Справа № 809/3148/15
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 р. Справа № 876/5996/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року про залишення заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без руху в справі за позовом ОСОБА_2 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

У С Т А Н О В И В:

21 липня 2016 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування вимог цієї заяви, заявник як на підставу для перегляду рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами посилається на висновок судово-економічної експертизи від 22 червня 2016 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року заяву про перегляд постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року за нововиявленими обставинами залишено без руху з мотивів необґрунтованості обставин, які заявник вважає нововиявленими та несплати судового збору.

Не погодившись з цим судовим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, де просить скасувати ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року та прийняти нове судове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт, зазначає, що в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами він вказав на обставини, які вважає новоявленими, а саме висновок судово-економічної експертизи та додав довідку з податкової інспекції про відсутність доходів для сплати судового збору за подання заяви.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову ухвалу, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Згідно ч.1, 2 ст. 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Суд першої інстанції вказав, що в порушення вищевказаного припису, заявником не надано належних доказів, які б підтверджували наявність нововиявлених обставин, а заявником вказано обставини, які могли бути відомі на момент розгляду справи.

Такий висновок суду першої інстанції не може вважатися правильним, оскільки розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявлними обставинами та встановлення нововиявлних обставин це процес аналогічний судовому розгляду адміністративного позову. Суд на стадії прийняття заяви не може встановлювати чи є обставина нововиявленою чи ні, оскільки таким чином нівелюється сама процедура розгляду цієї заяви. Такі обставиними повинні встановлюватися за наслідками вивчення заяви в рамках процедури розгляду в судових засіданнях, в тому числі із заслуховуванням пояснень сторін.

В заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами згідно п.5 ч.1 ст.248 КАС України зазначаються обґрунтування з посиланням на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, однак суд не вправі вимагати від особи подання цих доказів, якщо вони не були подані разом зі заявою, так як базовий принцип судочинства - принцип змагальності, полягає у свободі надання особою певних доказів.

Наведене положення Кодексу адміністративного судочинства говорить про те, що певні обґрунтування нововиявлених обставин і вказівка на докази, що їх підтверджують повинні бути зазначені лише в заяві і не обов'язково додані до неї.

На підставі аналізу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами судом апеляційної інстанції з'ясовано, що заявник вказав, що на його думку є нововиявленою обставиною та доказ, що підтверджує її, а саме висновок судово-економічної експертизи. Про це заявник зазначив також у додатках до заяви.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, судом невірно залишено заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами без руху з цієї підстави.

Крім того, згідно ч.4 ст.248 КАС України, до заяви додається документ про сплату судового збору.

Заявником при поданні заяви не подано документу, що підтверджує сплату судового збору, однак зазначено, що його майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір та долучено довідку від 02.06.2016 року №6421/09-15-08-01-009/943 про відсутність доходів за період з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року.

Суд апеляційної інстанції надаючи оцінку цим доводам заявника разом з поданою довідкою, вважає, що такі є підставними та на думку суду вказують на матеріальне становище заявника, при якому останній дійсно не має можливості сплати судовий збір в розмірі 80,39 грн., так як за попередніх три місяця не отримав жодних доходів.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, останній виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Зокрема, в рішенні від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» суд вказав, що положення стосовно сплати державного мита для подачі скарги та про забезпечення сторін у справі копіями цієї скарги слугує меті забезпечення належного адміністрування правосуддя. Сторони, яких це стосується, можуть резонно сподіватися що ці правила будуть реалізовуватись на практиці. Не дивлячись на це, такі правила чи їх застосування не повинно радикально позбавляти сторін у справі можливості скаржитись до суду.

Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв'язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992р.).

В рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги підлягають до задоволення, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи на продовження розгляду.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.199, ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 245, ст. 248, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року в справі №809/3148/15 - скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 10.10.2016 року