Справа № 825/1377/16
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2016 року м. Чернігів Справа № 825/1377/16
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Соломко І.І.,
за участю секретаря Пархомчука Д.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Костюка О.П.,
представника відповідача Макарова В.В.,
представника третьої особи Тарасенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Чернігівський прикордонний загін про визнання протиправними дій, скасування висновку та наказу
В С Т А Н О В И В:
28.07.2016 до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі-відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Чернігівський прикордонний загін (далі-третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просить суд визнати дії відповідача, висновок службового розслідування, затверджений начальником Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України 24.06.2016 по факту переміщення старшого сержанта ОСОБА_2 на посаду контролера комендантського відділення відділу організації повсякденної діяльності штабу Чернігівського прикордонного загону без погодження з органом спеціального зв`язку Північного регіонального управління та наказ Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 30.06.2016 № 375-АГ «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується ОСОБА_1 , протиправними та їх скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що під час проходження військової служби за контрактом в Чернігівському прикордонному загоні на посаді начальника відділення технічного та криптографічного захисту інформації відділу зв`язку, автоматизації та захисту інформації штабу, наказом начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України Курнікова В.В. від 30.06.2016№ 375-АГ наказано начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 попередити ОСОБА_1 про неповну службову відповідність та позбавити премії у розмірі 40 % за неналежне виконання вимог статей 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та невиконання розпорядження Північного регіонального управління від 06.05.2016 № Т/191-166 «Щодо призначення, переміщення персоналу». Позивач не погоджується із такими діями відповідача та вважає їх протиправними, оскільки при проведенні службового розслідування, складанні висновку та прийнятті оскаржуваного наказу не було дотримано вимог чинного законодавства, а саме не встановлено всі обставини справи, які мають значення для прийняття даного рішення. Так, у висновку службового розслідування зафіксовано лише факт непогодження з органом спеціального зв`язку Північного регіонального управління переміщення старшого сержанта ОСОБА_2 на посаду контролера комендантського відділення організації повсякденної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 , але провини позивача не доведено.
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та надали пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позивача не визнав з мотивів, викладених у наданих суду письмових запереченнях (а.с.100-105). Наполягає на тому, що начальник Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України Курніков В.В., приймаючи оскаржуваний наказ діяв в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України. При цьому посилається на те, що в рапорті підполковника ОСОБА_3 підполковником ОСОБА_4 визначені завдання позивачу щодо надання пропозиції з приводу переміщення ОСОБА_2 на іншу посаду, на що в усному порядку позивач доповів свої пропозиції, але свій обов`язок щодо погодження даного питання з органом спеціального зв`язку Північного регіонального управління не виконав, чим порушив вимоги статей 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та розпорядження Північного регіонального управління від 06.05.2016 № Т/191-166 «Щодо призначення, переміщення персоналу». Беручи до уваги висновки службового розслідування, а також попередню поведінку позивача (притягнення до дисциплінарної відповідальності протягом шести місяців) відповідач вважає, що оскаржуваний наказ прийнято обґрунтовано. Просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Чернігівський прикордонний загін в письмових поясненнях та судовому засіданні зазначив, що вимоги розпорядження Північного регіонального управління від 06.05.2016 № Т/191-166 позивачем не були виконані та просить суд взяти вказані обставини до уваги при розгляді справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та оцінивши інші докази, які є у справі, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом в Чернігівському прикордонному загоні на посаді начальника відділення технічного та криптографічного захисту інформації відділу зв`язку, автоматизації та захисту інформації штабу з 2003року. Військове звання ОСОБА_1 - майор.
З витягу зі структури відділу зв`язку, автоматизації та захисту інформації штабу Чернігівського прикордонного загону станом на 05.06.2016 вбачається, що начальнику відділення технічного та криптографічного захисту інформації майор ОСОБА_1 підпорядкований технік-начальник апаратної засекреченого зв`язку сержант ОСОБА_2 (а.с.119).
Відповідно до наказу Північного регіонального управління від 17.06.2016 № 375-АГ призначено службове розслідування по факту переміщення старшого сержанта ОСОБА_2 на посаду контролера комендантського відділу організації повсякденної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 без погодження з органом спеціального зв`язку Північного регіонального управління. В ході проведення службового розслідування встановлено, що зазначений факт став можливим внаслідок недотримання вимог керівних і розпорядчих документів, які регламентують порядок переміщення працівників органу спеціального зв`язку та відсутності контролю та неналежного виконання своїх обов`язків посадовими особами, в тому числі позивачем. З метою недопущення подібних фактів начальнику Чернігівського прикордонного загону за неналежне виконання вимог статей 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та невиконання розпорядження Північного регіонального управління від 06.05.2016 № Т/191-166 «Щодо призначення, переміщення персоналу» вказано за доцільне клопотати про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді попередження про неповну службову відповідність та позбавлення премії у розмірі 40% (а.с. 37-38).
Наказом начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України Курнікова В.В. від 30.06.2016№ 375-АГ «Про результати службового розслідування» начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 наказано за неналежне виконання вимог статей 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та невиконання розпорядження Північного регіонального управління від 06.05.2016 № Т/191-166 «Щодо призначення, переміщення персоналу», що виразилось у непогодженні з органом спеціального зв`язку Північного регіонального управління переміщення старшого сержанта ОСОБА_2 на посаду контролера комендантського відділення організації повсякденної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 попередити про неповну службову відповідність та позбавити премії у розмірі 40% (а.с. 66).
Таким чином, фактичною підставою для видачі оскаржуваного наказу став висновок службового розслідування.
Вищезазначену підставу для винесення оскаржуваного наказу підтвердили у судовому засідання представник відповідача і третя особа, зазначивши при цьому, що вина позивача доведена висновком службового розслідування, який не міг не братися до уваги начальником Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Згідно з статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Розділом ІІ посадової інструкції начальника відділення технічного та криптографічного захисту інформації майора ОСОБА_1 , затвердженої першим заступником начальника Чернігівського прикордонного загону начальником штабу підполковником ОСОБА_5 від 30.12.2015 визначені завдання та обов`язки. Пунктом 4.1 Посадової інструкції встановлено, що за неякісне або несвоєчасне виконання посадових обов`язків, бездіяльність або невикористання наданих йому прав, порушення норм поведінки та обмежень, пов`язаних з проходженням військової служби начальник відділення технічного та криптографічного захисту інформації відділу зв`язку, автоматизації та захисту інформації штабу несе відповідальність (а.с.96).
При цьому суд зазначає, що посадовою інструкцією ОСОБА_1 такого обов`язку як погодження з ОСЗ Північного регіонального управління (Центральним органам спеціального зв`язку Державної прикордонної служби України) питань щодо призначення (переміщення) персоналу на посади, які відносяться до номенклатури органів спеціального зв`язку, а також звільнення з цих посад про призначення персоналу на посади, не встановлено.
Згідно розпорядження Північного регіонального управління від 06.05.2016 № Т/191-166 «Щодо призначення, переміщення персоналу» (а.с.116) на виконання вимог розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 18.06.2010 № Т/251-4358 «Щодо впорядкування питань щодо призначення персоналу», з метою впорядкування питань щодо призначення персоналу на посади (звільнення з посад), які безпосередньо пов`язані із забезпеченням спеціальних видів зв`язку (інформаційної безпеки), відповідно вимог керівних документів з цих питань зобов`язано: питання, пов`язані із призначенням (переміщенням) персоналу на посади, які відносяться до номенклатури органів спеціального зв`язку, а також звільнення з цих посад, в обов`язковому порядку підлягають погодженню з ОСЗ Північного регіонального управління (Центральним органам спеціального зв`язку Державної прикордонної служби України). Погодженню підлягають і переміщення діючого персоналу органів спеціального зв`язку, які здійснюються в межах одного органу спеціального зв`язку. Відповідальність за виконання вимог даного розпорядження покладено на перших заступників начальників прикордонних загонів- начальників штабів органів Державної прикордонної служби України особисто (а.с.116).
Отже, помилковим є висновок відповідача щодо невиконання ОСОБА_1 розпорядження Північного регіонального управління від 06.05.2016 № Т/191-166, оскільки відповідальність за виконання даного розпорядження покладено особисто на перших заступників начальників прикордонних загонів - начальників штабів органів Державної прикордонної служби України, а спосіб виконання цього завдання у розпорядженні не визначено.
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Статут).
Відповідно до його преамбули цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України, війська Цивільної оборони України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту.
Відповідно до статті 45 цього Статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно статті 84 Статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Наказом адміністрації Державної прикордонної служби України № 111 від 14.02.2005 року (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 261/10541 від 23.02.2005 року, затверджено Інструкцію про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України(далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 2 цієї Інструкції службове розслідування в обов`язковому порядку проводиться також у разі невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що негативно вплинуло на стан виконання покладених на орган Державної прикордонної служби завдань.
Пунктом 17 Інструкції визначено, що розслідування має встановити, зокрема: конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено; ступінь провини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму провини (навмисно чи з необережності).
Отже, для встановлення неправомірності дій (бездіяльності) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарний проступок, недостатньо одного лише факту невиконання вимог наказів та інших керівних документів. Важливим є конкретні причини, умови, обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані.
У відповідності до пункту 18 Інструкції за результатами службового розслідування складається висновок, у якому, крім положень, визначених пунктом 17 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються висновки щодо допущених військовослужбовцем порушень в обов`язковому порядку повинні підтверджуватися посиланнями на наявні докази.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що службове розслідування проводиться з метою встановлення причин, умов, обставин, що сприяли вчиненню правопорушення, як це негативно вплинуло на стан виконання покладених на орган Державної прикордонної служби завдань; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено; ступеню вини військовослужбовця, форму провини (навмисно чи з необережності), а висновки службового розслідування в обов`язковому порядку повинні підтверджуватися з посиланнями на наявні докази.
Разом з тим, службовим розслідуванням не встановлено, яким саме нормативно-правовим актом передбачено порядок та спосіб призначення (переміщення) військовослужбовця на нижчу посаду, що було порушено позивачем; прізвища посадових осіб в обов`язки яких входить погодження даного питання; які конкретні неправомірні дії або бездіяльність вчинені позивачем; ступінь провини позивача; форму провини (навмисно чи з необережності); причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню, і як вказане негативно вплинуло на стан виконання покладених на орган Державної прикордонної служби завдань, а висновок службового розслідування не містять посилання на наявні докази.
Однак факт завідомо навмисного невиконання позивачем розпорядження Північного регіонального управління від 06.05.2016 № Т/191-166 «Щодо призначення, переміщення персоналу» відповідачем в судовому засіданні не було доведено.
Безпідставними є посилання відповідача на те, що в рапорті підполковника ОСОБА_3 від 28.04.2016 на ім`я начальника Чернігівського прикордонного загону про призначення ОСОБА_2 на іншу посаду підполковником ОСОБА_4 визначені завдання позивачу щодо врахування і надання пропозиції з даного питання (а.с.43), адже у рапорті відсутні будь-які вказівки про погодження цього питання з ОСЗ Північного регіонального управління (Центральним органам спеціального зв`язку Державної прикордонної служби України) та відмітки про дату та час ознайомлення позивача із завданням, що однак не звільняє ОСОБА_4 від обов`язку доведення завдання під підпис.
Пояснення в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 з приводу того, що ним в телефонному режимі було доведено позивачу завдання щодо переміщення ОСОБА_2 на іншу посаду та надання пропозицій, суд до уваги не бере, оскільки позивач даний факт заперечував, а свідок не міг пояснити суду, в якій час це відбувалось.
Посилання представника третьої особи на Журнал обліку вхідних документів, Журнал видачі документів посадовим особам, Журнал обліку внутрішніх документів (рапорту) № 2380-2871, в яких міститься інформація про реєстрацію рапорту ОСОБА_3 , на якому проставлена резолюція ОСОБА_4 про надання позивачем пропозиції щодо переміщення ОСОБА_2 , суд також до уваги не бере, оскільки Журнали не містять відомості про ознайомлення саме позивача із даним завданням. Крім того, свідок ОСОБА_6 (займає посаду діловода), в судовому засіданні пояснила, що вказаний рапорт було передано ОСОБА_7 , який в судовому засіданні цей факт заперечував і пояснив, що про переміщення ОСОБА_2 не знав, а Журнал обліку вхідних документів не містить відмітки про одержання ним цього документа (а.с.129).
Свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 особисто про вищевказаний факт не повідомляли.
Таким чином, факт доведення позивачу інформації щодо переміщення ОСОБА_2 на іншу посаду та завдання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З огляду на викладене, в порушення вимог Інструкції про порядок проведення службового розслідування в ході проведення службового розслідування по вказаному факту було зроблено висновок за відсутності встановлення вини ОСОБА_1 .
Згідно приписів пункту 27 Інструкції начальник приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності якщо провину військовослужбовця повністю доведено.
Процедура притягнення особи до будь-якого виду відповідальності повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правової презумпції, яка зумовлена визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Водночас провина позивача у встановленому законом порядку не доведена.
Частиною 2 статті 86 Статуту та пункту 30 Інструкції, передбачено, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Разом із тим, не враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, тривалість військової служби (з 2003 року) та службова характеристика позивача, з якої вбачається, що за час проходження служби на посаді старшого офіцера відділення технічного та криптографічного захисту інформації відділу зв`язку, автоматизації та захисту інформації штабу зарекомендований як відданий народу України та Конституційному обов`язку, справі охорони Державного кордону. В професійному відношенні підготовлений добре, працює над підвищенням свого професійного рівня. Знає та вміло керується керівними документами з військових питань, військовими статутами ЗС України, обов`язки за займаною посадою знає та виконує. Дисциплінований, у стройовому відношенні підтягнутий, завжди має охайний вигляд. Вміло користується знанням зі спеціальної техніки спеціального зв`язку, засобів технічного захисту інформації, що використовується в прикордонному загону, вміло користується програмним та апаратним забезпеченням технічних засобів спеціального зв`язку та технічного захисту інформації. Державну таємницю зберігати вміє (а.с.61)
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 3.5.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 № 425, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 18.06.2008 за № 537/15228 передбачено виключний перелік підстав для позбавлення премій військовослужбовця, зокрема: за невихід на службу без поважних причин; появу на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; порушення статутних правил несення служби в прикордонному наряді, у варті, добовому наряді, під час бойового чергування (бойової служби); їх особисті незадовільні показники в професійній та гуманітарній підготовці; порушення передбачених законодавством вимог щодо забезпечення охорони державної таємниці; порушення та упущення, які призвели до аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей, поломок військової техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, вчинення злочинів, а також завдання шкоди здоров`ю військовослужбовців; несвоєчасну і неякісну підготовку звітних документів; порушення без поважних причин термінів виконання доручень керівництва, рішень колегії, наказів Адміністрації Держприкордонслужби України.
Проте такої підстави для позбавлення премій військовослужбовця як недотримання вимог розпорядчих документів, які регламентують порядок переміщення, даним переліком не передбачено.
Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).
Відповідно до частини першої статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 71, ст. 86 КАС України).
Згідно з частиною другою статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що наказ Північного регіонального управління державної прикордонної служби України від 30.06.2016 № 375-АГ «Про результати службового розслідування», в частині, що стосується позивача, є протиправним та необґрунтованим, а відтак підлягає скасуванню.
Одночасно суд завертає увагу, що позивачем оскаржуються дії відповідача та висновок службового розслідування, результат яких знайшов своє відображення у прийнятті наказу, яке також визначено позивачем як об`єкт оскарження. При оскарженні відповідного рішення (наказу), суд перевіряє правомірність дій щодо його прийняття і, у випадку встановлення протиправності в таких діях, скасовує дане рішення.
Вказане свідчить про те, що визнання протиправним та скасування рішення охоплює в собі й визнання протиправними дій щодо неповного дослідження обставин та висновку службового розслідування, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення, а тому питання протиправності дій та висновку службового розслідування, в даному випадку, окремого окреслення не потребує.
Позовна вимога про визнання протиправними дій та висновку службового розслідування відповідача від 24.06.2016 не відповідає матеріально правовому способу захисту порушеного права, оскільки в даному випадку результатом вчинених дій та висновку стало рішення про результати службового розслідування, оскаржуючи яке в повній мірі позивачем реалізовується право на судових захист та виявляється можливість у відновленні порушених прав та інтересів в даних правовідносинах.
З урахуванням наведеного, позов підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Північного регіонального управління державної прикордонної служби України від 30.06.2016 № 375-АГ «Про результати службового розслідування» в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність та позбавлення премії у розмірі 40%.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко