Справа № 348/406/16
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року Справа № 876/4536/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2016р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання нечинним рішення та скасування рішення щодо позбавлення пенсії, зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

02.03.2016р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати рішення УПФ України в Івано-Франківській області про припинення виплати призначеної йому пенсії з 01.04.2015 року протиправним і скасувати, скасувати утримувати в майбутньому з пенсії податку, зобов»язати УПФ України в Івано-Франківській області поновити йому виплату пенсії з жовтня 2015 року у призначеному розмірі та стягнути з УПФ України в Івано-Франківській області суму вилученої пенсії за період з жовтня 2015 року по даний час.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 05.10.2003 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримував пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Після призначення пенсії працює на виборній посаді сільського голови с.Перерісль з 15.11.2015 року.

Виплату пенсії припинено, оскільки з 02.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», в п.9 ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено «Тимчасово у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України не виплачуються». Вважає, що позбавлення його пенсії здійснено з порушенням його конституційних прав.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.06.2016р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо невиплати позивачу пенсії з 15.11.2015 року. Зобов»язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити позивачу виплату пенсії, починаючи з 15.11.2015 року. В решта позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач, який покликаючись на неповне з»ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з 01.04.2015 внесено зміни до ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», зокрема, щодо особливого порядку виплати пенсії працюючим пенсіонерам.

За нормами цієї ж статті в редакції Закону України від 24.12.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених, зокрема Законом України «Про державну службу», призначені пенсії не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 (із змінами внесеними згідно із Законом № 213-УІІІ від 02.03.2015), та у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 (із змінами внесеними згідно із Законом №911-VIII від 24.12.2015) посадовим особами місцевого самоврядування у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Тому виплата пенсії незалежно від її виду у період роботи на посаді в органах місцевого самоврядування з 01.04.2015 припиняється (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється чинність пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та осіб, на яких поширюється дія пункту 3 Прикінцевих положень Закону від 02.03.2015 №213-УІІІ, а з 01.01.2016 також крім ветеранів військової служби та осіб, на яких поширюється дія пункту 3 Прикінцевих положень Закону від 24.12.2015 №911-УІІІ).

Будь-які відомості про наявність інвалідності чи документи, які б підтверджували, що позивач є учасником бойових дій чи ветераном військової служби, в матеріалах пенсійної справи відсутні.

З урахуванням вимог Законів від 02.03.2015 №213-УІІІ та від 24.12.2015 №911 -VIII у зв'язку з роботою на спецпосаді в період дії особливого періоду виплату пенсії позивачу з 01.12.2015 припинено та з 15.11.2015 по 30.11.2015 обчислено переплату пенсії в сумі 2216,79 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, представника пенсійного органу, яка просить задоволити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 05.10.2003 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

15 листопада 2015 року ОСОБА_1 було обрано Переріслянським сільським головою на виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року, присвоєно 7 ранг, четвертої категорії посадової особи місцевого самоврядування.

З 15 листопада 2015 року позивачу було припинено виплату пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року.

01 лютого 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення пенсії.

03 лютого 2016 року листом №60/Н-15 відповідач повідомив позивача про відмову у продовженні виплати пенсії з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року та про відсутність у позивача права на отримання пенсії за вислугу років до кінця 2015 року, а саме про неможливість одночасного перебування на державній службі та виплати пенсії.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу слід поновити виплату пенсії, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати, зазначених у ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», виходячи з наступного:

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення»,Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, яким внесено зміни до ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в результаті чого абз.2 ч.1 ст.47 замінено п'ятьма абзацами такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 1 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення».

Також, вказаним Законом внесено зміни до ст.37 Закону України «Про державну службу», зокрема, ч.4 замінено чотирма частинами такого змісту:

«Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2016 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку і на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Крім того, вищезазначеним Законом частину сьому статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24 грудня 2015 року у ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» цифри і слова «1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року» замінено цифрами і словами «1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року», тобто дію зазначеної норми продовжено на 2016 рік.

У відповідності до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року, порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Таким чином, законодавчо встановлено заборону з 01 квітня 2015 року виплати пенсій, призначених відповідно до законодавства України, в тому числі і Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, які працюють на окремих посадах, в тому числі відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24 грудня 2015 року внесено зміни до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», абзаци другий і третій якої викладені в такій редакції: «Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Також вказаним Законом абзаци 1 та 2 ч.4 ст.37 Закону України «Про державну службу» викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Згідно ч.5 ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку і на умовах, передбачених цим Законом, виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 січня 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, працюючи на посаді Переріслянського сільського голови, є посадовою особою місцевого самоврядування і його правовий статус визначено Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку , визначеному законодавством України про державну службу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з урахуванням норм Закону України «Про державну службу» позивач має право на призначення пенсії відповідно до спеціального закону - Закону України «Про державну службу», а тому положення ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в чинній редакції розповсюджується на позивача.

Зазначена норма є чинною, та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, визначених Законом України «Про державну службу», відповідач з 01 квітня 2015 року тимчасово припинив виплату пенсії позивача у відповідності до норм чинного законодавства України.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Наведеною нормою не передбачено обов'язку органів пенсійного Фонду щодо відновлення виплати пенсії як такої, у тому числі і призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому посилання на вказану норму, як на підставу відновлення з 01 червня 2015 року виплати пенсії є необґрунтованим. Єдина підстава, за наявності якої відбувається поновлення виплати пенсії, у відповідності до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є звільнення з роботи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у відновленні виплати пенсії з 01 грудня 2015 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним пенсійним законодавством України, зокрема, на виконання приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24 грудня 2015 року.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у рішеннях Вищого адміністративного суду України від 25.02.2016 року, 19.05.2016 року, 19.07.2016 року (справи №№К/800/40894/15, К/800/52480/15, К/800/6387/16 відповідно).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову - ч.2 згаданої статті.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з»ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає до скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову, що узгоджується з положеннями п.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ст.94 ч.2 КАС України, з позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.94, 160 ч.3, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.1, 4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - задоволити.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2016р. по справі №348/406/16-а - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 606 (шістсот шість) грн. 32 коп. сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець

повний текст виготовлено 07.10.16р.