Справа № 813/1679/16
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Справа № 876/6799/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Бадівської О.О.,

представника позивача Оксентюка Б.В.,

представника відповідача Боднар Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудтехенерго» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудтехенерго» до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року ТОВ «Промбудтехенерго» звернулося до суду з позовом до Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 13 травня 2016 року, яким ТОВ «Промбудтехенерго» визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 166059,00 грн. (110706,00 грн. - за основним платежем, 55353,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями)

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржило ТОВ «Промбудтехенерго», подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції про неможливість здійснення контрагентом позивача господарської діяльності у зв'язку з відсутністю у підприємства основних засобів та трудових ресурсів для здійснення такої діяльності є помилковими, оскільки згідно чинного цивільного та господарського кодексів дійсність і реальність договорів та правомірність виписаних за ними, зокрема, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податкових накладних не обумовлені наявністю у постачальника матеріальних та трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності. Реальність взаємовідносин між позивачем та його контрагентом підтверджується належними первинними документами. Тому податкове повідомлення-рішення, яким ТОВ «Промбудтехенерго» визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість в загальному розмірі 166059,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, представника відповідача, яка просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У справі встановлено, що в період з 20.04.2016 по 26.04.2016 Залізничною ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Промбудтехенерго» з питань дотримання податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ «Ісіда Груп» за серпень 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту в Декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року в розмірі 110706 грн., що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду на загальну суму 110706 грн.

За результатами перевірки податковим органом складено акт № 675/13-03-14-05-13/39134222 від 29.04.2016, на підставі якого відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 13.05.2016, яким ТОВ «Промбудтехенерго» збільшено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість в загальному розмірі 166059 грн., з яких 110706 грн. - основний платіж, 55353 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану постанову, виходив з того, що реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Ісіда Груп» належним чином не підтверджена, а тому наявність у позивача договору та актів виконаних підрядних робіт, не є безумовною підставою для віднесення зазначених у них сум ПДВ до податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує наступне.

Згідно п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів, і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 року, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із п.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Поняття господарської операції визначено в ст. 1 вищевказаного Закону, це - дія або подія, яка викликає зміни у структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 9 цього ж Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно матеріалів справи, 01.07.2015 ТОВ «Промбудтехенерго» (замовник) укладено договір підряду № 01/07/15-05 з ТОВ «Ісіда Груп» (виконавець), предметом якого є виконання проектних, електромонтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт по електропостачанню об'єктів згідно з замовленнями позивача. За умовами договору ціна робіт становить 3000000 грн. з ПДВ і визначається по кожному об'єкту окремо. За виконані роботи замовник перераховує виконавцю на підставі актів виконаних робіт 100% коштів до 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем.

На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаним договором ТОВ «Промбудтехенерго» долучено до матеріалів справи:

акт № 221 від 05.08.2015 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2015 року (форма КБ-2в) на загальну суму 242816,53 грн., в тому числі заробітна плата працівників 126907,08 грн. (заробітна плата робітників, не зайнятих обслуговуванням машин: 112512,02 грн., заробітна плата робітників в експлуатації машин: 1493,42 грн., заробітна плата робітників у складі загальновиробничих витрат: 12901,64 грн.) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 05.08.2015 (форма КБ-3) за серпень 2015 року на загальну суму 242816,53 грн.;

акт № 222 від 05.08.2015 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2015 року (форма КБ-2в) на загальну суму 219502,24 грн., в тому числі заробітна плата працівників 84358,10 грн. (заробітна плата робітників, не зайнятих обслуговуванням машин: 62976,48 грн., заробітна плата робітників в експлуатації машин: 10921,97 грн., заробітна плата робітників у складі загальновиробничих витрат: 10459,65 грн.) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 05.08.2015 (форма КБ-3) за серпень 2015 року на загальну суму 219502,24 грн.;

акт № 223 від 05.08.2015 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2015 року (форма КБ-2в) на загальну суму 201918,05 грн., в тому числі заробітна плата працівників 43419,14 грн. (заробітна плата робітників, не зайнятих обслуговуванням машин: 22417,33 грн., заробітна плата робітників в експлуатації машин: 15063,88 грн., заробітна плата робітників у складі загальновиробничих витрат: 5937,93 грн.) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 05.08.2015 (форма КБ-3) за серпень 2015 року на загальну суму 201918,05 грн.

Згідно з наданими позивачем документами, електромонтажні та пусконалагоджувальні роботи виконувались підрядною організацією ТОВ «Ісіда Груп» в приміщенні за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 7.

Однак, позивачем не було надано передбачених договором замовлень на виконання робіт, загального журналу будівельних робіт, проектної документації, згідно з якою ТОВ «Ісіда Груп» виконувались відповідні роботи та інших документів, які б підтверджували узгодження сторонами договору конкретного обсягу робіт, їх вартість та умов виконання.

Згідно з даними податкової звітності ТОВ «Ісіда Груп», за період, що перевірявся податковим органом, цим підприємством не було придбано відповідних будівельних матеріалів, а також не було залучено сторонні організації для виконання робіт по договору з ТОВ «Промбудтехенерго». При цьому, в період липень-серпень 2015 року в податковій звітності ТОВ «Ісіда Груп» відображено обсяг реалізації товарів (робіт, послуг) на загальну суму понад 180 млн. грн. для більш як 200 контрагентів. Вказане, в сукупності з аналізом матеріально-технічної бази цього підприємства та кількістю працівників, обґрунтовано свідчить про об'єктивну неспроможність фактичного виконання такого значного об'єму робіт, в тому числі і за договором з позивачем.

Необхідність залучення ТОВ «Ісіда Груп» для виконання електромонтажних та пусконалагоджувальних робіт позивач обґрунтовує наявним у нього обов'язком по договору підряду № 17/12/14-01 від 17.12.2014, укладеному між ТОВ «Промбудтехенерго» (виконавець) та Дочірнім підприємством «ХРТ Текстиль» (замовник) щодо виконання таких робіт. На підтвердження факту передачі робіт Дочірньому підприємству «ХРТ Текстиль», як кінцевому замовнику, позивач долучив до матеріалів справи акт № 08-06-001 від 06.08.2015 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2015 року, локальні кошториси, довідку про вартість робіт, узгоджену договірну ціну по роботах та докази оплати робіт від замовника.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції обґрунтовано поставив під сумнів необхідність залучення позивачем ТОВ «Ісіда Груп», як субпідрядної організації, для виконання робіт, оскільки згідно з дозвільними документами ТОВ «Промбудтехенерго» самостійно має право виконувати, зокрема, електромонтажні роботи. При цьому, за даними звітності позивача станом на серпень 2015 року штатна чисельність працівників становила 30 чоловік, тоді як з ТОВ «Ісіда Груп» у вказаний період перебувало в трудових відносинах 10 працівників, в тому числі 3 чоловіків та 7 жінок. Виходячи з обсягу та характеру виконуваної роботи, сумарних витрат праці робітників (7045,9 люд.-год. на обсяг робіт), працівники ТОВ «Ісіда Груп» мали б виконувати таку роботу протягом 88 днів. Разом з тим, договір підряду з вказаним контрагентом укладений лише 01.07.2015, тоді як договір з ДП «ХРТ Текстиль» укладений позивачем ще в грудні 2014 року, а узгоджений з замовником графік виконання робіт та оплати свідчить про поетапне їх виконання саме позивачем впродовж січня-серпня 2015 року.

Аналізуючи надані позивачем документи по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Ісіда Груп» колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що відображені в них господарські операції не підтверджують фактичного виконання таких робіт саме цією субпідрядною організацією, тому такі документи не можуть бути підставою для відображення господарських операцій у податковому обліку.

Отже, реальність здійснення господарських операцій між ТОВ «Промбудтехенерго» з ТОВ «Ісіда Груп» не підтверджена, а тому наявність у позивача договору та актів виконаних підрядних робіт, не є безумовною підставою для віднесення зазначених у них сум ПДВ до податкового кредиту.

За таких обставин, оскаржуване податкове-повідомлення рішення Залізничної ОДПІ № від 13 травня 2016 року, яким ТОВ «Промбудтехенерго» визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість в загальному розмірі 166059,00 грн. є обґрунтованим, а тому не може бути скасованим.

Посилання апелянта на наявність податкових накладних в електронному вигляді, та які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних не є достатнім підтвердженням здійснення господарських з ТОВ «Ісіда Груп», оскільки будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудтехенерго» залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у справі № 813/1679/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський

Повний текст ухвали

виготовлено 7.10.2016