Справа № 802/1283/16-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 вересня 2016 р. Справа № 802/1283/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: сільськогосподарського виробничого кооперативу "Поділля"

до: Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся сільськогосподарський виробничий кооператив "Поділля" з адміністративним позовом до Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на безпідставність та необґрунтованість висновків податкового органу щодо збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб з мотивів невідображення в податковій звітності за 2013 рік суми податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті до бюджету.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на обґрунтування позовної заяви. Окремо зазначив, що відповідачем визначено заборгованість зі сплати утриманого податку на доходи фізичних осіб поза межами строку 1095 днів, а тому податкові повідомлення-рішення від 01.04.2016 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 є протиправними та підлягають скасуванню.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на доводи письмових заперечень (а.с. 48-50).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сільськогосподарський виробничий кооператив "Поділля" зареєстрований Немирівською районною державною адміністрацією Вінницької області 29.02.2000 року, перебуває на обліку в Немирівській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 517589 та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 25,26).

Посадовими особами Немирівської ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку сільськогосподарського виробничого кооперативу "Поділля" з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року.

Результати перевірки оформлено актом № 228/17/01238152 від 22.03.2016 року, згідно якого встановлено порушення п. 54.2 ст. 54, ст. 57 п.п. 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 п. 176.1 "е", п. 176.2 "а" ст. 176 Податкового кодексу України щодо перерахування податку на доходи фізичних осіб не у повному обсязі, з порушенням термінів сплати, що призвело до заниження узгодженого податкового зобов'язання, самостійно визначене платником податку та не сплачене до бюджету в сумі 352 243,22 грн. Відповідальність передбачена абз. 1,2,3 п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України; п.п. 129.1.3 п. 129.1, 129.4 ст. 129, п.п. 1681.2, п.п 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за перевірений період, в результаті чого нарахована пеня в сумі 94 498,01 грн.; ст. 18, ст. 51 п.п. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме за перевіряємий період підприємством було не відображено суми нарахованого та виплаченого доходу за 157 ознакою (дохід, виплачений самозайнятій особі), крім того було невірні податкові номера фізичних осіб, які закриті та які недійсні; п. 1,2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого донараховано єдиного соціального внеску в загальній сумі 1987,28 грн., в тому числі за ставкою 37,26% в сумі 1811,88 грн. та за ставкою 3,6 % - в сумі 175,40 грн. Відповідальність за вказані порушення передбачено п.п. 3, п. 11, ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

На підставі висновків акту перевірки, податковим органом сформовано податкові повідомлення-рішення від 01.04.2016 року № НОМЕР_1, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 640 412,03 грн., з них: 352 243,22 грн. - основне зобов'язання, 193 670,80 грн. - штрафні санкції, 94 498,01 грн. - пеня; № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" в сумі 510 грн. штрафних санкцій.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення, визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобовязань платників податків, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, що передбачено п.п. 20.1.18, 20.1.19 цього ж Кодексу

Як свідчать матеріали справи та встановлено в судовому засіданні, за наслідками проведеної перевірки, результати якої відображено в акті від 22.03.2016 року, податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 01.04.2016 року № НОМЕР_1, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 640 412,03 грн., з них: 352 243,22 грн. - основне зобов'язання, 193 670,80 грн. - штрафні санкції, 94 498,01 грн. - пеня; № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" в сумі 510 грн. штрафних санкцій.

Перевіркою встановлено, що сума узгодженого податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб самостійно визначеного платником податку (згідно відомостей нарахованої та виплаченої заробітної плати, головної книги, податкових розрахунків сум доходу, відомості виплати доходів по земельних частках (паях)) та не сплачена до бюджету станом на 01.01.2016 року становить 352 243,22 грн.

Відповідно до ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно п.п. 51.1 ст. 51 ПК України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобовязані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно із. п.п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 54.2 ст. 54 ПК України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зокрема зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається. (п.п. "а", "б" п. 176.2 ст. 176 ПК України).

За правилами п.п. 54.3.5 п. 54.3 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що податковий агент, який здійснює виплату оподатковуваного доходу на користь платника податків - фізичної особи, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі, подавати до контролюючого органу податковий розрахунок та сплачувати податок на доходи фізичних осіб.

Під час судового засідання судом досліджено копію головної книги, згідно якої встановлено, що станом на 01.01.2013 року за позивачем рахується залишок несплаченого до бюджету узгодженого податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 339 732,01 грн., який не включений позивачем до податкової звітності.

Відповідно до п. 10-12 Методичних рекомендацій по застосуванню регістрів бухгалтерського обліку, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29 грудня 2000 р. N 356 головна книга використовується для узагальнення даних журналів, взаємної перевірки правильності записів за окремими рахунками і складання фінансової звітності. До Головної книги заносяться із журналів підсумки оборотів з кредиту рахунків.

У Головній книзі відображаються: сальдо на початок і кінець поточного місяця; обороти за поточний місяць за кредитом цього рахунку, які наводяться однією сумою; обороти за поточний місяць за дебетом цього рахунку, які наводяться сумою за кореспондуючими рахунками із журналів.

Головна книга ведеться протягом календарного року. На кожний синтетичний рахунок у Головній книзі відводять окрему сторінку.

Перевірку правильності записів у Головній книзі здійснюють підрахунком суми оборотів і сальдо за усіма рахунками.

Суми дебетових і кредитових оборотів, а також сальдо за дебетом і кредитом повинні бути відповідно рівні.

Отже, Головна книга - це документ фінансової звітності, який використовується платниками податків та податковими агентами в бухгалтерському обліку.

Відповідно до п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, залишок несплаченої суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 339 732,01 грн. є узгодженою сумою грошового зобов'язання, оскільки самостійно відображений позивачем в Головній книзі та не включений до податкової звітності і не сплачений у встановлені податковим законодавством строки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 01.04.2016 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 є правомірними та скасуванню не підлягають.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника позивача, що відповідачем пропущено строк 1095 днів для стягнення заборгованості з позивача з утриманого податку на доходи фізичних осіб, оскільки згідно п. 49.18 ст.49 ПК України податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб до 1 травня року, наступного за звітним.

Разом з тим, утриманий позивачем податок на доходи фізичних осіб станом на 01.01.2013 року в сумі 339 732,01 грн. у визначені строки до податкової звітності не внесено, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом у строки, встановлені Податковим кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що оскаржувані рішення, відповідають критеріям, наведеним у статті 2 КАС України, тобто відповідач діяв на підставі та в межах визначених законом повноважень, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович