Справа № 808/2170/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року о 17 год. 10 хв.Справа № 808/2170/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 25.06.2015 №, від 10.11.2015 № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків контролюючого органу про порушення позивачем приписів Податкового кодексу України (далі - ПК) при складанні податкової звітності з податку на додану вартість щодо можливості використання сум від'ємного значення попередніх періодів в рахунок збільшення податкового кредиту поточного періоду, що відображено в Додатку 2 до податкової декларації за березень 2015 року, пропущення строку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) податкових накладних, дата складання яких припадає на період з 01 липня по 30 вересня 2015 року, оскільки при вчиненні таких дій позивач користувався податковими консультаціями ДФС України. Також зазначає про хибність твердження контролюючого органу щодо перевищення заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість у порівнянні з фактично сплаченою до бюджету, оскільки відповідно до пп. «б» п.200.4 ст.200 ПК відшкодування сум податку на додану вартість при від'ємному значенні може відбуватись не лише в межах фактичної сплати отримувачем товарів/послуг сум податку у попередніх звітних періодах до Державного бюджету, а і в межах фактично сплаченого податку у попередніх періодах постачальникам. Оскільки сума фактично сплаченого позивачем податку на додану вартість на користь постачальників у складі вартості придбаного у попередніх періодах товару значно перевищує заявлені до відшкодування суми, вважає, що має право на таке відшкодування. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що за результатами проведених камеральних перевірок податкової звітності позивача встановлено факти неправомірного збільшення суми залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів до 1 лютого 2015 року в сумі 31025,00 грн., що призвело до заниження суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість та відповідно заниження суми до сплати до бюджету на 8077,00 грн.; включення до податкового кредиту з податку на додану вартість за липень 2015 року податкової накладної на суму ПДВ 1124,79 грн., яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну, та завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в податковій декларації за липень 2015 року у зв'язку з тим, що заявлена сума перевищує суму фактичної сплати податку до Державного бюджету. Зазначає, що у зв'язку з виявленням вищевказаних порушень контролюючим органом правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішеннями, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час, місце та дату судового розгляду повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 20 травня 2015 року ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1, за результатами камеральної перевірки складено акт №427/08-28-17-01/НОМЕР_1 від 20.05.2015 (далі - акт №427).

У висновках акту №427 контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог п.33 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень ПК, п.5 розділу ІХ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, п.9.1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569 із змінами і доповненнями внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2015 №82, а саме позивачем при заповненні р.20.2, р.27 податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року та графи 7 таблиці 1 Додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року неправомірно збільшено суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів до 1 лютого 2015 року в сумі 31025,00 грн., що призвело до заниження суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість та відповідно заниження суми до сплати до бюджету на суму 8077,00 грн.

Згідно з інформації з Єдиного реєстру податкових накладних, що має відображення в автоматизованій інформаційній системі АІС «Архів електронної звітності», перше збільшення розміру суми податку, визначеної пунктом 200.1.3 статті 200 розділу V Кодексу, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлено ФОП ОСОБА_1 відсутня (додаток до акту №1).

Таким чином, контролюючий орган дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 при заповненні р.20.2 та р.27 податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року неправомірно збільшено суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів до 1 лютого 2015 року в сумі 31025,00 грн., що призвело до заниження суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість та відповідно заниження суми до сплати до бюджету на 8077,00 грн.

На підставі акту №427 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 10096,25 грн., в т.ч. за основним платежем 8077,00 грн. та 2019,25 грн. за штрафними санкціями.

Крім того, 18.09.2015 ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1, за результатами якої контролюючим органом складено акт №1156/08-28-17-01/НОМЕР_1 від 18.09.2015 (далі - акт №1156).

За висновками акту №1156 контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем:

п.198.6 ст.198 ПК, в результаті чого занижено податок на додану вартість за липень 2015 року на загальну суму 1125,00 грн., що призвело до завищення сум бюджетного відшкодування на 1125,00 грн.;

п.200.4 ст.200 ПК, а саме встановлено відсутність фактичної сплати податку на додану вартість до бюджету, що не дає право на отримання бюджетного відшкодування, отже платником завищено суму бюджетного відшкодування на суму 26539,00 грн.

На підставі акту перевірки №1156 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:

№ від 10.11.2015, яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 27664,00 грн.;

№ від 10.11.2015, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1125,00 грн.

Позивач, не погодившись прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки актів перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків.

Щодо правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення - рішення № від 25.06.2015, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення став висновок відповідача про те, що при заповненні р.20.2 та р.27 податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року неправомірно збільшено суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів до 1 лютого 2015 року в сумі 31025,00 грн., що призвело до заниження суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість та відповідно заниження суми до сплати до бюджету на 8077,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п.33 підрозділу ХХ Перехідних положень ПК за вибором платника податку, який він відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації, непогашені залишки сум податку на додану вартість, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, від'ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року:

а) або без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, збільшують розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення.

Суми такого від'ємного значення та/або бюджетного відшкодування можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку;

б) або підлягають поверненню платнику у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу у редакції, що діяла станом на 31 січня 2014 року.

Відповідно до п.9.1 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569 (далі - Порядок №569), сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, за рішенням платника податку може бути збільшена на суму непогашених залишків сум податку, заявлених ним до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 р., задекларованих до бюджетного відшкодування за такі періоди в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, від'ємного значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, та залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларованих платником податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року.

Таке рішення платник податку відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації за звітний (податковий) період після 1 лютого 2015 р., в якому воно прийняте.

ДФС після проведення камеральної перевірки зазначеної податкової декларації автоматично збільшує суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, на відповідну суму та на запит платника податку інформує його про суму збільшення шляхом надсилання електронного повідомлення.

Сума такого збільшення відображається платником податку у складі податкового кредиту податкової декларації за звітний (податковий) період, в якому воно здійснене.

Відповідно до п.5 Розділу III «Розрахунки за звітний період» розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966 (далі - Порядок №966, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), рядок 20.2 передбачений для відображення суми залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку збільшено розмір суми податку, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/ розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Рядок 20.2 заповнюється в звітному (податковому) періоді, в якому було здійснено таке збільшення.

Згідно з п.1 Розділу IV «Погашення залишків сум від'ємного значення звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року» розділу V Порядку №966 облік сум залишків від'ємного значення, що виникли в звітних (податкових) періодах до 01 лютого 2015 року, здійснюється в (Д2) (додаток 2), результати якого відображаються в розділі IV декларації.

Пунктом 4 зазначеного розділу встановлено, що у рядку 27 вказується сума від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку у поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу (рядок "Усього, в т.ч.:" графи 7 таблиці 1 (Д2) (додаток 2)); Значення рядка 20.2 відповідає значенню рядка 27.

Відповідно до п.1 Розділу ІХ Порядку № 966 платниками податку на додану вартість, які мають: суми від'ємного значення, що підлягають зарахуванню до податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 20.2 декларації за січень 2015 року / ІV квартал 2014 року); суми залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації за січень 2015 року / ІV квартал 2014 року); суми, задекларовані до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року; залишки сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року (далі - суми залишків від'ємного значення податку попередніх податкових періодів), здійснюється облік непогашених залишків таких сум.

Відповідно до пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу за рішенням платника такі суми від'ємного значення податку попередніх податкових періодів можуть:

або збільшити розмір суми податку, на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу, із одночасним збільшенням суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому було здійснено таке збільшення;

або бути повернені такому платнику на рахунок у банку (у розмірі значення рядка 3 таблиці 2 (Д2) (додаток 2)) .

Відповідне рішення платник податку відображає в заяві в (Д2) (додаток 2).

Згідно з п.5 Розділу ІХ Порядку № 966 у таблиці 1 (Д2) (додаток 2) зазначаються: у графі 1 - звітний (податковий) період, у якому виникла сума від'ємного значення; у графах 2 - 6 - суми залишку від'ємного значення податку попередніх податкових періодів станом на початок поточного звітного періоду в розрізі виду такого від'ємного значення.

У графах 2 - 6 (Д2) (додаток 2) за лютий 2015 року (І квартал 2015 року) зазначаються суми від'ємного значення, що підлягають зарахуванню до звітного (податкового) кредиту наступного звітного періоду (рядок 20.2 декларації за січень 2015 року/ ІV квартал 2014 року); суми залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 декларації за січень 2015 року / ІV квартал 2014 року); суми, задекларовані до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку наступних звітних (податкових) періодів, які залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року; залишки сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року.

У графі 6 (Д2) (додаток 2) наступних звітних (податкових) періодів зазначаються дані графи 14 (Д2) (додаток 2) за попередній звітний (податковий) період.

Значення рядка „Усього, в т.ч.:" графи 6 переноситься до рядка 26 декларації за поточний звітний (податковий) період;

у графі 7 - сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку у поточному звітному (податковому) періоді збільшено суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Значення рядка „Усього, в т.ч.:" переноситься до рядків 20.2 та 27 декларації поточного звітного (податкового) періоду;

Таким чином, суд дійшов висновку, що платник податку має право заявити про намір зарахувати у рахунок збільшення розміру суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, суми залишків від'ємного значення податку попередніх податкових періодів до 1 лютого 2015. Одночасно зі збільшенням суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, платник зобов'язаний збільшити суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому було здійснено таке збільшення.

Аналогічна позиція висловлена Державною фіскальною службою України у відповіді від 22.07.2015 «Щодо порядку заповнення розрахунку суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 1 лютого 2015 року - додатку 2 (Д2)», на яку посилається позивач в обґрунтування своєї позиції, де зазначено, що у тому звітному періоді, в якому відбудеться збільшення реєстраційної суми платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, розмір зарахованої суми вказується в графі 7 таблиці 1 додатка 2 (Д2) до декларації та включається до складу податкового кредиту.

З наданих до матеріалів справи копій податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року та додатків до неї (Д2 та Д5) встановлено, що збільшення сум податкового кредиту поточного періоду на суму збільшення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивачем не здійснено, у зв'язку з чим фактично відбулось збільшення суми залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів до 1 лютого 2015 року в сумі 31025,00 грн. без відповідного коригування податкового кредиту звітного періоду.

Як встановлено контролюючим органом під час проведення камеральної перевірки станом на 20.04.2015 в автоматизованій системі АІС «Архів електронної звітності» відсутня інформація про перше збільшення ФОП ОСОБА_1 розміру податку, визначеного п. 200-1.3 статті 200-1 ПК, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, висновки контролюючого органу про те, що позивачем при заповненні р.20.2 та р.27 податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року неправомірно збільшено суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів до 1 лютого 2015 року в сумі 31025,00 грн., що призвело до заниження суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість та відповідно заниження суми до сплати до бюджету на 8077,00 грн., є обґрунтованими.

З урахування вищевикладеного, під час прийняття податкового повідомлення - рішення № від 25.06.2015 відповідач діяв обґрунтовано та у відповідності до приписів чинного законодавства, у зв'язку з чим підстави для скасування вказаного рішення та задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Щодо правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень від 10.11.2015 № та №, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення № від 10.11.2015 став висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог п.198.6 ст.198 ПК, а саме до податкового кредиту звітності з податку на додану вартість за липень 2015 року включено податкову накладну, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну, а саме податкову накладну за липень 2015 року на суму 1124,79 грн. по взаємовідносинах з ПП «Гофро-Трейд».

З матеріалів справи судом встановлено, що податкова накладна за №191 від 30.07.2015, на суму ПДВ 1124,79 грн. по взаємовідносинах з ПП «Гофро-трейд» зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 12.08.2015.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК (тут і в подальшому в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не від носяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.201.1 ст.201 ПК платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Разом з тим, пунктом 39 підрозділу 2 розділу ХХ ПК передбачено, що для податкових накладних, дата складення яких припадає на період з 1 липня по 30 вересня 2015 року включно, не застосовуються граничні строки реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлені пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу, та встановлюються такі строки реєстрації:

податкові накладні, складені з 1 по 15 день (включно) місяця у період, зазначений в абзаці першому цього пункту, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних до останнього дня (включно) місяця, в якому вони були складені;

податкові накладні, складені з 16 по останній день (включно) місяця у період, зазначений в абзаці першому цього пункту, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому вони були складені.

Таким чином, оскільки податкова накладна за №191 від 30.07.2015 зареєстрована в Єдиному реєстрі 12.08.2015 з дотриманням строків, визначених ПК, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно відображено суму податку на додану вартість по вищевказаній податковій накладній в декларації з ПДВ за липень 2015 року за датою складання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення № від 10.11.2015 прийнято контролюючим органом необґрунтовано, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, як протиправне.

Стосовно правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення - рішення № від 10.11.2015, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для прийняття вищевказаного податкового повідомлення-рішення став висновок відповідача про те, що оскільки відповідно до інтегрованої картки платника податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1, на момент подання декларації за липень 2015 року, встановлено наявність податкового боргу у сумі 10095,53 грн. та рахується сплата податку у 2015 році у сумі 25400,00 грн., позивачем до бюджету фактично сума менша ніж до відшкодування, що є порушенням пп.б п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, а саме позивачем завищено суму бюджетного відшкодування на 27664,00 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що сума зазначеного податкового боргу 10 095,53 грн. є сумою податкового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № від 25.06.2015, яке також є предметом оскарження в даній справі. Крім того встановлено, що позивачем сплачено до бюджету грошове зобов'язання з податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 21247,00 грн. та за травень 2015 року - 4172,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п.44.1 ст.44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 200.1 ст.200 ПК визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 ст.200 ПК при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як встановлено з матеріалів справи, у період січень - липень 2015 року позивачем було задекларовано обсяги придбання товарів/послуг на загальну суму 1 908 710,00 грн., сума податкового кредиту з ПДВ - 381742,00 грн., у тому числі протягом липня 2015 року позивачем у складі вартості придбаного товару сплачено постачальникам 62 583,22 грн.

Таким чином, матеріалами сплати документально підтверджено сплату ФОП ОСОБА_1 податку на додану вартість у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товару/послуг у розмірі, що перевищує заявлену до відшкодування суму податку на додану вартість, у зв'язку з чим висновок контролюючого органу про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування на 27664,00 грн. у податковій звітності за липень 2015 року з посиланням на п.200.4 ст.204 ПК є безпідставним.

Також, суд зазначає, що пунктом 200.5 ст.200 ПК передбачено, що не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які:

були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів);

мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Разом з тим, контролюючим органом під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення не враховано приписи п.200.5 ст.200 ПК, у зв'язку з чим податкове повідомлення - рішення № від 10.11.2015 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 10.11.2015 № та №, а в іншій частині суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 10.11.2015 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 10.11.2015 №.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 408,09 грн. (чотириста вісім гривень 09 коп.), присудити на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко