Справа № 826/25860/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

28 вересня 2016 року м. Київ № 826/25860/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В., Уповноважена особа, відповідач), з урахуванням зави про зміну предмету позову, про:

- визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 004-28520-180215 від 18.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», та застосування наслідків недійсності (нікчемності) правочину, яке оформлене наказом від 16.09.2015 № 813 (зі змінами згідно наказу від 22.09.2015 № 836);

- зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування на підставі договору банківського вкладу (депозиту) № 004-28520-180215 від 18.02.2015 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (у межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн.).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва про відкриття провадження в адміністративній справі від 26 листопада 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, третя особа).

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 28.09.2016 всіх осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку про розгляд справи в письмовому провадженні.

Під час розгляду справи в письмовому провадженні судом встановлено, що 10 лютого 2016 року Конституційним Судом України відкрито провадження за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст. ст. 21, 22, ч. ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України.

В силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України може визнати неконституційним правовий акт повністю або в окремій його частині.

В силу вимог ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Частиною 3 ст. 61 Закону України «Про Конституційний Суд України» передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи за конституційним поданням чи конституційним зверненням виявлено невідповідність Конституції України інших правових актів (їх окремих положень), крім тих, щодо яких відкрито провадження у справі, і які впливають на прийняття рішення чи дачу висновку у справі, Конституційний Суд України визнає такі правові акти (їх окремі положення) неконституційними.

Відповідно до ст. 69 вказаного Закону рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 70 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку. Конституційний Суд України має право зажадати від органів, зазначених у цій статті, письмового підтвердження виконання рішення, додержання висновку Конституційного Суду України.

Частиною 6 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2000 року у справі № 1-31/2000 (про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) передбачено, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, у випадку визнання неконституційними норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» такі втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення. Проте, Конституційний Суд України вправі визначити у своєму рішенні, порядок і строки його виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Разом з тим, визнання неконституційними норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо відповідності їх Конституції України може призвести до порушення його логічної структури, зумовити появу прогалин у ньому. У зв'язку із цим, може виникнути необхідність вжиття додаткових заходів щодо забезпечення виконання прийнятого рішення.

Отже, за результатами розгляду подання щодо конституційності положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правове регулювання суспільних відносин, пов'язаних із предметом даного спору, в залежності від рішення Конституційного Суду України може змінитися. Вказане підтверджує висновок про істотність результатів розгляду судом конституційної юрисдикції подання Верховного Суду України для прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній адміністративній справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що невизначеність у питанні про те, чи відповідають положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Конституції України, зокрема, щодо конституційності наділення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб функцією нагляду за банками, та необхідність забезпечення конституційних прав і свобод сторін у справі унеможливлює розгляд даної адміністративної справи до вирішення справи, яка перебуває на розгляді Конституційного Суду України, що є підставою для зупинення провадження в адміністративній справі відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС України.

З огляду на викладене, з метою повного та об'єктивного розгляду справи, для недопущення порушення прав сторін у справі, суд приходить до висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі.

Керуючись ст. 128, п. 3 ч. 1 ст. 156, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Зупинити провадження в адміністративній справі № 826/25860/15 до винесення Конституційним Судом України рішення за наслідками розгляду подання Верховного Суду України від 08 липня 2015 року щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст. ст. 21, 22, ч. ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України.

2. Зобов'язати сторін негайно повідомити суд про сплив обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі.

3. Копії ухвали про зупинення провадження у справі невідкладно надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її оскаржує, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.М. Погрібніченко