Справа № 826/9919/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 вересня 2016 року № 826/9919/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.05.2016 року ВП №51260714, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Аерофлот-російські авіалінії" звернулось до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві з позовом, у якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 31.05.2016 року №51260714, винесену Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що боржником, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження є ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії», водночас місцезнаходженням постійно діючого органу ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії» (станом на дату подачі позовної заяви ПАТ «Аерофлот-російські авіалінії») є Російська Федерація, а саме: м. Москва, вул. Арбат, 10, що підтверджується Статутом ПАТ «Аерофлот-російські авіалінії», затвердженого річними загальними зборами ПАТ «Аерофлот» 22.06.2015 року. Крім того, позивач, не є власником майна, що знаходилось би на території, на яку поширюються функції Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

При цьому, позивач зазначив, що виконавче провадження ВП №51260714 було відкрито за виконавчим документом строк пред'явлення якого до виконання минув. Також позивач посилався на те, що відповідачем було порушено строк направлення оскаржуваної постанови.

Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення та клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В наданих письмових запереченнях представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав того, що 30.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, копію якої направлено на адресу стягувача.

Суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

23.01.2015 Державною авіаційною службою України прийнято постанову №2219 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, якою накладено на публічне акціонерне товариство "Аерофлот - російські авіалінії" штраф у сумі 136 000,00 грн.

31.05.2016 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан Інною Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51260714 з примусового виконання постанови №2219, виданої 23.01.2015 Державною авіаційною службою України. Відповідно до зазначеної постанови документ про примусове виконання поданий 27.05.2016.

Публічне акціонерне товариство "Аерофлот - російські авіалінії" не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження від 31.05.2016 №51260714, вважаючи її такою, що підлягає скасуванню, звернулось до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 зазначеного Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Пунктом 8 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно з частинами четвертою та шостою статті 129 Повітряного кодексу України штраф сплачується не пізніше п'ятнадцяти днів з дня вручення або отримання суб'єктом авіаційної діяльності надісланої копії постанови уповноваженого органу з питань цивільної авіації про накладення штрафу. У разі якщо штраф не сплачено у строки, встановлені частиною четвертою цієї статті, примусове виконання постанови про накладення штрафу здійснюється державною виконавчою службою в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частинами першою та другою статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 25 зазначеного Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

При цьому, зі статті 24 зазначеного Закону чітко слідує, що поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання допускається виключно щодо документа виданого судом. Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що документ про примусове виконання - постанова Державної авіаційної служби України №2219 від 23.01.2015 - поданий до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві 27.05.2016, тобто з пропуском однорічного строку, встановленого приписами пункту 2 частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи приписи статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" у відповідача були відсутні підстави для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.05.2016 №51260714 про примусове виконання постанови Державної авіаційної служби України №2219 від 23.01.2015 про стягнення боргу у сумі 136 000,00 грн., оскільки станом на момент винесення вказаної постанови завершився строк для пред'явлення даного виконавчого документа до виконання. Іншого з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено.

Також, позивач стверджує, що старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан Інна Леонідівна безпідставно визначила в постанові про відкриття виконавчого провадження від 31.05.2016 №51260714 про примусове виконання постанови Державної авіаційної служби України №2219 від 23.01.2015 про стягнення боргу у сумі 136 000,00 грн. місцезнаходження публічного акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 112-а, чим порушив приписи статті 20 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно частини першої статті 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Згідно доводів позивача, публічне акціонерне товариство "Аерофлот-російські авіалінії" знаходиться за адресою: Російська Федерація, м. Москва, вул. Арбат, 10.

На підтвердження зазначеного позивач надав копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб за основним державним реєстраційним номером публічного акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" 661 від 01.07.2015, статуту публічного акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії", в яких зазначена адреса позивача: Російська Федерація, м. Москва, вул. Арбат, 10.

При цьому, наведені вище доводи позивача підтверджуються наданими письмовими запереченнями відповідача, в яких зазначено, що представництво ПАТ «Аерофлот» не має статусу юридичної особи, а відтак місцезнаходженням постійно діючого органу ПАТ «Аерофлот» є 119002, м. Москва, вул. Арбат, 10. При цьому, за адресою: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 112-а майно, що належало б ПАТ «Аерофлот» на праві власності відсутнє, у зв'язку з чим виконавчий документ підлягає поверненню з правом повторного пред'явлення до виконання у встановлений законом строк.

Стаття 6 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Враховуючи, що станом на момент вирішення даної справи, в матеріалах справи міститься постанова старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан Інни Леонідівни про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2016 року (ВП №51260714), суд приходить до висновку про відсутність порушеного права позивача, що, як він зазначив при зверненні до суду з даною позовною заявою, полягає у протиправному прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження №51260714.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.05.2016 року ВП №51260714 з примусового виконання постанови Державної авіаційної служби України №2219 від 23.01.2015 року.

При цьому, суд звертає увагу, що визнання вказаної вище постанови про відкриття виконавчого провадження протиправною, не призведе до відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав відсутності порушеного права позивача станом на момент вирішення даної справи по суті.

З урахуванням вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для присудження судових витрат на користь позивача відсутні.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Аерофлот-російські авіалінії" відмовити повністю.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов