Справа № 813/1417/16
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Справа № 876/4723/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області до Державного підприємства «Підприємство Личаківської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України у Львівській області № 30» про стягнення заборгованості з рахунків у банках, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Підприємство Личаківської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України у Львівській області № 30», в якому просила стягнути з відповідача на користь державного бюджету України грошові кошти в розмірі 98475,48 грн. з рахунків у банках та інших фінансових установах, що обслуговують такого платника податків.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Постановлено стягнути з рахунків Державного підприємства Підприємство Личаківської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України у Львівській області №30, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Шевченка, 156, в користь Державного бюджету України 287 грн. 00 коп. податкового боргу. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Позивач, частково не погоджуючись із доводами, викладеними в рішенні суду першої інстанції, вважаючи їх такими, що не враховують всіх обставин справи та не базуються на нормах чинного законодавства, просить таке рішення скасувати та постановити нове судове рішення, яким задоволити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, покликаючись на норми пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 203.2 ст. 203, п. 87.9 ст. 87, абз. 4 п. 87.1 ст. 87, ст.. 200-1.7 Податкового кодексу України, п. 1, 4 розділу V Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765, зазначає, що системний аналіз наведених норм вказує на те, що контролюючим органом правомірно перераховувалися кошти з електронного рахунку в погашення податкового боргу. Відтак, є усі правові підстави для стягнення податкової заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 98475,48 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача на заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

В силу дії норми ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 підприємство «Підприємство Личаківської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України у Львівській області № 30» взяте на облік у контролюючих органах 07.02.1997 року за №00700957, що підтверджується довідкою від 29.03.2016 року за №917.

Згідно з розрахунків, наведених податковим органом в поданій позовній заяві податковий борг відповідача становить 98475 грн. 48 коп. Даний борг виник із заборгованості по сплаті грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 98188 грн. 48 коп., що підтверджується податковою декларацією з податку на додану вартість за червень 2015 року на суму 1080 грн. 00 коп., за липень 2015 року на суму 7541 грн. 00 коп., за серпень 2015 року на суму 1295 грн. 00 коп., за вересень 2015 року на суму 4396 грн. 00 коп., за жовтень 2015 року на суму 15718 грн. 00 коп., за листопад 2015 року на суму 9419 грн. 00 коп., за грудень 2015 року на суму 23740 грн. 00 коп., за січень 2016 року на суму 3683 грн. 00 коп., за лютий 2016 року на суму 10208 грн. 00 коп., уточнюючим розрахунком податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2015 року на суму 7836 грн. 00 коп. Окрім того, контролюючим органом було нараховано пеню в розмірі 66955 грн. 28 коп.; по сплаті грошового зобовязання по частині чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх обєднань), що вилучається до бюджету в розмірі 287 грн. 00 коп.

В силу норми підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (надалі ПК України), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобовязання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначеного у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з положенням підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

При цьому абзацом 2 п.87.1 ст.87 ПК України передбачено, що джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Згідно з п.200-1.5 ст.200-1 ПК України, з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду.

Також, абзацом 2 п.200-1.6 цієї ж статті передбачено, що якщо на дату подання податкової звітності з податку сума коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової звітності заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню: а) або до бюджету в рахунок сплати податкових зобов'язань з податку; б) або на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов'язань з податку.

Наведені норми вказують на те, що кошти з електронного рахунку перераховуються, в рахунок погашення податкових зобовязань за звітний період, а не в погашення податкового боргу за минулі періоди, як це було зроблено контролюючим органом.

В матеріалах справи наявний витяг про реквізити електронного рахунку та інформації щодо залишку коштів на такому рахунку, платіжні доручення, які у своїй сукупності вказують на те, що відповідачем було сплачено узгоджені грошові зобовязання з податку на додану вартість зазначені у згаданих податкових деклараціях.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення податкового боргу з податку на додану вартість. З урахуванням викладеного не підлягає стягненню також і пеня, яка була визначена контролюючим органом у звязку з безпідставним погашенням податкового боргу не за звітні періоди.

Мотиви контролюючого органу не можуть бути взяті до уваги оскільки наведені норми є спеціальними по відношенню до положень п.87.9 ст.87 ПК України.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 року у справі № 813/1417/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлений 04.10.2016