

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року у справі № 813/1836/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

ОСОБА_8

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 03.10.2016.