Справа № 808/8924/15
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/8924/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2016 року

справа № 808/8924/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року у справі № 808/8924/15 за позовом Запорізької обласної організації профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (на час розгляду апеляційної скарги Запорізька об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та нечинним і скасувати рішення № 000305 від 23.09.2015 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперарухвання) або несвоєчасну сплати (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні подання.

Сторони в судове засідання не з’явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивачем подано до відповідача звіти Д4 «Звітність про суми нарахованого заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів».

23.09.2015 року відповідачем прийнято рішення № 000305 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 10% від суми заборгованості за період з 23.04.2014 року до 25.12.2014 року у сумі 5744,71 грн., 20 % від суми заборгованості за період з 21.01.2015 року до 28.05.2015 року у сумі 8935,71 грн. та пеня у 0,1 % від суми заборгованості у розмірі 755,49 грн. (а.с. 7)

У відповідності до вказаного рішення позивачем порушено строки сплати єдиного внеску за платіжними дорученнями, а саме:

- № 5 від 29.04.2014 року на суму 1800 грн. 92 коп., № 4 від 9397 грн. 10 коп. (дата виникнення заборгованості 22.04.2014);

- № 11 від 29.05.2014 року на суму 1236 грн. 69 коп., № 12 від 29.05.2014 року на суму 8386 грн. 33 коп. (дата виникнення заборгованості 21.05.2014);

- № 17 від 27.06.2014 року на суму 1254 грн. 32 коп., № 18 від 27.06.2014 року на суму 8368 грн. 70 коп. (дата виникнення заборгованості 21.06.2014);

- № 26 від 30.07.2014 на суму 1067 грн. 29 коп., № 27 від 30.07.2014 на суму 1358 грн. 14 коп. (дата виникнення заборгованості 22.07.2014),

- № 2 від 30.09.2014 року на суму 816 грн. 66 коп., № 3 від 30.09.2014 року на суму 2618 грн. 93 коп. (дата виникнення заборгованості 23.09.2014);

- № 26 від 25.12.2014 року на суму 1287 грн. 47 коп., № 27 від 25.12.2014 року на суму 8335 грн. 55 коп. (дата виникнення заборгованості 23.12.2014);

- № 6 від 30.01.2015 року на суму 1340 грн. 77 коп., № 7 від 30.01.2015 року на суму 8282 грн. 25 коп. (дата виникнення заборгованості 21.01.2015);

- № 18 від 26.02.2015 року на суму 1190 грн. 60 коп., № 19 від 26.02.2015 року на суму 4995 грн. 97 коп. (дата виникнення заборгованості 21.02.2015);

- № 26 від 27.03.2015 року на суму 1329 грн. 40 коп., № 27 від 27.03.2015 року на суму 8293 грн. 62 коп. (дата виникнення заборгованості 21.03.2015);

- № 34 від 29.04.2015 року на суму 1342 грн. 40 коп., № 35 від 27.04.2015 року на суму 8280 грн. 62 коп. (дата виникнення заборгованості 21.04.2015);

- № 41 від 28.05.2015 року на суму 1395 грн. 46 коп., № 42 від 28.05.2015 року на суму 8227 грн. 56 коп. (дата виникнення заборгованості 21.05.2015) (а.с. 6, 17-18).

За наслідками оскарження Рішення № 000305 від 23.09.2015 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, вказане рішення залишено без змін. (а.с.9)

Не погодившись із рішенням позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності з боку позивача порушення щодо перерахування до бюджету належного платежу у строк, встановлений законом, оскільки єдиний соціальний внесок за

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі – єдиний внесок) страхувальниками визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 7 липня 2010 року № 2464-VI, який набрав чинності з 1 січня 2011 року (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі – Закон № 2464-VI), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів регулюється Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 9 вересня 2013 року № 455 (яка діяла в період проведення перевірки) (далі – Інструкція № 455), в частині адміністрування – Податковим кодексом України.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок – це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частини 7, 8, 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що днем сплати єдиного внеску вважається, зокрема, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів – день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Крім того, згідно частин 11 та 12 статті 25 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника, а у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, відповідальність суб'єктів переказу, а також загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначено Законом України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні” від 05.04.2001 № 2346-ІІІ (далі – Закон № 2346).

Також, відповідно до статті 7 Закону України “Про Національний банк України”, з метою приведення порядку здійснення безготівкових розрахунків в Україні в національній валюті у відповідність до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі – Інструкція), вимоги якої поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов'язкові для виконання ними.

Відповідно до пункту 1.4 глави 1 Інструкції, платіжне доручення – розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Відповідно до положень пунктів 22.1, 22.4, 22.7 статті 22 Закону № 2346, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів як платіжне доручення.

Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника – з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника – з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

У разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

Згідно пункту 8.1 статті 8 Закону № 2346 банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Судом встановлено, що 28 лютого, 13 та 21 березня 2014 року позивачем до ПАТ КБ «Південкомбанк» пред’явлено платіжні доручення про сплату обов’язкових зборів та інших платежів до бюджету, які прийняті банком до виконання, про що свідчить штамп банку із грифом «до виконання».

На момент подання позивачем платіжних доручень про сплату банк ПАТ КБ «Південкомбанк» здійснював свою діяльність у звичайному режимі. Жодних обмежень щодо проведення платежів з боку Національного Банку України не існувало. Тимчасова адміністрація в банку введена лише 26.05.2014 року (через два місяці від дня пред’явлення останнього доручення).

У вересні 2014 року ПАТ КБ «Південкомбанк» визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру. У встановленому порядку Запорізьку обласну організацію профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України було визнано кредитором вказаної фінансової установи.

Отже на момент пред’явлення позивачем платіжних доручень про сплату єдиного внеску ПАТ КБ «Південкомбанк» мав достатньо фінансових ресурсів для здійснення перерахування сум вказаних у платіжних дорученнях до Державного Бюджету України.

Разом з тим, ПАТ КБ «Південкомбанком» не здійснив перерахування платежів до Державного Бюджету України.

Починаючи з 15.04.2014 року всі платежі, в тому числі сплата єдиного соціального внеску позивач проводить через АТ «Укрексімбанк». В кожному платіжному дорученні вказується призначення платежу за конкретний період часу із його зазначенням.

Проте сплата податків та зборів за кожний новий місяць перекриває (частково перекриває) заборгованість за попередній.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов’язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Згідно п. 129.6 ст. 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, у разі вчинення платником податків усіх дій, пов’язаних зі сплатою єдиного внеску, у межах строків, встановлених законом для його сплати, то такий платник звільняється від відповідальності, якщо переказ коштів здійснено несвоєчасно з вини банку.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що жодною нормою діючого законодавства не зобов’язано нести відповідальність підприємством за невиконання або неналежне виконання банківською установою своїх зобов’язань.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач шляхом надання до ПАТ КБ «Південкомбанк» платіжних доручень для списання коштів з рахунку позивача в рахунок сплати єдиного соціального внеску виконав покладений на нього законодавцем обов'язок щодо сплати єдиного внеску, водночас незарахування таких коштів до бюджету сталося з вини банку, а відтак позивач не може нести відповідальність за несвоєчасне перерахування вказаних коштів банком до контролюючого органу, у зв'язку з чим рішення відповідача № 000305 від 23.09.2015 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду першої інстанції винесена законно та обґрунтовано, апеляційна скарга відповідача, не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року у справі № 808/8924/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко