Справа № 803/240/16
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року № 876/3421/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.,

за участі секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобовязання вчинити дії, стягнення бюджетного відшкодування,

встановив:

У березні 2016 року позивач ФОП ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, ГУ Державної казначейської служби України у Волинській області, в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_1 ОДПІ форми «В1» від 01.02.2016 р. № НОМЕР_1 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 51757 грн. за жовтень 2015 року та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 25787,5 грн.; 2) зобовязати ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області надати ГУ ДКС України у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України на користь позивача 51757 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; 3) стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 51757 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Відповідачі позову не визнали, у суді першої інстанції подали заперечення, просили в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18.04.2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № НОМЕР_1 від 01.02.2016 року. Зобов'язано ОСОБА_1 об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України в користь ОСОБА_2 податку на додану вартість в сумі 51757 грн.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції від 18.04.2016 року не погодився відповідач ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи, обставини справи досліджені судом неповно та не об`єктивно, а тому постанова суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що підприємцем ОСОБА_2 завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2015 р. на загальну суму 51757 грн.. Судом не взято до уваги не використання позивачем легкового автомобіля «Scoda Octavia» в оподатковуваних операціях, хоча позивач включив 36767 грн. до податкового кредиту у звязку з його придбанням. Крім того, позивачем завищено суму бюджетного відшкодування за жовтень 2015 р. на 14990 грн. у звязку з заниженням податкових зобовязань на суму по придбанню пального, що віднесено до податкового кредиту та не використовувалось у підприємницькій діяльності.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 18.04.2016 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що в період з 13.01.2016 року по 18.01.2016 року ОСОБА_1 ОДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування ФОП ОСОБА_2 сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2015 року, що виникло за рахунок від'ємного значення ПДВ, що декларувалося в жовтні 2015 року. За результатами перевірки складено Акт від 19.01.2016 року № 116/17-03/НОМЕР_2 (а.с. 7-16).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем пп.«а» п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 «б» ст.200 ПК України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій декларації за жовтень 2015 року на суму 51757 грн.. Такі висновки податкового органу обґрунтовуються тим, що ФОП ОСОБА_2 придбано у ТзОВ «Кондор-Авто» легковий автомобіль «Skoda Octavia» на загальну суму (з ПДВ) 220600 грн., проте в порушення пп.«а» п.198.5 ст.198 ПК України занижено податкові зобов'язання з ПДВ за жовтень 2015 року на загальну суму 36767 грн. так як до податкового кредиту можливе включення податку на додану вартість по транспортним засобам, зареєстрованих лише на суб'єкта господарювання (а не на приватну особу) за умови використання їх в оподатковуваних операціях. Також платником податку не підтверджено використання та списання за перевірений період пального, придбаного в Україні в кількості 6118,52 л. та завищено податковий кредит за жовтень 2015 року на суму 14990,37 грн. податку на додану вартість (6118,52 л. х 14,70/6, де 14,70 грн. - вартість дизельного пального).

На підставі акта перевірки від 19.01.2016 року ОСОБА_1 ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення від 01.02.2016 року №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 51757 грн. за жовтень 2015 року та накладено штрафні (фінансові) санкції в сумі 25787,50 грн. (а.с. 6).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ОСОБА_1 ОДПІ від 01.02.2016 р. № НОМЕР_1, з врахуванням наступного.

Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.1 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України).

Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України).

У випадку якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами. (п. 198.5 ст. 198 ПК України).

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спірні правовідносини полягають в тому, що згідно податкової звітності з ПДВ за жовтень 2015 року позивачем включено до складу податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість за придбаний автомобіль «Skoda Octavia» на загальну суму 36767 грн. та суми сплаченого податку на додану вартість за придбане дизельне паливо на загальну суму 14990 грн..

Купівля позивачем у ТзОВ «Кондор-Авто» легкового автомобіля «Skoda Octavia» на загальну суму (з ПДВ) 220600 грн. підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу №РН-0000627 від 06.10.2015 року, видатковою накладною №РН-0000627 від 06.10.2015 року, актом прийому-передачі транспортного засобу від 06.10.2015 року, технічним паспортом автомобіля CXT 484713 від 07.10.2015 року.

Наказом ФОП ОСОБА_2 від 06.10.2015 року №1/с автомобіль «Skoda Octavia» д.н.з. АС5000В надано у використання в господарській діяльності, витрати на ПММ та обслуговування автомобіля здійснюються за рахунок коштів ФОП ОСОБА_2.

У зв'язку з придбанням легкового автомобіля «Skoda Octavia» ФОП ОСОБА_2 включив до податкового кредиту 36767 грн., зокрема, за видатковою накладною №РН-0000627 від 06.10.2015 року, що відображено в акті перевірки.

Відповідно до пункту 6 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, передбачено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами, тому у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не передбачено зазначення як їх власник фізичної особи-підприємця.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит за операціями з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені ПК України. Факт використання позивачем придбаного транспортного засобу у його господарській діяльності підтверджується наказом-розпорядження №1/с від 06.10.2015 року «Про використання службового автомобіля», подорожніми листами службового легкового автомобіля №01/10/2015 за період з 06.10.2015 року по 31.10.2015 року, №01/00/2015 за період з 01.11.2015 року по 30.11.2015 року, №01/12/2015 за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року.

Таким чином, є безпідставним твердження апелянта про заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ за жовтень 2015 року на суму 36767 грн..

Також, суд першої інстанції сформував обєктивний висновок щодо використання позивачем пального в кількості 6118,52 л. в межах господарської діяльності і правильності віднесення суми ПДВ в розмірі 14990 грн. до податкового кредиту за жовтень 2015 року.

Так, позивачем включено до складу податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість за придбане дизельне паливо в жовтні 2015 року на загальну суму 50165 грн.. Суми сплаченого позивачем податку на додану вартість за придбане пальне вказані у податкових накладних. Зазначене також підтверджується додатком 1 до акта перевірки №116/17-03/НОМЕР_2 від 19.01.2016 року. З шляхових листів (а.с. 64-87) видно, що вони відкриті в жовтні 2015 року і по них використано разом з залишками 7180 літрів. Дані шляхові листи не враховувались при перевірці, оскільки рейси по них були закінчені в листопаді 2015 року. Таким чином ці листи закриті в наступному періоді. Отже, використання пального в кількості 6118,52 л. підтверджено матеріалами справи.

Тому, платник податків мав право включити суми сплаченого в жовтні 2015 року податку на додану вартість за придбане пальне незалежно від того, чи використовувалося воно у межах господарської діяльності протягом звітного періоду, та незалежно від кількості його залишків на кінець звітного періоду.

Відносно позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 51757 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, то суд апеляційної інстанції враховує, що постанова суду першої інстанції від 18.04.2016 року в частині щодо відмови у задоволенні зазначеної позовної вимоги, не оскаржується позивачем.

Відносно позовної вимоги про зобовязання ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області надати ГУ ДКС України у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України на користь позивача 51757 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, то суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення цієї позовної вимоги, з врахуванням наступного.

Статтею 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200-7 ст.200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону (п. 200-8 ст. 200 ПК України).

Контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (п.200-12 ст.200 ПК України).

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу, орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (п.200-13 ст.200 ПК України).

Частиною другою пункту 200.15 статті 200 ПК України визначено, що після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування або шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку, або шляхом оформлення (випуску) казначейського фінансового векселя (за згодою платника податків) протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Пунктом 200.23 статті 200 ПК передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, після закінчення встановлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, згідно з яким стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної податкової служби (пункт 23).

Пунктами 6, 7 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затв. постановою КМ України від 17.01.2011 року № 39, встановлено, що у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 ПК підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування ПДВ, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування ПДВ (далі - висновок), у якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету і протягом трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ, та п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування ПДВ, - подає такий висновок органові державної казначейської служби.

Відповідно до пункту 9 Порядку, на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Таким чином, бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК та Порядком, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Головне Управління Державної казначейської служби України у Волинській області не отримувало висновку ДПІ щодо здійснення бюджетного відшкодування позивачу ПДВ у розмірі 51757 грн. та не вчиняло дій (рішень, бездіяльності) щодо відмови у такому відшкодуванні.

Вказана вище сума для бюджетного відшкодування була неузгодженою на час заявлення позовної вимоги про її стягнення і на час судового вирішення справи.

Тому, відсутні підстави для примусового стягнення в судовому порядку вказаної суми бюджетного відшкодування ПДВ, чи для примусового зобовязання ОСОБА_1 ОДПІ подати висновок про бюджетне відшкодування з ПДВ.

Одночасно, суд апеляційної інстанції зазначає, що у вказаних судом першої інстанції постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 року (справа № 2а/0570/07001/2012) та від 02.12.2015 року (справа № 826/17403/14) відображена правова позиція щодо правильного способу захисту позивача за обставин протиправної бездіяльності податкового органу в умовах наявного права позивача на таке бюджетне відшкодування.

Таким чином, являється передчасною, а отже безпідставною позовна вимога про зобовязання надати висновок про бюджетне відшкодування з ПДВ.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржену постанову суду першої інстанції від 18.04.2016 року слід скасувати частково, а саме в частині щодо зобовязання ОСОБА_1 ОДПІ надати ГУ ДКС України у Волинській області висновок про бюджетне відшкодування ПДВ, і в цій частині прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині оскаржену постанову суду від 18.04.2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області задоволити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобовязання вчинити дії, стягнення бюджетного відшкодування скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовної вимоги про зобовязання ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України в користь ОСОБА_2 податку на додану вартість в сумі 51757 грн., і в цій частині прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про зобовязання ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України в користь ОСОБА_2 51757 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

В решта частині постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

ОСОБА_3

Повний текст постанови виготовлено 03.10. 2016 року.