Справа № 147/586/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 147/586/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Савченко С.М.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

05 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ободівської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Тростянецького районного суду Вінницької області з адміністративним позовом в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення 37 сесії 6 скликання Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області від 17.09.2015 року щодо визнання рішення 35 сесії 6 скликання від 18.06.2015 року «Про розгляд заяви ОСОБА_2.» таким, що втратило чинність» та рішення 36 сесії 6 скликання від 17.07.2015 року «Про розгляд заяви ОСОБА_3.» таким, що втратило чинність.

Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 02 серпня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову.

До початку судового засідання від представника позивача (апелянта) надійшла заява про проведення судового засідання у відсутності апелянта та його представника.

Відповідач та треті особи явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням 35 сесії 6 скликання Ободівської сільської ради від 18.06.2015 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про надання їй дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку для оформлення в приватну власність земельної ділянки для виділення на місцевості за адресою: АДРЕСА_1 Цим же рішенням рекомендовано ОСОБА_3 звернутися до наступної сесії Ободівської сільської ради із заявою про вилучення із його користування земельної ділянки, орієнтовною площею 0,16 га , яка розташована на території Ободівської сільської ради, а саме: в АДРЕСА_2 та передати її у власність доньці ОСОБА_5

Рішенням 36 сесії 6 скликання Ободівської сільської ради від 17.07.2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено і вирішено вилучити із його користування за його добровільною згодою, земельну ділянку орієнтовною площею 0,16 га, яка знаходиться в АДРЕСА_2, та передати її у власність двом його донькам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у однакових та рівних частках (по 0,08 га кожній із вищевказаних доньок).

Рішенням 37 сесії 6 скликання Ободівської сільської ради від 17.09.2015 року визнано: рішення 35 сесії 6 скликання від 18.06.2015 "Про розгляд заяви ОСОБА_2." таким, що втратило чинність; рішення 36 сесії 6 скликання від 17.07.2015 року "Про розгляд заяви ОСОБА_3." таким, що втратило чинність".

Позивач вважаючи дії відповідача протиправними, звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що дії відповідача в даному випадку є правомірними та здійсненими в межах наданих йому повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 144 Конституції України визначає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини першою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Згідно з частиною шостою зазначеної статті виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням виконавчого комітету Ободівської сільської ради № 32 від 22.03.2013 року оформлено право приватної власності ОСОБА_2 в цілому на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 78,8 кв.м., житловою - 55,1 кв.м., з господарськими будівлями.

Рішенням виконавчого комітету Ободівської сільської ради № 18 від 24.03.2015 року присвоєно поштову адресу на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 в якому проживає ОСОБА_2 - АДРЕСА_1

17.09.2015 року на другому пленарному засіданні 37 сесії 6 скликання Ободівської сільської ради в результаті звернення до депутатів сільського голови ОСОБА_6, щодо скасування усіх рішень, які були прийняті за результатами розгляду заяв ОСОБА_2,, ОСОБА_3 та їхніх доньок з приводу користування земельною ділянкою розташованою в АДРЕСА_1, до вирішення питання із правоустановчими документами на житловий будинок, який розташований на вказаній земельній ділянці в АДРЕСА_1, (витяг з протоколу другого пленарного засідання 37 сесії 6 скликання від 17.09.2015 року Ободівської сільської ради - а.с. 10-11).

Оскаржуваним, в межах розгляду даної справи, рішенням Ободівської сільської ради від 17.09.2015 року рішення 35 сесії 6 скликання від 18.06.2015 року "Про розгляд заяви ОСОБА_2." та рішення 36 сесії 6 скликання від 17.07.2015 року "Про розгляд заяви ОСОБА_3." визнано такими, що втратили чинність.

В подальшому, рішенням 6 сесії 7 скликання Ободівської сільської ради від 14.04.2016 року № 149-06/2016 визнано такими, що втратили чинність рішення виконавчого комітету Ободівської сільської ради від 22.03.2013 року за № 32 "Про оформлення права приватної власності на житловий будинок в АДРЕСА_1" та рішення виконавчого комітету Ободівської сільської ради від 24.03.2015 року за № 18 "Про присвоєння поштової адреси по АДРЕСА_1

Таким чином, матеріалами справи підтверджується той факт, що на підставі названих вище рішень Ободівської сільської ради від 18.06.2015 року та від 17.07.2015 року, які визнані такими, що втратили чинність, не виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Стосовно правомірності винесення Ободівською сільською радою рішення визнання такими, що втратили чинність рішення сільської ради від 18.06.2015 року та від 17.07.2015 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною десятою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009р. №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) встановлено, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на певній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення і скасування. Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів невідповідності законам України визнаються незаконними у судовому порядку. Однак, Конституційним Судом вказано, що це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою змінити або скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності законам України). Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, змінювати їх у випадках, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

У той же час, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема: відсутність факту виконання рішення, що скасовується; відсутність факту виникнення правовідносин, пов'язаних з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб'єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

Як було встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, на підставі рішень Ободівської сільської ради від 18.06.2015 року та від 17.07.2015 року, які визнані такими, що втратили чинність, відповідні правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, на даний час не виникли.

З огляду на викладене, колегія судів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Ободівська сільська рада приймаючи рішення про визнання такими, що втратили чинність свої попередні рішення діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням наданих повноважень, дотримуючись принципу рівності перед законом.

В даному випадку, позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що рішенням 37 сесії 6 скликання Ободівської сільської ради від 17.09.2015 року порушено її права.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і вірно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 02 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.