Справа № 813/124/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Справа № 876/5108/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергоспецмонтаж" до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ТОВ "Західенергоспецмонтаж" звернулося в суд з позовом відповідача - ДПІ у Залізничному районі м. Львова, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення- рішення форми "Р" №/214, яким позивач збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток на суму 31077,00 грн., з яких 20718,00 грн. за основним платежем та 10359,00 грн. за штрафними санкціями та податкове повідомлення- рішення форми "Р" №/215, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на суму 550680,00 грн., з яких 367120,00 грн. за основним платежем та 183560,00 грн. за штрафними санкціями.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, прийняте Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області №/214 від 06 січня 2016 року. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення- рішення, прийняте Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області №/215 від 06 січня 2016 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що у ТОВ "Західенергоспецмонтаж" відсутні документи, що підтверджують транспортування ТМЦ, сертифікати якості, паспорти якості, паспорти та інструкції з експлуатації, сертифікати походження продукції, які б підтверджували якість, походження товару, а також їх відповідність технологічним нормам. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача (апелянта)- Боднар Л.М. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача - Вовчак А.В. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 11 по 17 грудня 2015 року ДПІ у Залізничному районі м.Львова провела позапланову виїзну перевірку ТОВ "Західенергоспецмонтаж" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, якою встановлено порушення вимог п.п.14.1.27 п.п.14.1.36, п.п.14.1.56, п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 138.2, п.п.138.10.2 п.138.10 ст.138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 20718,00 грн.; п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.56, п.п.14.1.231 п.14.1 ст. 14, п.44.1, п.44.2 ст. 44, п.198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього в сумі 367120,00 грн., в тому числі за лютий 2014 року на суму 222087,00 грн., за серпень 2014 року на суму 123973,00 грн., за грудень 2014 року на суму 21060,00 грн.

За результатами цієї перевірки складено Акт №1888/13-03-22-00-10/36361425 від 24 грудня 2015 року.

06 січня 2015 року на підставі вказаного акта ДПІ у Залізничному районі м.Львова прийняла податкове повідомлення-рішення форми "Р" №/214, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток на суму 31077,00 грн., з яких 20718,00 грн. за основним платежем та 10359,00 грн. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення форми "Р" №/215, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на суму 550680,00 грн., з яких 367120,00 грн. за основним платежем та 183560,00грн. за штрафними санкціями.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності податковим органом обставин, які б свідчили про фактичне нездійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки господарські операції позивача підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а правочини, укладені з контрагентами, не визнані у встановленому законом порядку недійсними. Висновки податкового органу про завищення податкового кредиту за результатами таких господарських операцій є безпідставними та необґрунтованими. Позивачем для перевірки представлено податковому органу ряд документів, які є належним підтвердженням реальності операцій між позивачем та контрагентами, а також свідчать про належне документування їх здійснення і вказують на коректність обчислення та сплати податків і зборів по таких операціях. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі помилкових висновків ДПІ у Залізничному районі м.Львова про порушення ТОВ "Західенергоспецмонтаж" податкового законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

Згідно з п.138.1, п.138.2 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 зазначеного Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 ПК України, протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 ПК України).

П.44.1 ст.44 ПК України визначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704.

Як вбачається з матеріалів справи, у період, що підлягав перевірці, ТОВ "Західенергоспецмонтаж" здійснювало господарські операції з ТОВ "Еколайн СТ", ТОВ "Мастер кабель Україна", ТОВ "Теплокомінвест".

Зокрема, 24 лютого 2014 року ТОВ "Західенергоспецмонтаж" та ТОВ "Еколайн-СТ" уклали договір №33-ПП поставки кабельно-провідникової продукції.

На підтвердження виконання умов цього договору позивач долучив відповідні податкові та видаткові накладні.

Факт транспортування підтверджується копією подорожнього листа вантажного автомобіля ГАЗ НОМЕР_1 за 27-28 лютого 2014 року, копією наказу директора ТОВ "Західенергоспецмонтаж" №5/1/1-в від 26 лютого 2014 року про службове відрядження працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у м. Київ з метою отримання електротехнічних матеріалів та документів у ТОВ "Еколайн-СТ".

Позивач належним чином відобразив у бухгалтерському та податковому обліку вказані господарські операції із контрагентом.

Розрахунки проведено у безготівковій формі, кредиторська заборгованість відсутня.

Також позивач підтвердив факт використання поставлених товарів у власній господарській діяльності, зокрема, з придбаних у ТОВ "Еколайн-СТ" електротехнічних товарів виготовлено обладнання засобів телемеханіки, що підтверджують відповідні відомості обладнання телемеханіки та матеріалів для телемеханізації ПС №227 Ч-3, П/ст. М-4, ПС №196 "Жовква", ПС №141 "Рава" та реалізовано це обладнання ПАТ "Львівобленерго", що підтверджується відповідними видатковими накладними.

03 червня 2014 року ТОВ "Західенергоспецмонтаж" та ТОВ "Мастер-кабель Україна" уклали договір №2304 поставки кабельно-провідникової та іншої електротехнічної продукції, зокрема, самонесучих проводів AsXSn в асортименті.

На підтвердження виконання умов цього договору позивач долучив відповідні податкові та видаткові накладні.

Факт переміщення товару підтверджується копією товарно-транспортної накладної №000007545 від 16 серпня 2014 року, відповідно до якої перевезення здійснювалося шляхом залучення ТОВ "Мастер-кабель Україна" перевізника - ТОВ "Інтерелектро-2010", за маршрутом; м. Київ, вул. Сирецька 25, А - Львівська обл., с. Сварява (Нова Скварява). Цей документ містить усі необхідні реквізити, зокрема, підписи та печатки осіб - учасників перевезення.

Позивач належним чином відобразив у бухгалтерському та податковому обліку вказані господарські операції із контрагентом.

Розрахунки проведено у безготівковій формі, кредиторська заборгованість відсутня.

ТОВ "Західенергоспецмонтаж" підтвердило факт використання поставлених товарів у власній господарській діяльності, зокрема, надав копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, актів приймання виконаних будівельних робіт, відповідних даним актам підсумкових відомостей ресурсів, з яких вбачається, що даний самонесучий провід AsXSn використано у технічному переоснащенні електромереж з застосуванням СІП в с. Н. Скварява Жовківського району Львівської області на замовлення ПАТ "Електро" на підставі Договору №22-НП.

03 березня 2014 року ТОВ "Західенергоспецмонтаж" уклало з ТОВ "Теплокомінвест" договір поставки №ДГ-03/03-1.

На підтвердження виконання умов цього договору позивач долучив відповідні податкові та видаткові накладні.

Факт переміщення товару підтверджується товарно-транспортними накладними №РН-0000240 від 15 грудня 2014 року, №РН-000241 від 23 грудня 2014 року, № РН-000241а від 24 грудня 2014 року.

Позивач належним чином відобразив у бухгалтерському та податковому обліку вказані господарські операції із контрагентом.

Розрахунки проведено у безготівковій формі, кредиторська заборгованість відсутня.

ТОВ "Західенергоспецмонтаж" підтвердило факт використання поставлених товарів у власній господарській діяльності, зокрема, при здійсненнні будівельних робіт на замовлення ПАТ "Львівобленерго", а саме: зовнішнє електропостачання житлового будинку фізичної особи ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1, що стверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт, акту приймання виконаних будівельних робіт, підсумкової відомості ресурсів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у податковому обліку понесені витрати на придбання товарів (робіт, послуг) мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

З огляду на викладене, надані платником податків- ТОВ "Західенергоспецмонтаж" на підтвердження свого права на податковий кредит докази підлягають оцінці у зазначеному аспекті.

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем первинні документи повністю відповідають вимогам до первинних документів, передбачених п.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", містять вичерпні дані щодо переліку придбаного і поставленого товару, наданих послуг, у повній мірі розкривають зміст та обсяг господарських операцій з ТОВ "Еколайн СТ", ТОВ "Мастер кабель Україна", ТОВ "Теплокомінвест".

Доказів, які б вказували на недійсність чи підробку первинних документів або їх невідповідність нормативно-правовим актам податковий орган не надав, а тому вказані документи мають статус юридично значимих.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ "Еколайн СТ", ТОВ "Мастер кабель Україна", ТОВ "Теплокомінвест", доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на відсутність якісних посвідчень або сертифікатів якості, документів, що підтверджують комплектність товарів, оскільки сертифікати якості на товар не є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки не містять інформації про господарську операцію та не підтверджують її здійснення, їх наявність не передбачена правилами ведення бухгалтерського та/або податкового обліку на підприємстві.

Наявність чи відсутність у позивача сертифікатів якості на придбану ним продукцію ніяким чином не впливає на право формування ним витрат та податкового кредиту, оскільки виникнення такого права закон пов'язує з іншими підставами, а саме: з фактом придбання товарів для використання в господарській діяльності та сплати при цьому в ціні товару податку на додану вартість.

Таким чином, контролюючий орган не може робити висновок про нереальність господарських операцій в залежності від наявності або відсутності сертифікатів якості на товар.

Колегія суддів також не приймає до уваги покликання апелянта на недоліки податкової правосуб'єктності контрагентів позивача, а саме: відсутність за місцем реєстрації (підприємства за юридичною адресою не знаходиться), що підтверджується актами про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача, як на доказ нереальності здійснення господарських операцій та порушення податкового законодавства позивачем, оскільки акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання є службовим документом органів податкової служби, який складається не за результатами здійснення органом державної податкової служби певних дій, зокрема, у зв'язку з проведенням зустрічної звірки, а у зв'язку із встановленням факту, що не дає змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання. Такий акт не може містити факти порушень податкового законодавства з питань повноти нарахування і сплати податків, оскільки зустрічна звірка, якою могли бути встановлені такі факти, не відбулась.

Безпідставними також є покликання апелянта на недоліки податкової правосуб'єктності ТОВ "Еколайн-СТ" у зв'язку з його відсутністю за юридичною адресою, а саме: відміткою станом на 23 березня 2015 року «стан платника податків: ТОВ "Еколайн-СТ" згідно з даними системи ІС "Податковий Блок" - "9" ("направлено повідомлення про відсутність за місцемзнаходження"), оскільки доказом відсутності контрагентів позивача за юридичною адресою є запис у ЄДРПОУ, інші докази, зокрема, дані податкового органу, які не належить до передбачених ст.69 КАС України доказів, ці обставини підтвердити не можуть, а отже й не можуть братися до уваги судом під час вирішення справи. Разом з тим, станом на час здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ "Еколайн-СТ" запис про відсутність цього підприємства за місцем реєстрації (чи місцем знаходження) не було внесено.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що факт знаходження контрагента позивача - ТОВ «Мастер-Кабель Україна» у зоні проведення АТО не є підставою для характеристики його діяльності як фіктивної.

Місцезнаходження підприємства, а також особливі умови його діяльності або перешкоди у цій діяльності (окупація, військові дії) не означають автоматичного визнання фіктивності правочинів, вчинених такими підприємствами. Більше того, законодавство створює спеціальні умови для таких суб'єктів господарювання, оскільки декларування і сплата податків ними є ускладненою або ж взагалі, практично неможливою.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Мастер-Кабель Україна» змінило місцезнаходження і тепер знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Білопольський шлях, 16.

Доводи податкового органу в цій частині є безпідставними.

Також під час апеляційного розгляду справи встановлено, що при проведенні перевірки ДПІ у Залізничному районі м.Львова взагалі не аналізувались первинні документи, в акті перевірки відсутні будь-які претензії податкового органу до первинних документів позивача.

Вказаний факт не заперечувався представником відповідача і при апеляційному розгляді цієї справи.

Крім того, відповідно до п.1.7 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 року N 327 передбачено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач повинен базувати свої висновки за результатами проведеної перевірки лише на підставі безпосереднього дослідження первинних документів.

Чинним законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування, достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема податкових накладних.

Матеріалами справи стверджується той факт, що господарські операції ТОВ "Західенергоспецмонтаж" з ТОВ "Еколайн СТ", ТОВ "Мастер кабель Україна", ТОВ "Теплокомінвест" у період, що підлягав перевірці, мали реальний характер, належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності, спричинили реальні зміни у майновому стані сторін, є економічно виправданими та відповідають основним видам господарської діяльності позивача, а тому ТОВ "Західенергоспецмонтаж" правомірно визначено розмір податкового кредиту за цими господарськими операціями та суми витрат, що враховуються при визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення від 06 січня 2016 року №/214 та №/215 прийняті неправомірно та підлягають скасуванню.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до переконання про те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року у справі № 813/124/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 03 жовтня 2016 року.