Справа № 816/1115/16
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 р.Справа № 816/1115/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, Державної фіскальної служби України на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2016р. по справі № 816/1115/16

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України , Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

19 липня 2016 року позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( надалі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України (надалі по тексту - відповідач 1, ДФС України), Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (відповідач 2, Карлівське ОДПІ), в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

- визнати протиправними дії Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області (в особі Чутівського відділення) щодо направлення листа від 17.06.2016 № 1693/Г/16-29-18 з неправдивими відомостями про неприйняття податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року та протиправними дії ДФС України щодо неприйняття податкової накладної від 01.07.2016;

- зобов'язати визнати податкову декларацію ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками та податкову накладну від 01.07.2016 № 7/2 поданими датою їх первісного подання - 14.06.2016 та 11.07.2016, відповідно відобразивши показники (дані) податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками в інформаційних базах ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 червня 2016 року ним подано до автоматизованої системи "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України декларацію з ПДВ за травень 2016 року, яку згідно відповіді Чутівського відділення Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області не прийнято у зв'язку невідповідністю юридичної адреси платника. Також 11, 14 липня 2016 року на виконання покладених податкових зобов'язань позивач надіслав для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 01 липня 2016 № 7/2. Однак за результатами обробки документ не прийнято. Підставою неприйняття зазначено можливе розірвання договору про визнання електронної звітності.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2016 року адміністративний позов - задоволено частково. Визнати протиправними дії ДФС України щодо неприйняття податкової накладної від 01.07.2016 №7/2 поданої фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 до Карлівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області 11.07.2016 року. Визнано податкову накладну від 01.07.2016 №7/2 такою, що подана Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 у день її фактичного отримання Карлівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області - 11.07.2016 року. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України () на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання протиправними дії Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області (в особі Чутівського відділення) щодо направлення листа від 17.06.2016 № 1693/Г/16-29-18 з неправдивими відомостями про неприйняття податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року та зобов'язання визнати податкову декларацію ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками та податкову накладну від 01.07.2016 № 7/2 поданими датою їх первісного подання - 14.06.2016, відповідно відобразивши показники (дані) податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками в інформаційних базах ДФС, в апеляційній скарзі вказує, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2016 року в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання протиправними дії Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області (в особі Чутівського відділення) щодо направлення листа від 17.06.2016 № 1693/Г/16-29-18 з неправдивими відомостями про неприйняття податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року та зобов'язання визнати податкову декларацію ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками та податкову накладну від 01.07.2016 № 7/2 поданими датою їх первісного подання - 14.06.2016, відповідно відобразивши показники (дані) податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками в інформаційних базах ДФС та прийняти в цій частині постанову про задоволення позовних вимог. Зазначає, що відповідач надіславши лист від 17.06.2016 року №1693/Г/16-29-18 з неправдивими відомостями ввів його в оману, підірвав довіру та авторитет до органу державної влади, а судом першої інстанції зазначеного досліджено не було. Вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову про протиправність дій Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області (в особі Чутівського відділення) щодо направлення листа від 17.06.2016 №1693/Г/16-29-18 невірно зазначив про те, що у ФОП ОСОБА_1 відсутні порушені права позивача, які потребували б судового захисту. Зазначає, що судом першої інстанції не перевірено, а відповідачами документально не підтверджено, чи відображено показники (дані) податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 з додатками в інформаційних базах ДФС.

Державна фіскальна служба України, не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині задоволення позовних вимог, в апеляційній скарзі вказує, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме п.12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року за № 1246 (далі Постанова № 1246), та ст.. 9, 11, 69, 86, 159 КАС України, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2016 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на п.12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року за № 1246 та зазначає, що висновки суду про визнання дій ДФС України протиправними та зобов'язання вчинити дії не відповідають приписам зазначеного вище нормативного акту.

Представник Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області подав письмове заперечення, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідачів в судовому засіданні підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, просила залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, просили залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню частково.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрований як фізична особа - підприємець, реєстраційний номер облікової картки платника податків /а.с. 20-25/.

Позивач зареєстрований платником податку на додану вартість з 01.04.2016 /а.с. 26/.

06 квітня 2016 року між Карлівською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області (Чутівське відділення) та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про визнання електронних документів № 1, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків у електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу /а.с. 27-29/.

Зазначений договір було прийнято податковим органом, що підтверджується квитанцією №2 /а.с. 30/.

14 червня 2016 року позивачем, на підставі зазначеного договору, направлено в електронному вигляді для реєстрації у автоматизованої системі "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України декларацію з ПДВ за травень 2016 року, яка згідно квитанції № 2 є прийнятою /а.с. 32-38/.

Листом Чутівського відділення Карлівської ОДПІ від 17 червня 2016 року № 1693/Г/16-29-18 позивача повідомлено, що встановлено невідповідність юридичної адреси платника (найменування вулиці), тому декларацію подано з порушенням та визнано її недійсною /а.с. 48/.

11 липня (вперше) та 14 липня 2016 (повторно з урахуванням листа від 17 червня 2016 року № 1693/Г/16-29-18) позивачем надіслано до автоматизованої системи "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 01.07.2016 № 7/2. Однак за результатами обробки документ не прийнято, у якості підстави зазначено "можливо, розірвано договір".

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову виходячи з таких підстав.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до приписів частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут та надалі - в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до положень пункту 201.10 зазначеної статті податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.

Згідно з пунктом 9 зазначеного порядку причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Визначений пунктом 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних перелік підстав для відмови у реєстрації податкової накладної в Реєстрі є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню чи доповненню на розсуд контролюючого органу.

Відповідачами не надано суду належних (у розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України) доказів наявності визначених Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних підстав для відмови у реєстрації податкової накладної від 01 липня 2016 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином колегія суддів погоджується з доводами позивача про безпідставність відмови контролюючого органу у реєстрації виписаної ФОП ОСОБА_1 податкової накладної від 01 липня 2016 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стосовно посилань на можливе розірвання договору про визнання електронних документів від 06 квітня 2016 року № 1 на підставі наявної у контролюючого органу інформації про невідповідність юридичної адреси платника у зв'язку з перейменуванням вулиці проживання позивача з Кірова на Довжанська відповідно до рішення сесії Войнівської сільської ради від 09.02.2016 № 61, колегія суддів звертає увагу на те, що наведена обставина, в силу зазначених вище положень Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, не є підставою для відмови у реєстрації податкової накладної.

Окрім того, відповідачами не надано доказів повідомлення позивача про розірвання договору про визнання електронних документів від 06 квітня 2016 року № 1.

Також згідно довідки виконавчого комітету Войнівської сільської ради від 13 липня 2016 року № 342 станом на 01 липня 2016 року офіційне перейменування вулиць не є обов'язковим для переробки технічних паспортів /а.с. 49/.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на 14.07.2016 місце проживання позивача у встановленому законом порядку зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 23/.

Позивач зазначив, що був вимушений звернутися до державного реєстратора для зміни юридичної адреси, що фактично є правопорушенням, оскільки відповідної відмітки про перейменування вулиці не має, згідно відмітки у паспорті позивача місце його реєстрації не змінювалось /а.с. 19/.

Таким чином доводи відповідачів щодо невідповідності адреси платника податків є необґрунтованими.

Посилання відповідача на те, що оскільки Порядком передбачено, що в разі надіслання однієї податкової накладної декілька разів, датою реєстрації є день останнього надіслання, колегія суддів не приймає. Зазначені норми не можуть застосовуватися для випадку протиправного первинного не прийняття податкових накладних.

Згідно ст. 2 КАС України повинно бути захищено порушене право.

В даному випадку позивач був змушений надіслати податкову накладну декілька разів в наслідок протиправного її неприйняття при первинному надіслання чим порушене право позивача. Тому саме визначення реєстрації в цей день, є належним способом захисту права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у ДФС України підстав для відмови у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 01.07.2016 № 7/2, поданої ФОП ОСОБА_1 та є такою, що подана 11 липня 2016 року, тобто у день її фактичного отримання Карлівською ОДПІ.

Відповідно до ч.1 розділу 1 наказу ДПА України від 10.04.2008 № 233 «Про подання електронної податкової звітності», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.200 за №320/15011, квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі- друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Відповідно до змісту квитанції від 14 червня 2016 року № 2 декларація є направленою ФОП ОСОБА_1 та прийнятою податковим органом. В графі "результат обробки" зазначено "прийнято пакет" з відміткою дати та часу " 14.06.2016 10:03:11" /а.с. 79, зворот/.

Також витягом з картки платника податків позивача підтверджується, що датою подачі податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2016 року є 14 червня 2016 року /а.с 80/.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки у спірних відносинах податкова накладна є прийнятою та вважається зареєстрованою у Єдиному реєстрі податкових накладних з моменту її доставки до ДФС України, тому податкову накладну від 01.07.2016 7/2, подану ФОП ОСОБА_1, потрібно вважати зареєстрованою у Єдиному реєстрі податкових накладних з 11.07.2016.

Як вбачається з матеріалів справи право позивача повністю захищено рішенням суду. Рішення суду повністю відповідає способу захисту, в повній мірі захищає права позивача.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними дії Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області (в особі Чутівського відділення) щодо направлення листа від 17.06.2016 № 1693/Г/16-29-18 з неправдивими відомостями про неприйняття податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року та зобов'язання визнати податкову декларацію ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками поданими датою їх первісного подання - 14.06.2016, відповідно відобразивши показники (дані) податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками в інформаційних базах ДФС.

Щодо вимоги про та зобов'язання визнати податкову декларацію ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками поданими датою їх первісного подання - 14.06.2016, відповідно відобразивши показники (дані) податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками в інформаційних базах ДФСколегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з квитанції №2 від 14.06.2016 року декларація прийнята ДФС України.

Відповідно право позивача щодо подання декларації та її прийняття ДФС України, єдиного органу який приймає податкові декларації у електронному вигляді не порушено.

Посилання представника позивача на лист від 17.06.2016 № 1693/Г/16-29-18, колегія суддів не приймає. Даний документ не визначає декларацію не прийнятою. Декларація прийнята центральним органом влади - ДФС України.

Зазначений лист визначає декларацію, яка прийнята недійсною.

Рішення щодо визнання недійсною декларації позивач не оскаржує.

Вимоги позивача стосуються лише питання прийняття декларації.

Це випливає також і з вимоги позивача про визнання протиправними дії Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області (в особі Чутівського відділення) щодо направлення листа від 17.06.2016 № 1693/Г/16-29-18 з неправдивими відомостями про неприйняття податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року, яку колегія суддів теж вважає необґрунтованою.

У вимозі позивач просить визнати незаконними дії по направленню листа з неправдивими відомостями.

Однак даним листом до позивача доведено рішення податкового органу про визнання поданої та прийнятої ДФС України податкової декларації недійсною.

Цим листом доведено інформацію. Доведення до позивача інформації не є порушенням його прав, свобод, інтересів і відповідно до ст. 2 КАС України вони не підлягають судовому захисту.

Щодо неправдивості інформації, то суд не вбачає в листі викладення неправдивої інформації, бо факт прийняття декларації підтверджується матеріалами справи. Також, з даного листа та наданих відповідачем (його представником) пояснень вбачається наявність рішення податкового органу про визнання декларації недійсною.

Позивач ані в вимогах первісного позову, ані в уточнених вимогах не ставить питання про визнання недійсним чи скасуванні рішення про визнання декларації недійсною.

Колегія суддів, критично оцінює доводи представника позивача щодо наявності негативних наслідків надіслання листа, невідповідності пояснень представника відповідача фактичним обставинам, не дослідження судом відображення даних декларації в інформаційних базах ДФС, оскільки ці доводи жодним чином не впливають на предмет позову, та не спростовують вищезазначені обставини, щодо прийняття декларації та направленого листа і його змісту.

Щодо доводів позивача про не дослідження судом першої інстанції вимоги позивача, щодо визнання протиправними дій щодо направлення листа, колегія суддів зазначає, що в постанові суду першої інстанції, як підстава відмови у позові в цій частині та в частині вимог щодо прийняття декларації, визначений лише факт прийняття декларації.

Але на думку колегії суддів, факт прийняття декларації не може бути єдиною підставою відмови у позові про визнання протиправними дій щодо направлення лист, оскільки стосується лише відображення у листі інформації щодо прийняття декларації.

Однак з урахуванням встановленого в суді апеляційної інстанції, викладених вище висновків суду апеляційної інстанції, сама відмова у позові в цій частині є правильною, у зв'язку з чим, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 200 КАС України, наведене не є підставою скасування постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів, вважає відсутніми підстави скасування постанови суду першої інстанції.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2016р. по справі № 816/1115/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 10.10.2016 р.