Справа № 808/2347/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року о/об 17 год. 49 хв.Справа № 808/2347/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Тєтєрєва В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області до Державної екологічної інспекції у Запорізькій області про зобовязання субєкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1

(посвідчення №001128 від 29.02.2016, дов №1-2016 від 01.01.2016)

від відповідача - ОСОБА_2

(посвідчення Серія ЗП №0050 від 18.01.2016 дов. №1679/12 від 19.05.2016)

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) надійшов адміністративний позов від Комунального підприємства «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області (далі - позивач) до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить зобов'язати Державну екологічну інспекцію у Запорізькій області утриматись від проведення перевірки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області.

Позовна заява обґрунтована тим, що 11 липня 2016 року на адресу підприємства надійшло повідомлення з Державної екологічної інспекції у Запорізькій області про проведення планової перевірки дотримання підприємством вимог законодавства України у сфері навколишнього природного середовища. В повідомлені зазначався термін перевірки з 25 липня 2016 року по 12 серпня 2016 року. Представник позивача зазначає, що правові підстави у Державної екологічної інспекції у Запорізькій області на проведення перевірки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області відсутні в силу пункту 3 Розділу 2 «Прикінцевих положень» до Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях (від 22 серпня 2016 року вих.. №2796/12) відповідно до яких зазначає, що Держекоінспекція у своїй діяльності керується Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Порядком організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 10 вересня 2008 року № 464, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15 січня 2009 року за № 18/16034. Зазначає, що відповідно до статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів: контролю органами державної фіскальної служби; валютного контролю; державного експортного контролю; контролю за дотриманням бюджетного законодавства: банківського нагляду; державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції; державного нагляду за дотриманням вимог ядерної безпеки; державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації; при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя; державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду); державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. У пункті 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової форми» від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ зазначено наступне: установити, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінально процесуального кодексу України. Вказує на те, що статтею 41 Податкового кодексу України визначено, що контролюючим органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує армування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

В судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 23 серпня 2016 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Відповідно до плану комплексних планових заходів державного нагляду (контролю) органів державного нагляду (контролю) на 2016 рік Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області включене до плану та призначено перевірку на 25 липня 2016 року.

04 липня 2016 року на адресу Комунального підприємства «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області надіслано повідомлення про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства (вих. №2208/09).

Відповідно до наказу начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області «Про проведення планової перевірки» №290 від 25 липня 2016 року, завідувачу сектору екологічного контролю природних ресурсів Мелітопольського регіону - старшому державному інспектору з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області ОСОБА_3 доручено організувати проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства суб'єктом господарювання: Комунального підприємства «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області у період з 25 липня 2016 року по 12 серпня 2016 року.

Згідно з направленням №242 «на проведення планової перевірки дотримання вимог чинного природоохоронного законодавства Комунального підприємства «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області» встановлено термін проведення перевірки з 25 липня 2016 року по 12 серпня 2016 року. Підстава для здійснення перевірки: план на 3-й квартал 2016 року. Предмет перевірки: дотримання вимог природоохоронного законодавства. Попередня перевірка проводилась 05 травня 2016 року.

Так, розглянувши зазначені документи директором Комунального підприємства «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області ОСОБА_4 прийнято рішення про відмову у проведенні планового заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства про що складено Акт «Про відмову у проведенні планової перевірки» від 02 серпня 2016 року.

Позивач вважаючи, що дії Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, щодо проведення перевірки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області є протиправними, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Стосовно посилань представника позивача на наявність на момент проведення перевірки мораторію на проведення контролюючими органами перевірок, суд зазначає наступне.

28 грудня 2014 року Верховною Радою України прийнято два закони: Закон України № 76 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 76) та Закон України № 71 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі Закон № 71), норми яких встановлюють обмеження щодо проведення перевірок субєктів господарювання контролюючими органами.

Так, відповідно до пункту 8 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 76 установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України ) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки.

В свою чергу, пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 71 визначено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу КМУ, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті1 Закону України «Про основні засади державного нагляду контролю у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Згідно з п.1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Враховуючи спрямування Закону № 71 на врегулювання податкових правовідносин, суд приходить до висновку, що норми Закону № 71 встановлюють обмеження для перевірок, що здійснюються саме органами Державної фіскальної служби України, в той час як обмеження, визначені Законом № 76, поширюються на інші контролюючі органи (окрім Державної фінансової інспекції України).

Положенням про Державну екологічну інспекцію України затвердженого Президентом України від 13 квітня 2011 року N 454/2011 Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр). Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на діяльність щодо проведення перевірок органами Держекоінспекції України розповсюджувалась заборона, встановлена Законом № 76 протягом січня-червня 2015 року.

Суд не приймає посилання представника позивача на приписи постанови Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 року № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», та зазначає, що згідно преамбули зазначеної постанови визначено, що вона приймалась у звязку із запровадженням статті 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719 обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими.

Особливістю закону про державний бюджет відповідного року є те, що строк його дії обмежується відповідним бюджетним періодом, який починається 1 січня та закінчується 31 грудня того року, на який даний закон прийнято. Тобто, його дія та дія будь-яких нормативно правових актів, прийнятих на його виконання, не може бути розповсюджена на правовідносини, що виникли за межами вказаного часового строку.

Таким чином, термін дії Постанови КМУ від 13 серпня 2014 року № 408 закінчився 31 грудня 2014 року, у звязку з чим її положення не можуть бути застосовані у подальшому.

Отже, суд дійшов висновку, що починаючи з 01 липня 2015 року обмеження на здійснення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців органами Держекоінспекції України не застосовується.

Щодо посилань представника позивача на те, що перевірка має відбуватися з 25 липня 2016 року по 12 серпня 2016 року, а це перевищує п'ять робочих днів, як це встановлено частиною 5 статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877 (далі по тексту Закон України № 877).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України № 877 планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому.

Згідно частини 4 статті 5 Закону № 877 органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити:

дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу;

найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку.

Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою (частини 1, 2 статті7 Закону № 877).

Відповідно до частини 5 статті 5 Закону України № 877 строк здійснення планового заходу не може перевищувати п'ятнадцяти робочих днів, а для суб'єктів малого підприємництва - п'яти робочих днів, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону № 877 у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу, на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім'я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Отже, матеріалами справи встановлено, що 04 липня 2016 року на адресу Комунального підприємства «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області надіслано повідомлення про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства (вих. №2208/09) у період з 25 липня 2016 року по 12 серпня 2016 року.

Суд, звертає увагу на те, що відповідачем не порушено вимоги частини 5 статті 5 Закону України № 877, оскільки фактично перевірка проводиться у термін планового заходу (з 25 липня 2016 року по 12 серпня 2016 року), яка не може перевищувати п'яти робочих днів. Так, фактично перевірка не проводилась, а термін фактичного проведення перевірки не порушено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що контролюючий орган діяв у межах та у спосіб визначений законом України.

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при вчиненні дій щодо проведення перевірки контролюючий орган діяв у межах та у спосіб визначеним законом України, а відтак діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення та вчинення дій.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Частина 2 статті 71 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статями 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов