Справа № 819/1216/16
Суддя: Осташ А.В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1216/16

12 жовтня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, суддя Осташ А.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області

про внесення змін до актового запису цивільного стану, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до адміністративного суду з позовом до Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області (далі - відповідач) про зобов'язання Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області внести зміни до актового запису про народження №193 складеного 27 лютого 1962 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у відомостях про національність батька - ОСОБА_2, змінити національність батька дитини з «українець» на «поляк».

Позивач в судове засідання не прибула, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що листом №1130/09-03-07 щодо надання роз'яснення Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області повідомлено, що прохання заявниці щодо зміни щодо національності батька дитини з "українець" на "поляк" задовольнити немає можливості, у зв'язку з тим, що основним підтверджуючим документом національності батька заявниці є актовий запис про його шлюб №128 від 13 квітня 1958 року, де національність нареченого зазначено українець, а отже помилки в актовому записі про народження в графі національність батька - українець не допущено.

Відповідач в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Письмових заперечень чи будь-яких інших заяв від відповідача до суду не надходило.

Частинами четвертою статті 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, оскільки в судове засідання особи, які беруть участь у справі, не прибули, тому судовий розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в місті Тернополі Тернопільської області в батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується витягом з Державної реєстрації актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження виданим Тернопільським міським відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Тернопільській області 27 вересня 2016 року (а.с. 7).

Однак, в актовому записі про народження допущено помилку, оскільки у відомостях про національність батька дитини - ОСОБА_2, зазначено національність «українець», а не «поляк». Натомість, як видно з встановлених судом обставин справи, батько позивачки за національністю є поляк.

Вищезазначені факти доводяться наступними письмовими доказами, а саме:

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з скороченого витягу із свідоцтва Польської народної республіки серії 101/1933 від 20.04.1989 року про народження батька позивачки ОСОБА_2, який є поляком (а.с.10).

У зв'язку з цим, позивачка звернулася до відповідача із заявою щодо внесення змін до актового запису про її народження №193 складеного 27 лютого 1962 року, в якій просила змінити національність батька дитини - з "українець" на "поляк".

За результатами розгляду даної заяви, Тернопільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області 28 вересня 2016 року надав лист щодо надання роз'яснення №1130/09-03-07, яким повідомлено, що прохання заявниці щодо внесення змін щодо національності батька дитини з "українець" на "поляк" задовольнити немає можливості, у зв'язку з тим, що основним підтверджуючим документом національності батька заявниці є актовий запис про його шлюб №128 від 13 квітня 1958 року, де національність нареченого зазначено українець, а отже помилки в актовому записі про народження в графі національність батька - українець - не до допущено (а.с.8).

Не погоджуючись із відповіддю відповідача позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Суд вважає, що не внесення змін в актовий запис про народження заявника порушує право ОСОБА_1 на відновлення етнічного походження свого роду та особисті немайнові права, визначені Законом України "Про національні меншини", виходячи з наступного.

Статтею 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" визначено, що до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст. 4 Закону "Про національні меншини в Україні" відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Згідно з приписами ч.2 ст.300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року "Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

З вищезазначених документів, вбачається, що батько позивачки за національністю поляк, тому, відповідно саме ця дійсна національність має бути зазначена в актовому записі про народження ОСОБА_1.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон) відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять держави) реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі - Правила).

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

За приписами п.п. 1.7 та 1.16 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Пунктом 2.16. Правил передбачено, що зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду (п. 2.16.7. Правил)

Відповідно до п. 2.22 Правил після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається для вручення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. На свідоцтві проставляється штамп "Повторно". Свідоцтво про державну реєстрацію, подане заявником для внесення змін, анулюється та знищується у встановленому порядку.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" від 7.07.1995 року № 12 у разі відмови органом РАЦС внести зміни до актів громадянського стану, заяви з цього приводу підлягають розгляду в судовому порядку.

Пунктом 2.16.7. Правил передбачено, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

З урахуванням та на підставі наведених норм чинного законодавства, встановлених в процесі розгляду обставин справи, та враховуючи те, що позивач бажає встановити свою національну приналежність, а саме обрати національність її батька, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Тернопільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_1 №193 складений 27 лютого 1962 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, а саме: у відомостях про національність батька дитини - ОСОБА_2, змінити національність з "українець" на "поляк".

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.