Справа № 822/1622/16
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1622/16

Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

05 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та Прокуратури Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Хмельницької області, в якому просив: визнати протиправними дії прокуратури Хмельницької області щодо не нарахування та невиплати заробітної плати та інших виплат за період з 15.07.2015 по 14.12.2015 включно відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язати прокуратуру Хмельницької області здійснити перерахунок на виплату заробітної плати, інших виплат за період з 15.07.2015 року по 14.12.2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» з врахуванням вже здійснених виплат за цей період; зобов'язати прокуратуру Хмельницької області нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, тобто з 14 грудня 2015 року по 29 грудня 2015 року.

Постановою Хмельницького окружного суду від 02 вересня 2016 року позов задоволено частково. Зобов'язано прокуратуру Хмельницької області нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, тобто з 14 грудня 2015 року до 29 грудня 2015 року. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, в яких просили постанову суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явивилися.

Крім того, представником відповідача надіслано заяву про розгляд справи без участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, апеляційну скаргу прокуратури Хмельницької області - задовольнити частково, постанову суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, позивач з 11.07.2013 р. працював в органах прокуратури.

Наказом прокурора Хмельницької області від 11.12.2015 року № 1692к ОСОБА_2 14.12.2015 року звільнено з посади прокурора прокуратури Полонського району та органів прокуратури у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

У послідуючому, позивач звертався із письмовими зверненнями, а саме: від 28.01.2016 року, від 26.02.2016 року, від 08.04.2016 року, до відповідача з проханням здійснити перерахунок його заробітної плати за період з 15.07.2015 року по 14.12.2015 року та виплатити непогашену різницю в заробітній платі у відповідності до ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року.

Відповідачем на звернення позивача відповідно надано письмові відповіді, згідно яких у прокуратури Хмельницької області відсутні підстави для перерахунку заробітної плати.

Позивач, вважаючи дані відмови незаконними та такими, що порушують його права, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно ненараховано та невиплачено середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, тобто з 14 грудня 2015 року по 29 грудня 2015 року, з чим не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Законом України №1697-VII "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України.

Так, 15.07.2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року, згідно п. 1-1 "Перехідних положень" якого до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури.

Частиною 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Статтями 8, 13 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяг витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

За вимогами статті 89 Закону України "Про прокуратуру" фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України. Фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період (ст. 90 Закону України "Про прокуратуру").

Абзацами другим та третім пункту 9 "Прикінцевих положень" Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" № 80-VIII від 28.12.2014 року встановлено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік, а також, що положення частини другої статті 33, статті 81 Закону України "Про прокуратуру" (Голос України, 25.10.2014 року, № 206) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 року, визначено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури.

Так, Законом України № 79-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" внесено зміни до Бюджетного кодексу України № 2456-VI від 08.07.2010 року, розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" якого доповнено пунктом 26, яким серед іншого встановлено, що норми і положення статті 81, пунктів 13, 14 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України від 14 жовтня 2014 року "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Колегія суддів зазначає, що Бюджетним кодексом України із змінами і Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" по-іншому врегульовано відносини в частині визначення розміру посадових окладів прокуратури і, враховуючи, що ці закони були прийняті 28.12.2014 року, тобто пізніше, ніж Закон України "Про прокуратуру", то вони мають пріоритет у застосуванні.

Наведені положення дають підстави для висновку, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості - збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у відповідному розмірі.

З розрахункових листів про нараховану ОСОБА_2 заробітну плату за 2015 рік вбачається, що позивачу прокуратурою Хмельницької області заробітна плата нараховувалась виходячи з посадового окладу, який передбачений діючим законодавством, а саме постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 року.

За приписами ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Згідно наказу № 1692к від 11.12.2015 року, відділу фінансування та бухгалтерського обліку належить провести розрахунок з позивачем по заробітній платі та інших грошових виплатах.

Пунктом 3 ч.1 ст.11 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що керівник регіональної прокуратури призначає на посади та звільняє з посад прокурорів регіональних та місцевих прокуратур у встановленому цим Законом порядку.

Із листів - звернень позивача до прокуратури Хмельницької області від 28.01.2016 року, від 26.02.2016 року, від 08.04.2016 року, слідує, що останній звертався до відповідача щодо нарахованої та виплаченої заробітної плати за період з 15.07.2015 року по 14.12.2015 року.

Крім того, позивачем надано до суду першої інстанції розрахунковий лист за 2015 рік, в якому зазначено нарахування помісячно (оклад, доплата за класний чин, вислуга років, лікарняний, відпустки, компенсація невикористаних відпусток, преміювання згідно наказів, індексація доходів, вихідна допомога, ОВР, матеріальна допомога до відпустки та матеріальна допомога СПП) та утримання (виплата заробітної плати, податок з доходів фізичних осіб, ЄСВ: держслужба, ЄСВ: лікарняні підприємства, ЄСВ: лікарняні ФСС, утримання 1-денного заробітку, військовий збір, аванс, внутримісячні виплати кас).

Колегія суддів зазначає, що реалізація Закону України "Про прокуратуру" щодо заявлених позовних вимог є неможливою з огляду на положення постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" №505 від 31.05.2012 року та Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік".

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі №21-1461а15 та від 30.03.2016 року у справі №822/504/13-а.

При вирішенні спору, суд враховує, що у рішенні від 26.12.2011 року №20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, тобто з 14.12.2015 року по 29.12.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Як вбачається з матеріалів справи, прокуратурою області ОСОБА_2 за період роботи з 01.12.2015 по 14.12.2015 нараховано та виплачено заробітну плату в сумі 1150 грн.

Для здійснення у повному обсязі нарахувань та виплат працівникові згідно п.п. 2 п.2 постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів виконавчої влади, органів прокуратури, суддів та інших органів» та наказу Міністерства праці України від 02.10.1996 №77 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, суддів та інших органів» необхідно наказ щодо виплати премій, який приймається виключно в кінці місяця.

Підпунктом 2 п. 2 вказаних постанов КМУ передбачено, що керівники органів прокуратури здійснюють преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Наказ щодо виплат премій №1757к прийнятий прокурором області 25.12.2015. При цьому, за вказаним наказом зобов'язано працівникам органів прокуратури області виплатити премію у значно більшому розмірі (180%) ніж остання виплачувалася раніше. Вказане підтверджується довідкою прокуратури області від 09.06.2016 №18-371 вих.-16 про заробіток відповідача приєднаною ним до матеріалів позову (липень 2015 рік - 5409,33 грн., серпень - 5409,33 грн., вересень - 4470,59 грн., жовтень - 5750,12 грн., листопад - 13420,12 грн., грудень - 13055,43 грн.).

Таким чином, після прийняття прокурором області 25.12.2015 року наказу щодо виплат премій ОСОБА_2 проведено її нарахування за підсумками місяця і 29.12.2015 виплачено 9034,43 грн.

Наведені обставини підтверджуються і Положенням про преміювання працівників органів прокуратури України затвердженого наказом Генерального прокурора України від 18.06.2015 №84. Зокрема, згідно п. 3.1 Положення щомісячно, до 17 числа, розрахункові суми заробітної плати, які будуть спрямовані на преміювання працівників лише погоджуються з Генеральним прокурором України, прокурорами обласного рівня. (надано до суду апеляційної інстанції).

Таким чином, провівши аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Прокуратури Хмельницької області задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.