Справа № 591/2141/16-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 р.Справа № 591/2141/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 09.08.2016р. по справі № 591/2141/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про зобов"язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якому просив суд зобовязати Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести перерахунок розміру його пенсії, виключивши з періоду, за який враховується заробітна плата/дохід для обчислення пенсії, вибрані ним періоди.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 15.04.2016 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Суми і особисто ознайомився з розрахунком його пенсії, з якого йому стало відомо, що з періоду, за який враховується заробітна плата/дохід для обчислення пенсії без його вибору був виключений період з 01.07.2000 року по 31.07.2004 року. 19.04.2016 року він звернувся з заявою про перерахунок його розміру пенсії. Листом від 27.04.2016 року за №177/Р відповідач відмовив у проведенні перерахунку.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 09.08.2016 року у справі № 591/2141/16-а відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про зобовязання вчинити певні дії.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Позивач в судовому засіданні судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача відповідачів в судове засідання не заявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, на давав письмові заперечення в яких вказав, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі повного,Ю всебічного вивчення всіх обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 15.04.2016 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Суми і особисто ознайомився з розрахунком його пенсії, з якого йому стало відомо, що з періоду, за який враховується заробітна плата/дохід/ для обчислення пенсії без його вибору був виключений період з 01.07.2000 року по 31.07.2004 року.

19.04.2016 року позивач звернувся з заявою про перерахунок розміру пенсії.

Листом від 27.04.2016 року за №177/Р відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що діючим законодавством виключення одного чи декількох місяців не підряд із страхового стажу не передбачено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Згідно з п.2 Положення управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» чітко передбачено, що за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата /дохід/ для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов»язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Тобто, у вказаній нормі Закону уточнюється які саме періоди роботи підряд може бути виключено із страхового стажу зокрема це:

- будь який період незалежно від перерв протягом якого особа, яка підлягала загальнообовязковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття /абз. 3 ч.1 ст. 24/;

- будь який період незалежно від перерв протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю /крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності/ /абз. 3 ч.1 ст. 24/;

- будь який період незалежно від перерв протягом якого особа отримувала матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації /абз. 3 ч.1 ст. 24/;

- будь який період страхового стажу підряд.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що виключення одного чи декількох місяців не підряд із страхового стажу вказаною нормою Закону, як зазначає позивач діючим законодавством не передбачено.

Щодо посилань позивача на виключення періоду з 01.07.2000 року по 31.07.2004 року для обчислення пенсії без його вибору, колегія суддів зазначає що оскільки із стажу позивача може виключено один із періодів, страхового стажу підряд, та у звязку з неможливістю виключення обраних позивачем періодів, Сумським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області було виключено із страхового стажу ОСОБА_1 найбільш невигідний для нього період, врахування якого призвело б до зменшення розміру його пенсії, що підтверджується копіями матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області як субєкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Комінтернівського районного суду міста Харкова від 22.08.2016 року у справі № 641/5569/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 09.08.2016р. по справі № 591/2141/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 07.10.2016 р.