Справа № 183/5099/16
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/5099/16
№ 2-а/183/170/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м.Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д.О., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщені суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинення дій,

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати дії відповідача з припинення виплати призначеної щомісячної пенсії по інвалідності з 01 вересня 2015 року протиправними. Зобовязати Новомосковське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області нарахувати та виплачувати позивачу щомісячну пенсію по інвалідності у призначеному розмірі - 2124,42 грн.; стягнути з Новомосковського обєднаного Управління Пенсійною фонду України Дніпропетровської області суму недоотриманої пенсії за період з 01 вересня 2015 року по час вступу рішення у законну силу; стягнути з місцевого бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В обґрунтовування позовних вимог зазначила, що працює на посаді керівника апарату Новомосковської районної державної адміністрації, та є державним службовцем. З 16 лютого 2011 року позивачу призначена пенсія по інвалідності як інваліду III групи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Новомосковським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 01 вересня 2015 року виплата пенсії позивачу припинена. 06 червня 2016 року позивач звернулась до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою, в якій просила відновити виплату пенсії, на яку 08 червня 2016 року за № Т-32 отримала відмову. Посилаючись на норми статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції з 01 січня 2016) вказує, що з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а отже, передбачені ст.47 Закону № 1058 обмеження щодо виплати пенсії, перестали існувати з вказаної дати.

Відповідач, заперечуючи проти позову надіслав суду письмові заперечення, згідно з якими вказував на правомірність дії Управління. Посилався на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІ від 02 березня 2015 року, із змінами внесеними Законом України № 911-VIII від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та згідно з якими у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами, зокрема "Про державну службу", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначаються, зокрема відповідно до закону України "Про державну службу", «Про прокуратуру». Проте, станом на 01 червня 2015 року норми статті 47 Закону №213-УІІ залишаються чинними і на теперішній час зміни до неї не внесено. Оскільки на теперішній час позивач працює на посаді, що відноситься до державної служби, виплата будь-якого виду пенсії припиняється, іншого чинним законодавством не передбачено. Після звільнення із зазначеної роботи, виплата пенсії за віком поновлюється. У разі працевлаштування на іншу посаду, яка не відноситься до державної служби, позивач буде отримувати 85% призначеного розміру пенсії.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, вважаю за можливе винести рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, вважаю за необхідне задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач з 05 серпня 2015 року та по день звернення з позовом працює на посаді керівника апарату Новомосковської районної державної адміністрації та є державним службовцем. У відповідності до акту огляду МСЕК серія АВ № 0254464 від 24 червня 2014 року, з 01 липня 2014 року позивачу призначено третю групу інвалідності внаслідок загального захворювання. Також, з розпорядження начальника управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 143877 від 31 серпня 2016 року вбачається, що з 16 лютого 2011 року відповідачем призначено позивачу пенсію по інвалідності, встановлену 30 червня 2010 року.

Сторонами визнано, що позивач перебуває на обліку відповідача як пенсіонер, якому призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Сторонами визнано, що з 01 вересня 2015 року позивачу припинено виплату призначеної пенсії.

Листом № Т-32 від 08 червня 2016 року відповідач повідомив позивача про припинення виплати пенсії на підставі того, що позивач працює на посаді, що відноситься до державної служби і виплата будь-якого виду пенсії припиняється, оскільки іншого чинним законодавством не передбачено. В обґрунтування відмови наведено положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIІ від 02 березня 2015 року, із змінами внесеними Законом України № 911-VIII від 24 грудня 2015 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» якими, було внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Пункт 5 Прикінцевих положень Закону, яким передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається, зокрема відповідно до закону України «Про державну службу», «Про прокуратуру». Та повідомлено про те, що станом на 01 червня 2015 року норми статті 47 Закону № 213-VII залишаються чинними і на теперішній час зміни до неї не внесено.

При вирішенні публічно-правового спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 ОСОБА_2 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Згідно з ч.3 ст. 22 ОСОБА_2 України, при прийнятті нових законів або внесенні зміни до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 64 ОСОБА_2 України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України.

Стаття 68 ОСОБА_2 України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися ОСОБА_2 України та законів України, не зазіхати на права і свободи, честь і гідність інших людей. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії, і всі закони та нормативно-правові акти мають відповідати ОСОБА_2 України. Органи Пенсійного фонду України мають керуватися, в першу чергу, нормами ОСОБА_2 України як акта вищої юридичної сили.

Згідно абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01 квітня 2015 р.):

Тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

- у період роботи на інших посад ах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів 1 га II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього закону відновлюється.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому чисті спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народних депутатів України», «Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки, вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, то з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за означеним Законом не можуть бути призначені.

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач не дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а отже, передбачені ст.47 Закону №1058 обмеження щодо виплати пенсії, перестали існувати з вказаної дати.

Так, відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції з 01.01.2016) тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, ст.47 Закону, у вказаній редакції, не передбачає такої підстави для припинення пенсії як робота на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, передбаченої Законом України «Про державну службу». З огляду на викладене, виплата пенсії позивачу у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути поновлена з моменту її призначення, а дії відповідача щодо не виплати призначеної пенсії є протиправними.

Водночас, з урахуванням змісту прохальної частини позовної заяви, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині зобовязання Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області нарахувати та виплачувати позивачу щомісячну пенсію по інвалідності у призначеному розмірі - 2124,42 грн., оскільки матеріалами справи підтверджено факт призначення означеної пенсії та те, що обрахунок розміру пенсії відноситься до компетенції відповідача та відмовити у стягненні з відповідача суми недоотриманої пенсії за період з 01 вересня 2015 року по час вступу рішення у законну силу, та керуючись нормами ч.2 ст.162 КАС України, вважає за необхідне задовольнити позов частково, відновивши права позивача у справі шляхом поновлення виплати призначеної пенсії з дати припинення такої виплати.

Також, керуючись ст. 94 КАС України, оскільки позов задоволено частково, судовий збір, сплачений позивачем підлягає стягненню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 71, 99, 100, 158, 160 163, 183-2 КАС України, суд -

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області стосовно припинення виплати ОСОБА_1 призначеної щомісячної пенсії по інвалідності з 01 вересня 2015 року.

Зобов'язати Новомосковське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності з 01 вересня 2015 року, призначеної у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В решті позову відмовити.

Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя Д.О. Парфьонов