Справа № 816/700/16
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 р.Справа № 816/700/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2016р. по справі № 816/700/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Салекс Абсолют"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

12 травня 2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Салекс Абсолют" (далі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області ( далі - відповідач ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.04.2016 № та від 20.04.2016 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками акту перевірки щодо порушення ТОВ "Салекс Абсолют" п. 152.2 та п. 152.11 ст. 152 Податкового кодексу України. Так, позивач зауважив, що в результаті здійснення спірної господарської операції щодо реалізації сировини (арахіс, глазур) одержав економічний ефект, що відповідає п. 14.1.231 ст. 14 ПК України, отримав дохід, що відповідає п. 14.1.56 ст. 14 ПК України. Тобто, на думку позивача, він виконав усі необхідні умови для законних підстав на отримання податкового кредиту по придбанню сировини та має при цьому всі необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового зобов'язання при здійсненні господарської операції з реалізації сировини, та своїми діями не допустив порушення норм ПК України. З огляду на викладене, позивач вважає оскаржені податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2016 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Салекс Абсолют" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 20.04.2016 № та від 20.04.2016 № .

Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Салекс Абсолют" витрати зі сплати судового збору у розмірі 4428 (чотири тисячі чотириста двадцять вісім) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що висновки податкового органу стосовно порушення позивачем вимог пунктів 152.2, 152.11 статті 152 Податкового кодексу України занижено податок на прибуток на суму 102314 грн є необґрунтованими, а податкове повідомлення - рішення № від 20.04.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем податок на прибуток у розмірі 127892,50 грн, в тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 102314 грн, та за штрафними санкціями - 25578,50 грн, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Також, відповідачем неправомірно зроблено висновок про порушення позивачем пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ на суму 111 568 грн, а отже податкове повідомлення - рішення від 20.04.2016 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що посадовими особами Головного управління ДФС у Полтавській області було проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ "Салекс Абсолют" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за наслідками якої складено Акт № 121/16-31-14-01-09/36345921 від 07.04.2016.

В ході перевірки було, серед іншого, встановлено, що ТОВ "Салекс Абсолют" в порушення вимог пунктів 152.2, 152.11 статті 152 Податкового кодексу України занижено податок на прибуток на суму 102 314 грн, а також в порушення вимог пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України занижено ПВС на суму 111 568 грн.

На підставі висновків акту перевірки № 121/16-31-14-01-09/36345921 від 07.04.2016 Головним управлінням ДФС у Полтавській області 20.04.2016 винесені податкові повідомлення-рішення

№ , яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем податок на прибуток у розмірі 127 892,50 грн, в тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 102 314 грн, та за штрафними санкціями - 25 578,50 грн;

№ , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 167 352 грн, в тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 111 568 грн, за штрафними санкціями - 55 784 грн.

Позивач не погодився із податкими повідомленнями-рішеннями звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням відповідача та його діям колегія суддів зазначає:

Відповідно до п. 152.1 та п. 152.2 ст. 152 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПКУ) податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною п. 151.1 ст. 151 цього Кодексу, від податкової бази, визначеної згідно зі ст. 149 цього Кодексу. Податок, отриманий від діяльності, яка підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, підлягає сплаті до бюджету в сумі, яка визначена відповідно до цього розділу, і зменшена на вартість придбаних торгових патентів на право провадження такого виду діяльності.

Платник податку, який проводить діяльність, що підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, зобов'язаний окремо визначати податок від кожного виду такої діяльності та окремо визначати податок від іншої діяльності. З цією метою ведеться окремий облік доходів, отриманих від діяльності, що підлягає патентуванню, та витрат, пов'язаних з веденням діяльності з урахуванням від'ємного значення як результату розрахунку об'єкта оподаткування.

Згідно з п. 152.11 ст. 152 ПКУ платники податку, дохід (прибуток) яких повністю та/або частково звільнено від оподаткуванням цим податком, а також ті, що проводять діяльність, яка підлягає патентуванню, ведуть окремий облік доходу (прибутку), який звільняється від оподаткування згідно з нормами цього Кодексу, або доходу, отриманого від діяльності, що підлягає патентуванню.

При цьому, до складу витрат таких платників податку, пов'язаних з отриманням доходу (прибутку), що не звільняється від оподаткування, не включаються витрати, пов'язані з отриманням такого звільненого доходу (прибутку); сума амортизаційних відрахувань, нарахованих на основні засоби, що використовуються для отримання такого звільненого доходу (прибутку), не враховується у витратах, пов'язаних з отриманням доходу (прибутку), що не звільняється від оподаткування.

Суд наголошує, що у відповідності до п. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Також, згідно п. 14.1.36 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В свою чергу, доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (п. 14.1.56 ст. 14 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з акту перевірки № 121/16-31-14-01-09/36345921 від 07.04.2016 вбачається, що в ході перевірки встановлено не відображення ТОВ "Салекс Абсолют" в повному обсязі доходів, отриманих від здійснення торговельної діяльності через РРО та собівартості реалізованих товарів за 2014 рік, що призвело до завищення об'єкта оподаткування від діяльності, що підлягає патентуванню на 568 408 грн.

Згідно касових чеків встановлено, що через РРО здійснювалась реалізація:

- сировини (арахіс, глазур кондитерська чорна, згущене молоко, маргарин тощо);

- придбаних продуктів (мінеральна вода, соки, приправа тощо).

З акту перевірки також вбачається, що віднесення до витрат за бухгалтерським обліком вартості сировини реалізованої через РРО проводилось проводками КТ 201 ДТ 943 (загальна вартість реалізованої сировини за 2014 рік становить 1228677,15 грн) та проводками КТ 281 ДТ 902 (загальна вартість реалізованих товарів за 2014 рік становить 27190 грн). Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), понесена у зв'язку з отриманням доходів від здійснення торговельної діяльності у пунктах продажу товарів становить 1255867,15 грн (1 228677,15 грн + 27 190 грн).

Податковим органом було встановлено, що доходи, отримані від здійснення торговельної діяльності у пунктах продажу товарів були задекларовані позивачем у сумі 368661грн в той час як за даними перевірки мали становити 703809 (різниця у 335148 грн), також собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарі (робіт, послуг), понесена у зв'язку з отриманням доходів за даними позивача становить 352311 грн, в той час як за даними перевірки має становити 1255867 грн. В свою чергу собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів над доходами від їх реалізації за 2014 рік пов'язана з реалізацією уцінених запасів в грудні 2014 року.

Так, позивач в письмових поясненнях /т. 2 а. с. 114/ зауважив, що протягом 2014 року ТОВ "Салекс Абсолют" здійснювало придбання арахісу та кондитерської глазурі для використання у виробництві кондитерських виробів. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано до суду видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні /т. 1 а. с. 58-111/. В листопаді 2014 року на складі сировини та матеріалів ТОВ "Салекс Абсолют" було виявлено пошкодження арахісу та кондитерської глазурі, що унеможливило використання придбаного товару у виробництві. Так, позивачем до суду надані службові записки, картки аналізів, наказ про подальше використання сировини у виробництві № 30/7-П від 05.12.2014, наказ про затвердження ціни на пошкоджену сировину № 32/7-П від 22.12.2014 /т. 1 а. с. 220-228/. У зв'язку з втратою придбаною сировиною (арахіс, глазур кондитерська) своїх якісних показників ТОВ "Салекс Абсолют" вирішило реалізувати зіпсований товар за максимально можливими цінами, які склались на момент такого продажу. У зв'язку з тим, що позивач прийняв рішення щодо подальшої реалізації зіпсованого товару, списання сировини з балансу підприємства та її утилізація не проводились.

Позивач пояснив, що рішення щодо уцінки придбаного товару (арахіс, кондитерська глазур) та подальшої його реалізації було прийнято з метою максимального зменшення фінансових витрат з придбання вказаного товару. Суд звертає увагу, що вказана господарська операція відповідає видам діяльності позивача, а саме: неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код за КВЕД-2010 - 46.39) та оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами (код за КВЕД-2010 - 46.36).

В акті перевірки відповідачем встановлено, що відповідно до п. 152.2 ст. 152 Податкового кодексу України платник податку, який проводить діяльність, що підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, зобов'язаний окремо визначати податок від кожного виду такої діяльності та окремо визначати податок від іншої діяльності. З цією метою ведеться окремий облік доходів, отриманих від діяльності, що підлягає патентуванню, та витрат, пов'язаних з веденням діяльності з урахуванням від'ємного значення як результату розрахунку об'єкта оподаткування. Відповідачем було встановлено порушення ТОВ "Салекс Абсолют" п. 152.11 ст. 152 ПК України, відповідно до якого платники податку, дохід (прибуток) яких повністю та/або частково звільнено від оподаткуванням цим податком, а також ті, що проводять діяльність, яка підлягає патентуванню, ведуть окремий облік доходу (прибутку), який звільняється від оподаткування згідно з нормами цього Кодексу, або доходу, отриманого від діяльності, що підлягає патентуванню. При цьому до складу витрат таких платників податку, пов'язаних з отриманням доходу (прибутку), що не звільняється від оподаткування, не включаються витрати, пов'язані з отриманням такого звільненого доходу (прибутку).

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до п. 267.1.1. ПК України платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та здійснюють торговельну діяльність у пунктах продажу товарів.

Під торговельною діяльністю згідно п. 14.1.246 ст. 14 ПК України розуміють роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (ресторанне господарство) сфері за готівку, інші готівкові платіжні засоби та з використанням платіжних карток.

Позивач зауважив, що реалізація пошкодженого товару здійснювалась з виробничих складів підприємства, що, у відповідності до вимог п. 14.1.211 ПК України, не є пунктом продажу товару для здійснення діяльності, що підлягає патентуванню. Вказані доводи відповідачем не оскаржувались.

Позивач у письмових поясненнях /т. 2 а. с. 115/ зауважив, що за даними бухгалтерського та податкового обліку від операції з реалізації зіпсованого товару (арахіс, глазур кондитерська) позивач отримав дохід в сумі 62 050 грн. без ПДВ, а за підсумками 2014 року підприємство отримало прибуток у розмірі 646 541, в тому числі і від вказаної операції, яка призвела до зменшення збитків позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки податкового органу стосовно порушення позивачем вимог пунктів 152.2, 152.11 статті 152 Податкового кодексу України занижено податок на прибуток на суму 102314 грн є необґрунтованими, а податкове повідомлення - рішення № від 20.04.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем податок на прибуток у розмірі 127892,50 грн, в тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 102314 грн, та за штрафними санкціями - 25578,50 грн, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку оскарженому податковому повідомленню-рішенню від 20.04.2016 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 167 352 грн, в тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 111 568 грн, за штрафними санкціями - 55 784 грн, колегія суддів зазначає:

Згідно п. 134.1 ст. 134 Розділу ІІІ "Податок на прибуток підприємств" ПК України (в редакції, що діяла в період виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування зокрема є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п. 135.4.1 ст. 135 ПК України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: - витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; - інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому за пунктом 138.1.1 ПК України, витрати операційної діяльності зокрема включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку, а за пунктом 138.4 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Також за пунктом 138.6 ПК України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Отже, об'єктом оподаткування податком на прибуток є загальний фінансовий результат як позитивна різниця доходів від продажу всіх видів продукції (товарів) та витрат на її (їх) виготовлення (придбання), яка формує прибуток в тому звітному періоді, в якому така продукція (товари) реалізовані. В разі ж наявності від'ємної різниці доходів від продажу всіх видів продукції (товарів) та витрат на її (їх) виготовлення (придбання) формується збиток в тому звітному періоді, в якому така продукція (товари) реалізовані, а відтак не виникає об'єкта оподаткування податком на прибуток.

В даному випадку контролюючий орган аналізував не загальний фінансовий результат діяльності позивача за охоплений перевіркою період та не враховував "прибуткових" операцій (навіть в межах однієї видаткової накладної), а відібрав лише "збиткові" операції та донарахував ПДВ за ставкою 20 % на суму збитку.

З аналізу наведених норм ПК України, що визначають об'єкт, базу та період оподаткування ПДВ, виникнення податкових зобов'язань з цього податку ніяк не пов'язано із перевищенням витрат над доходами (тим більше за окремими господарськими операціями в межах одного податкового періоду) та реалізацією готової продукції за цінами нижче виробничої собівартості, а відтак - нарахування контролюючим органом додаткових податкових зобов'язань з ПДВ понад базу оподаткування не ґрунтується на законі.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході перевірки податковим органом було встановлено, що ТОВ "Салекс Абсолют" порушено вимоги пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ на суму 111 568 грн.

Відповідно до п. 189.1 статті 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Так, п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Так, під час перевірки позивача податковим органом було встановлено, що ТОВ "Салекс Абсолют" в періоді, що перевірявся, провів уцінку запасів (товару - арахіс, глазур кондитерська). Відповідач в акті перевірки зробив висновок, що операції з придбання товару (арахіс, глазур кондитерська), який в подальшому був пошкоджений, не пов'язаний з господарською діяльності підприємства, оскільки придбана продукція не може використовуватись для виробництва продукції.

Як вбачається з матеріалів справи, продаж позивачем придбаного товару (арахіс, глазур кондитерська) протягом 2014 року за цінами, нижче собівартості. Доводи позивача, що такий продаж був зумовлений необхідністю попередження фінансових втрат підприємства, оскільки списання пошкодженого товару та його утилізація в будь-якому випадку призвели до збитків, не були спростовані відповідачем. За результатами фінансово-господарської діяльності у 2014 році позивач отримав прибуток, що спростовує висновки податкового органу про здійснення позивачем негосподарської діяльності, тобто такої, що не передбачає мети отримання прибутку. В будь-якому випадку суд звертає увагу, що збитковість окремих господарської операції не може бути підставою для визначення виробничої діяльності як негосподарської.

Позивач в письмових поясненнях зазначив, що за даними бухгалтерського обліку та податкового обліку від продажу пошкодженої продукції підприємство отримало дохід в сумі 62050 грн без ПДВ, та зареєструвало податкове зобов'язання у складі декларації з ПДВ за грудень 2014 року у сумі 12 410 /т. 1 а. с. 199-219/.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем неправомірно зроблено висновок про порушення позивачем пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ на суму 111 568 грн, а отже податкове повідомлення - рішення від 20.04.2016 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Салекс Абсолют" - обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з вище зазначених підстав і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2016р. по справі № 816/700/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 07.10.2016 р.