Справа № 813/2735/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року № 813/2735/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В.,

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представник відповідача не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної ОСОБА_2 України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Апарату Верховної ОСОБА_2 України, в якому просить суд:

" - визнати протиправним ненадання Апаратом Верховної ОСОБА_2 України ОСОБА_1 автентичного перекладу усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції від 16.03.2016 (оприлюднену на офіційному веб ресурсі ВРУ за адресою: http://crimecor.rada.gov.ua/komzloch/doccatalog/document?id=56768);

- зобов'язати ОСОБА_3 Верховної ОСОБА_2 України надати ОСОБА_1 автентичний переклад державною мовою усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв) які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції від 16.03.2016 року (оприлюднену на офіційному веб ресурсі ВРУ за адресою: http://crimecor.rada.gov.ua/komzloch/doccatalog/document?id=56768).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з метою отримання офіційної інформації про роботу комітету Верховної ОСОБА_2 з питань запобігання і протидії корупції відвідав офіційну сторінку комітету Верховної ОСОБА_2 з питань запобігання і протидії корупції та переглянув стенограму засідання комітету від 16.03.2016. Однак, переглядаючи стенограму засідання стали не зрозумілими репліки (виступи або доповіді) кількох промовців засідання, оскільки останні послуговувалися іноземною мовою, не даючи можливості зрозуміти суть їхнього виступу. 01.06.2016 звернувся із запитом до Апарату Верховної ОСОБА_2 України про надання автентичного перекладу усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання Комітету ВРУ з питань запобігання і протидії корупції від 16.03.2016. Інформаційний запит був перенаправлений Апаратом Верховної ОСОБА_2 України до структурного підрозділу Апарату - секретаріату комітету Верховної ОСОБА_2 з питань запобігання і протидії корупції. У свою чергу, комітет Верховної ОСОБА_2 з питань запобігання і протидії корупції відмовив мені у наданні автентичного перекладу стенограми засідання комітету посилаючись на те, що він не має можливості здійснювати переклади.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві просив позов задовольнити повністю.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у запереченні. Зазначив, що відповідно до "Положення про ОСОБА_3 Верховної ОСОБА_2 України", затвердженого розпорядженням Голови Верховної ОСОБА_2 України від 20.11.2014 № 734 ОСОБА_3 є постійно діючим органом, який здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, експертно-аналітичне, фінансове і матеріально-технічне забезпечення діяльності Верховної ОСОБА_2 України, її органів та народних депутатів України.

Згідно з пп. 5 п. 11 зазначеного Положення забезпечення ділових звязків з дипломатичними місіями в Україні та представництвами України за кордоном, організація перекладу в ході зустрічей, переговорів з іноземними партнерами, а також перекладу документів, повідомлень і листів, що надходять до Верховної ОСОБА_2 України іноземною мовою. Стверджує, що здійснення перекладу фізичним чи юридичним особам, іншим органам Державної влади до повноважень Апарату парламенту не віднесено. Крім того, зазначає, що відповідно до пункту 1 розпорядження Голови Верховної ОСОБА_2 України від 11.05.2011 № 393 «Про забезпечення виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядником публічної інформації є ОСОБА_3 Верховної ОСОБА_2 України. При цьому ОСОБА_3 Верховної ОСОБА_2 України не є розпорядником інформації за запитами стосовно інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання від 28.09.2016 вх. № 24159, у якому просить суд розглядати справу без його участі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

16.03.2016 відбулося засідання комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції, cтенограму засідання якого було розміщено на офіційному веб ресурсі Верховної ОСОБА_2 України.

01.06.2016 позивач звернувся із запитом до Апарату Верховної ОСОБА_2 України з проханням надати автентичний переклад усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції від 16.03.2016.

Листом від 17.06.2016 № 18/10-177 Апаратом Верховної ОСОБА_2 України повідомлено, що інформаційний запит зареєстровано в Єдиній базі запитів на інформацію Верховної ОСОБА_2 України 02.06.2016 та направлено відповідному розпоряднику інформації в Апараті Верховної ОСОБА_2 України в секретаріат комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції.

Комітетом Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції листом від 03.06.2016 № 04-19/13-13 повідомлено, що на цей час комітет не має можливостей здійснювати переклади виступів, реплік, тощо висловлених народними депутатами України.

Вважаючи відмову відповідача у наданні автентичного перекладу усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції від 16.03.2016 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд при вирішенні спору у даній адміністративній справі, керувався наступним.

Спірні правовідносини у даній справі регулюються Конституцією України, Законами України "Про інформацію", "Про комітети Верховної ОСОБА_2 України", "Про Регламент Верховної ОСОБА_2 України", "Про засади державної мовної політики" та іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до статті 83 Конституції України порядок роботи ВРУ встановлюється Конституцією України та Регламентом.

Згідно з ч. 1, 3 статті 7 Закону України "Про Регламент Верховної ОСОБА_2 України" організаційне правове, наукове, документальне, інформаційне, експертно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення діяльності Верховної ОСОБА_2, її органів, народних депутатів, депутатських фракцій (депутатських груп) у ОСОБА_2 здійснює ОСОБА_3 Верховної ОСОБА_2.

Апарат Верховної ОСОБА_2 діє на основі Положення про ОСОБА_3 Верховної ОСОБА_2, яке затверджується постановою Верховної ОСОБА_2. Положення про структурний підрозділ Апарату Верховної ОСОБА_2 затверджується Головою Верховної ОСОБА_2 України.

Розділом І Положення про ОСОБА_3 Верховної ОСОБА_2 України, затвердженого розпорядженням Голови Верховної ОСОБА_2 України від 25.08.2011 № 769 передбачено, що ОСОБА_3 ВРУ є постійно діючим органом, який здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, кадрове, фінансово-господарське, матеріально-технічне, соціально-побутове та інше забезпечення діяльності ВРУ, народних депутатів України. Апарат ВРУ є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України "Про Регламент Верховної ОСОБА_2 України" мова ведення засідань Верховної ОСОБА_2 України визначається статтею 9 Закону України "Про засади державної мовної політики".

Так, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про засади державної мовної політики" встановлено, що засідання Верховної ОСОБА_2 України, її комітетів і комісій ведуться державною мовою. Промовець може виступати іншою мовою. Переклад його виступу на державну мову, у разі необхідності, забезпечує ОСОБА_3 Верховної ОСОБА_2 України.

Відповідно до ст. 10 Конституції України, державною мовою в України є українська мова.

Статтею 1 Закону України "Про засади державної мовної політики" визначено, що державна мова - закріплена законодавством мова, вживання якої обов'язкове в органах державного управління та діловодства, установах та організаціях, на підприємствах, у державних закладах освіти, науки, культури, у сферах зв'язку та інформатики тощо.

Частиною 2 ст. 6 Закону України "Про засади державної мовної політики" визначено українська мова як державна мова обов'язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом. Держава сприяє використанню державної мови в засобах масової інформації, науці, культурі, інших сферах суспільного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про засади державної мовної політики" мовою роботи конференцій, зборів та інших офіційних зібрань, які проводяться органами державної влади та органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями, є державна мова. В їх роботі можуть використовуватися й інші мови. У межах території, на якій відповідно до умов частини третьої статті 8 цього Закону поширена регіональна мова (мови), у роботі конференцій, зборів та інших офіційних зібрань може використовуватися і ця регіональна мова (мови). У разі необхідності забезпечується відповідний переклад.

Отже, положення Закону України "Про засади державної мовної політики" покладають обовязок на державні органи здійснювати переклад оприлюдненої інформації, що стосується їх діяльності на державну мову.

Суд зазначає, що інформація, викладена на офіційному веб-сайті Верховної ОСОБА_2 України, а саме засідання комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції від 16.03.2016 з урахуванням вимог ст. 6, 9, 11 Закону України "Про засади державної мовної політики" повинна була бути викладена або державною мовою або іншою мовою із забезпеченням її автентичного перекладу.

Відповідно до п. 2 ст. 5 Закон України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації забезпечується шляхом надання відповіді на інформаційний запит.

Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (ч. 2 ст. 5 цього Закону)

Право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (п.1 ч. 1 ст. 3 Закон України "Про доступ до публічної інформації").

Згідно з ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Пункт 6 ч. 1. ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зобов'язує розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації", рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до ст. 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Також, суд погоджується з доводами позивача про те, що відмова у наданні автентичного перекладу українською мовою усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані не державною мовою у стенограмі засідання комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції від 16.03.2016, оприлюднену на офіційному веб-сайті Верховної ОСОБА_2 України, є порушенням його право на доступ до інформації.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання протиправною відмови у наданні Апаратом Верховної ОСОБА_2 України ОСОБА_1 автентичного перекладу усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції від 16.03.2016, оприлюднену на офіційному веб-сайті ВРУ, підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зобов'язання ОСОБА_3 Верховної ОСОБА_2 України надати ОСОБА_1 автентичний переклад державною мовою усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв) які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання Комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції від 16.03.2016, оприлюднену на офіційному веб-сайті ВРУ, суд зазначає наступне.

Станом на день прийняття рішення в даній справі відповідачем не надано суду доказів надання ОСОБА_1 автентичного перекладу державною мовою усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв) які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції від 16.03.2016, оприлюднену на офіційному веб-сайті ВРУ, а отже, за наявності у Апарату Верховної ОСОБА_2 України такого обовязку, слід зобовязати відповідача надати ОСОБА_1 автентичний переклад державною мовою усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв) які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання Комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції від 16.03.2016, оприлюднену на офіційному веб-сайті ВРУ.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За результатами судового розгляду справи відповідачем не подано доказів, які б спростовували позовні вимоги та встановлені судом обставини, не доведено, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, обгрунтовано та розсудливо, з урахуванням всіх необхідних обставин.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн підлягає стягненню на користь позивача з Апарату Верховної ОСОБА_2 України за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову у наданні Апаратом Верховної ОСОБА_2 України ОСОБА_1 автентичного перекладу усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання Комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції від 16.03.2016, оприлюднену на офіційному веб-сайті ВРУ.

3. ОСОБА_3 Верховної ОСОБА_2 України надати ОСОБА_1 автентичний переклад державною мовою усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв) які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання Комітету Верховної ОСОБА_2 України з питань запобігання і протидії корупції від 16.03.2016, оприлюднену на офіційному веб-сайті ВРУ.

4. Стягнути з Апарату Верховної ОСОБА_2 України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (вул. Старицького, 2/4, м. Львів, 79013, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн 20 коп.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 04.10.2016.