Справа № 818/1007/16
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 р. Справа № 818/1007/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Цабеки К.Є.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представників третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1007/16

за позовом ОСОБА_6

до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Дельта банк", Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта банк",

про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.08.2016р. №30728902, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру №119, розташовану у будинку №45 по вул. Холодногірській у м. Суми, за ПАТ «Дельта банк».

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ПАТ «Дельта банк», коли була наявна заборона відчуження майна, що згідно з п.5 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Зокрема, на квартиру №119, розташовану у будинку №45 по вул. Холодногірській у м. Суми, було накладено арешт ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.04.2016р. в порядку забезпечення позову ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань ліквідації ПАТ «Дельта банк», ПАТ «Дельта Банк», третя особа: Приватне підприємство «Клімат-С», про визнання договору іпотеки припиненим. Отже, приватний нотаріус повинна була відмовити в реєстрації за банком права власності на нерухоме майно, оскільки на час вчинення нею реєстраційних дій в Єдиному реєстрі містився запис про арешт квартири. Крім того, на думку позивача, приватний нотаріус в даному випадку не мала повноважень приймати рішення про державну реєстрацію права власності, оскільки нею не вчинялися нотаріальні дії з цим майном, що суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. №868, наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013р. №607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» та Указу Президента України від 06.04.2011р. №401/2011 «Про затвердження Положення про Державну реєстраційну службу України». Також позивач зазначає, що побоюючись втрати свого житла, він сплатив Публічному акціонерному товариству «Дельта банк» заборгованість у повному обсязі в сумі 206 199,72грн. та звернувся із позовом до Ковпаківського районного суду м. Суми про визнання іпотечного договору від 30.03.2013р. припиненим у звязку з виконанням основного зобовязання, який рішенням суду від 02.06.2016р. було задоволено. Таким чином, прийняте відповідачем рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру №119, розташовану у будинку №45 по вул. Холодногірській у м. Суми, за ПАТ «Дельта банк» винесене з порушеннями, внаслідок чого підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з вище викладених підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову (а.с.42-44), пояснивши, що приватний нотаріус правомірно здійснила державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна за ПАТ «Дельта банк» на підставі рішення Апеляційного суду Сумської області від 25.12.2015р. у справі №592/6264/15-ц, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №КЮ-ВКЛ-2017006 від 29 березня 2013 року станом на 18 травня 2015 року в розмірі 206199грн.72коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 30.03.2013р., шляхом визнання права власності за банком на трьохкімнатну квартиру №119, загальною площею 61,43кв.м., жилою площею 38,1кв.м., що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська, буд.45, вартістю 448571грн., яка на праві власності належить ОСОБА_6 Зокрема, відповідно до п.6 ч.1 ст. 24 Закону України N1952-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для відмови в державній реєстрації можуть бути наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, проте згідно з п.1 ч.4 ст.24 цього ж Закону відмова в державній реєстрації з вищезазначеної підстави не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відтак, приватний нотаріус як державний реєстратор з відповідними повноваженнями мала право приймати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно згідно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього, незважаючи на накладення арешту на квартиру ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.04.2016р. в порядку забезпечення позову у справі №592/3175/16-ц.

В судовому засіданні представники третіх осіб проти задоволення позову заперечували (а.с.59-62), зазначивши, що пунктом 7.2 іпотечного договору від 30.03.2013р. передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, серед іншого, і на підставі рішення суду, яким у даному випадку було рішення Апеляційного суду Сумської області від 25.12.2015р. у справі №592/6264/15-ц про визнання права власності на квартиру за ПАТ «Дельта банк». Станом на день розгляду справи судом заборгованість за кредитним договором повністю не погашена та складає 77 192грн.01коп., з яких: 4298, 25грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 38539,46грн. сума заборгованості за нарахованими процентами, 5699,42грн. розмір пені за несвоєчасне повернення процентів, 275,33грн. сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, 379,55грн. сума трьох процентів річних від суми прострочених відсотків, 28000 грн. штрафи згідно з п.4.2 кредитного договору. Тому вважають, що в задоволенні позову слід відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступні підстави.

Під час розгляду справи встановлено, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 02.08.2016р. №30728902 зареєстровано право приватної власності на квартиру №119, розташовану у будинку №45 по вул. Холодногірській у м. Суми, за ПАТ «Дельта банк» (а.с.54).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2014 N1952-IV (далі - Закон), відповідно до ст.2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст.10 Закону N1952-IV визначено, що державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Згідно з ч. 5 ст. 3 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя, крім державної реєстрації права власності та інших речових прав, що проводиться нотаріусами незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п'ятим цієї частини. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до пункту 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Статтею 18 Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Так, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 56 Порядку для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Дія цього пункту не поширюється на випадки:

державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, реєстрація яких проведена до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду;

державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «Дельта Банк» та ПП «Клімат-С» укладено договір кредиту №КЮ-ВКЛ-2017006 від 29 березня 2013 року (а.с.10-12), згідно з яким кредитор надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобовязується своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобовязання за цим договором.

Пунктом 1.1.1 договору визначено, що надання кредиту здійснюється окремими частинами (кожна одиниця окремо транш, а у сукупності транші), в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 200000грн. та зменшенням максимального ліміту заборгованості у порядку, зазначеному в п.1.1.2 договору, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 27,99% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 28 березня 2016 року включно, на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що забезпеченням позичальником (ПП «Клімат-С») виконання своїх зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги за цим договором, виступає забезпечення, яке не суперечить вимогам кредитора та діючого законодавства України, про що укладаються відповідні договори, а саме: договір іпотеки житлової квартири, загальною площею 61,43кв.м., що розташована за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська, буд.45, вартістю 448571грн., та належить ОСОБА_6 (п.1.3.1), та договір поруки, що укладений з ОСОБА_6

Так, між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 30.03.2013р., відповідно до якого позивачем передано в іпотеку з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору, належне йому на праві власності нерухоме майно квартиру №119, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 61,43кв.м., жилою площею 38,1кв.м., що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська, буд.45 (а.с.13).

Згідно п. 4.5.1, п.4.6.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку (терміну) виконання зобовязання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконано, а також у разі порушення позичальником зобовязання за кредитним договором чи іпотекодавцем зобовязань за цим договором, а також інших обовязків іпотекодавця та/або позичальника.

Відповідно до п. 7.2 договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.

Згідно з п.7.3 цього ж договору іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п.7.2 договору (а.с.14, зворотній бік).

Отже, підставою для задоволення вимог іпотекодержателя може бути рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили.

В даному випадку ПАТ «Дельта банк», за яким було зареєстровано право власності на квартиру №119, розташовану у будинку №45 по вул. Холодногірській у м. Суми, є іпотеко держателем згідно з договором від 30.03.2013р. (а.с.13-15)ё крім того, державна реєстрація права власності проводилася на підставі рішення Апеляційного суду Сумської області від 25.12.2015р. у справі №592/6264/15-ц, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №КЮ-ВКЛ-2017006 від 29 березня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за банком на нерухоме майно (а.с.24-27).

Таким чином, приймаючі рішення по суті спору, судом враховано, що станом на час спірних правовідносин 02.08.2016р. рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього набрало законної сили, а тому було підставою для державної реєстрації.

При цьому згідно зі ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, відповідно до п.6) ч.1 вказаної статті наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно з Інформаційною довідкою (а.с.55-57) 19.04.2016р. державним реєстратором ОСОБА_8, Ковпаківський відділ ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, були зареєстровані обтяження на квартиру №119, розташовану у будинку №45 по вул. Холодногірській у м. Суми, у вигляді арешту нерухомого майна.

Зокрема, в матеріалах справи міститься копія ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.04.2016р. про забезпечення позову у справі №592/3175/16-ц ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань ліквідації ПАТ «Дельта банк», ПАТ «Дельта Банк», третя особа: Приватне підприємство «Клімат-С», про визнання договору іпотеки припиненим, якою накладено арешт на належну позивачу квартиру (а.с.28).

Відтак, на думку позивача, приватний нотаріус повинна була відмовити банку у здійсненні державної реєстрації права власності на це нерухоме майно з посиланням на п.6 ч.1 ст.24 Закону N1952-IV.

Проте суд не приймає доводи позивача та звертає увагу на п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини 1 цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Разом з тим вказане рішення від 25.12.2015р. у справі №592/6264/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру за ПАТ «Дельта банк» є таким, що набрало законної сили, та було надано відповідачу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято уповноваженою особою, відповідно до норм Закону та Порядку, представником банку було подано всі визначені згадуваними нормативно-правовими актами документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності останнього.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З приводу посилань представників позивача на наявність рішення Ковпаківського районного суду в м. Суми від 02.06.2016р. у справі №592/3175/16-ц, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03.08.2016р. (а.с.29-33), яким визнано припиненим договір іпотеки від 30.03.2013р., укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта банк», у звязку з припиненням основного зобовязання, а також на копію квитанції від 05.01.2016р., відповідно до якої позивач як майновий поручитель-іпотекодавець погасив кредит за договором №КЮ-ВКЛ-2017006 від 29 березня 2013 року, в сумі 206 199,72грн. (а.с.34), суд зазначає, що законодавством, яке регулює порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не передбачено подання разом з копією рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, копій документів, що підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором.

Крім того, вказане вище рішення суду про припинення іпотечного договору набрало законної сили 03.08.2016р., тобто після прийняття приватним нотаріусом рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за банком та внесення відповідного запису до реєстру, та на час прийняття такого рішення відповідачем в Державному реєстрі іпотек містилися відомості про предмет іпотеки за іпотечним договором від 30.03.2013р., укладеним між ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_1, - квартиру в АДРЕСА_1 (а.с.55, зворотній бік).

Щодо посилань представників позивача на положення наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013р. №607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» та Указу Президента України від 06.04.2011р. №401/2011 «Про затвердження Положення про Державну реєстраційну службу України», як на підставу для відмови в задоволення позовних вимог, необхідно відмітити, що наказ Міністерства юстиції України від 02.04.2013р. №607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» втратив чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 15.12.2015р. №2586/15, а Указ Президента України від 06.04.2011р. №401/2011 визначає не порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а основні завдання, повноваження, порядок формування та склад Укрдержреєстру як центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України та входить до системи органів виконавчої влади, та не врегульовує спірні правовідносини.

Натомість, в даному випадку відповідач діяв як державний реєстратор з належними на те повноваженнями, а посилання позивача на не вчинення ним нотаріальних дій одночасно з державною реєстрацією прав на нерухоме майно як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог є необґрунтованими, оскільки в даному випадку реєстрація права власності проводилася на підставі рішення суду, а не внаслідок укладення правочину про відчуження квартири, а отже нотаріальної дії щодо посвідчення правочинів і не могло бути вчинено разом з державною реєстрацією права власності на квартиру за банком у розумінні глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за №282/20595).

Крім того, стаття 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на порушення вимог якої ОСОБА_1 посилається в своєму позові, станом на день прийняття оскаржуваного рішення була викладена в іншій редакції і не передбачала таких вимог.

Законом України N1952-IV не встановлено заборони нотаріусам приймати рішення про реєстрацію права власності на підставі рішень судів, що набрали законної сили, а лише встановлено положення, відповідно до якого державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва має проводитися саме нотаріусом, яким вчинено таку дію (ч.5 ст.3).

При цьому, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.11.2015р. №834-VIII встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом нотаріуси наділяються повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та можуть здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна.

Отже, приватний нотаріус правомірно здійснила державну реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ «Дельта Банк».

Зважаючи на вищенаведене, виходячи з наявних матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Дельта банк", Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта банк", про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 05.10.2016 року.

Суддя О.О. Осіпова