Справа № 826/11258/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Голосіївського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Голосіївського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Відповідач, ВРАЦС у Голосіївському районі) про зобов'язання внести зміни до актового запису про смерть ОСОБА_3 НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме - змінити ім'я померлої з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з викладеним у вказаній ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Наголошує на тому, що судом було застосовано приписи нормативних актів, які на момент виникнення спірних правовідносин втратили чинність, а відтак, оскільки, на переконання Апелянта, даний спір є публічно-правовим, висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі є передчасним.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини підлягають вирішенню у порядку ЦПК України, що прямо передбачено положеннями ст. 161 Кодексу про шлюб та сім'ю України, а також ст. 266 ЦПК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При цьому приписи ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплюють, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як зазначено в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту абзаців 2-3 пункту 3 вказаної постанови Пленуму ВАС України випливає, що суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

З наведеного випливає, що законодавець, вказуючи про можливість оскарження а адміністративному порядку будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, не зазначив чітких критеріїв віднесення певного спору до публічно-правового чи, відповідно, приватноправового.

Судовою колегією враховується, що правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану регулюються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Приписи ч. 1 ст. 22 Закону визначають, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що державна реєстрація є одним із способів впливу держави на формування та розвиток публічно-правових відносин, зокрема, у сфері забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою факту, зокрема, смерті.

При цьому, за наслідками розгляду заяви про внесення змін до актового запису цивільного стану орган державної реєстрації актів цивільного стану приймає рішення у вигляді висновку про внесення змін до актового запису або відмову в ньому.

Тобто, у правовідносинах між фізичною особою та відділом державної реєстрації актів цивільного стану з приводу державної реєстрації актів цивільного стану фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті останній виступає в якості суб'єкта владних повноважень, який у передбаченому чинним законодавством порядку здійснює владно-управлінські функції.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що цей спір не належить до адміністративної юрисдикції, є передчасним та таким, що не відповідає вимогам процесуального права.

Крім того, судова колегія погоджується з твердженням Апелянта, що, посилаючись на приписи Кодексу про шлюб та сім'ю України та Цивільного процесуального кодексу України від 18.07.1963 року, Окружний адміністративний суд м. Києва не врахував, що дані нормативні акти втратили чинність на момент виникнення спірних правовідносин, а відтак питання підвідомчості вказаних спорів не регулюють.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи, що у межах спірних правовідносин Відповідач є суб'єктом владних повноважень, оскільки виконує владно-управлінські функції по відношенню до Позивача, судова колегія приходить до висновку про помилковість твердження Окружного адміністративного суду м. Києва про необхідність розгляду даної справи у порядку ЦПК України.

Крім того, аналогічні спори є предметом розгляду судів у порядку КАС України, що випливає, зокрема, зі змісту ухвал Вищого адміністративного суду України від 19.05.2016 року у справі №К/800/29101/15 та від 10.08.2016 року у справі №К/800/66443/13.

Відповідно до ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, направивши справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 199, 204, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Голосіївського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зобов'язання вчинити дії - скасувати.

Справу направити до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.