Справа № 826/24135/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представника позивача Павлік І.П., представника відповідача Борозни М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, не з'ясовано всі обставини справи та не враховані надані до суду докази.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 квітня 2015 року відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з земельного податку з юридичних осіб за 2013 рік, за результатами якої складено акт перевірки №1514/26-56-15-04-18 (далі - акт від 01.04.2015), відповідно до якого ПАТ «Київпорт» порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб, а саме:

- за рішенням суду від 18 червня 2013 року №К/800/28922/13 про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, Наказ ДПА України від 07 грудня 2010 року №927: сума сплаченого податкового боргу - 14 023,70 грн., кількість днів прострочення - 840 днів;

- за податковою декларацією від 27 лютого 2013 року №: сума сплаченого податкового боргу - 90 746,40 грн., кількість днів прострочення - 536 днів;

- за податковою декларацією від 27 лютого 2013 року №: сума сплаченого податкового боргу - 39,35 грн., кількість днів прострочення - 509 днів (а.с. 44-45).

На підставі вказаного акту, відповідачем 17 квітня 2015 року прийнято оскаржуване рішення №, яким за затримку сплати суми грошового зобов'язання по земельному податку в розмірі 104 809,45 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 20 961,89 грн (а.с. 41).

30 червня 2015 року відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з земельного податку з юридичних осіб за 2015 рік, за результатами якої складено акт перевірки №2682/26-56-15-03-18 (далі - акт від 30.04.2015), відповідно до якого ПАТ «Київпорт» порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб, а саме:

- за рішенням суду від 18 червня 2013 року №К/800/28922/13 про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, Наказ ДПА України від 07 грудня 2010 року №927: сума сплаченого податкового боргу - 67 040,45 грн., кількість днів прострочення - 999 днів;

- за податковою декларацією від 27 лютого 2013 року №: сума сплаченого податкового боргу - 338,40 грн., кількість днів прострочення - 667 днів;

- за податковою декларацією від 01 березня 2013 року №: сума сплаченого податкового боргу - 1 311,60 грн, кількість днів прострочення - 697 днів (а.с. 46-47).

На підставі вказаного акту відповідачем 09 липня 2015 року прийнято оскаржуване рішення №, яким за затримку сплати суми грошового зобов'язання по земельному податку в розмірі 68 690,45 грн позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 13 738,09 грн (а.с. 42).

06 жовтня 2015 року відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з земельного податку з юридичних осіб за 2013 рік, за результатами якої складено акт перевірки №4478/26-56-15-03-18 (далі - акт від 06.10.2015), відповідно до якого ПАТ «Київпорт» порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб, а саме, за податковою декларацією від 27 лютого 2013 року №:

- сума сплаченого боргу - 500,00 грн., кількість днів прострочення - 785 днів;

- сума сплаченого боргу - 40 400,00 грн., кількість днів прострочення - 776 днів;

- сума сплаченого боргу - 490,00 грн., кількість днів прострочення - 773 днів;

- сума сплаченого боргу - 42170,00 грн., кількість днів прострочення - 769 днів;

- сума сплаченого боргу - 100,00 грн., кількість днів прострочення - 765 днів;

- сума сплаченого боргу - 26 571,80 грн., кількість днів прострочення - 762 днів;

- сума сплаченого боргу - 30 000,00 грн., кількість днів прострочення - 759 днів;

- сума сплаченого боргу - 30 000,00 грн., кількість днів прострочення - 758 днів;

- сума сплаченого боргу - 1 000,00 грн., кількість днів прострочення - 757 днів;

- сума сплаченого боргу - 7 000,25 грн., кількість днів прострочення - 744 днів;

- сума сплаченого боргу - 30 000,00 грн., кількість днів прострочення - 730 днів (а.с. 84-85).

Відповідачем 20 жовтня 2015 року прийнято оскаржуване рішення №, яким за затримку сплати суми грошового зобов'язання по земельному податку в розмірі 208 232,05 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 41 646,41 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень від 17 квітня 2015 року №, від 09 липня 2015 року № та від 20 жовтня 2015 року №.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, в порушення вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, не надано суду належних доказів в обґрунтування наявності порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання по земельному податку, а також рішення суду від 18 червня 2013 року №К/800/28922/13 про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, Наказ ДПА України від 07 грудня 2010 року №927. Також, відповідачем не надано суду жодних доказів, з яких можливо було б встановити яким чином відповідачем визначено спірні суми податкового боргу, сплачені з порушенням встановлених законом термінів, та строк такого прострочення.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Як зазначалося вище, спірні рішення відповідачем прийнято у зв'язку з тим, що за результатами камеральної перевірки контролюючим органом встановлена несвоєчасна сплата позивачем узгоджених податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За правилами підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Порядок проведення камеральної перевірки та його процедуру врегульовано статтею 76 ПК. Зокрема, така перевірка проводиться посадовими особами податкового органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення перевірки не обов'язкова.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що предметом камеральної перевірки є виключно податкова звітність платника податків. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші.

Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку (з методичної та арифметичної точки зору), що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, перебуває поза межами даної перевірки. Своєчасність же сплати податків та зборів, розмір яких визначено у тому числі у податковій звітності платника, є предметом виключно документальної перевірки.

Відповідач не мав права під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати позивачем податків, а за результатами її здійснення виносити з цього питання будь-яке рішення.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 10 листопада 2015 року (К/800/19897/15) висловив аналогічну правову позицію та зазначив, що під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган не має правових підстав для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання.

Якщо ж під час проведення камеральної перевірки буде виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків (ухвала Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2015 року (К/800/9651/15)).

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 06.10.2016.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.