Справа № 2а/0570/2160/2011
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а/0570/2160/2011

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 р. Справа № 2а/0570/2160/2011

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Мангуської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Кальчицький елеватор»

про стягнення простроченої заборгованості у сумі

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2011 року апеляційна скарга Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Нальчицький елеватор» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 9 березня 2011 року по справі № 2а/0570/2160/2011 залишена без задоволення, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 9 березня 2011 року по справі № 2а/0570/2160/2011 залишена без змін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року, у зв’язку із захопленням будівлі Донецького окружного адміністративного суду невідомими особами в період проведення антитерористичної операції на території міста Донецька, судове провадження в адміністративній справі було відновлене в частині процесуальних документів, постановлених Донецьким окружним адміністративним судом під час розгляду та вирішення справи по суті та письмових доказів, що були надані сторонами по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року була здійснена заміна позивача ДПІ у Володарському районі Донецької області на позивача - Мангуську об’єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області.

25 липня 2016 року Вищім адміністративним судом України була постановлена ухвала, якою касаційна скарга Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Кальчицький елеватор» задоволена частково та постанова Донецького окружного адміністративного суду від 9 березня 2011 року, ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2011 року були скасовані та справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Кальчицький елеватор» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 02080776, що підтверджується довідкою Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебуває на податковому обліку Мангуській об’єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, взятий на облік платника податків 15 травня 1996 року за № 284, що підтверджується довідкою від 29 липня 2010 року № 73/28-10/113.

З метою стягнення на користь Державного бюджету України вказаної заборгованості податковим органом направлено позивачу першу та другу податкові вимоги від 25 серпня 2010 року № 1/38 та від 06 жовтня 2010 року № 2/39. Фактичною підставою для складення вказаних податкових вимог слугувало отримання подання Управління державного казначейства у Володарському районі від 17 січня 2011 року № 1 щодо наявності у відповідача заборгованості перед Державним бюджетом України, яка виникла у зв’язку з отриманням бюджетної позички згідно з Порядком надання і повернення бюджетної позички для фінансування державного контракту 1995 року на поставку до державних ресурсів зерна, сортового і гібридного насіння зернових культур, затвердженого спільним наказом Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України та Міністерства сільського господарства і продовольства України від 12 липня 1995 року № 119/109/193, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14 вересня 1995 року за № 334/870 (далі – Порядок № 119/109/193), та Порядку надання і повернення бюджетної позички на закупівлю продовольчого зерна, елітного і сортового насіння за державним замовленням 1996 року від 11 квітня 1996 року № 72/113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 04 червня 1996 року за № 265/1290 (далі – Порядок № 72/113).

Згідно з частиною 2 статті 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» у 2010 році органи державної податкової служби України визначено органами стягнення заборгованості суб'єктів господарювання перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі (кошти від повернення якої надходять за кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 2801380, 2801400, 2801410, 2801440, 3511530, 3511550, 3511560, 3511630, 3511660), а також заборгованості з відсотків за користування позиками, наданими за рахунок коштів, залучених державою, та з плати за надання гарантій та позик, отриманих за рахунок коштів, залучених державою та/або під державні гарантії. При цьому така заборгованість вважається податковим боргом і стягується відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Таким чином, Закон про державний бюджет на 2010 рік визначає зазначену заборгованість як податковий борг і передбачає її стягнення відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

У відповідності до пункту 1.3 статті 1 Закону № 2181-ІІІ податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 5.4.1. пункту 5.4 статті 5 Закону № 2181-ІІІ сумою податкового боргу визнається узгоджена сума податкового зобов’язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею.

Згідно з підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону № 2181-ІІІ у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Якщо контролюючий орган, що провів процедуру узгодження суми податкового зобов'язання з платником податків, не є податковим органом, такий контролюючий орган надсилає відповідному податковому органу подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків, а також розрахунок його розміру, на підставі якого податковий орган надсилає податкові вимоги.

Таким чином, заборгованість позивача за бюджетними позичками не є боргом у розумінні пункту 1.3 статті 1 Закону № 2181-ІІІ, процедура стягнення якого передбачає надсилання податковим органом податкових вимог відповідно до підпункту 6.2.1 пнкту 6.2 статті 6 Закону № 2181-ІІІ, проте є податковим боргом в силу статті 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», стягнення якого здійснюється органами державної податкової служби України.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 11 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року № 509-XII органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірі, встановлених законодавством, а також стягувати до державного бюджету суми заборгованості суб'єктів господарювання за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, та нарахованої на неї пені у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону № 2181-ІІІ активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 10 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 № 509-XII податковим інспекціям було надано право подавати до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Таким чином, органи державної податкової служби, отримавши відповідне подання управління державного казначейства щодо наявності у підприємства заборгованості перед державним бюджетом, мало право на звернення до суду про стягнення такої заборгованості.

Відповідач вказує, що ним були виконані вимоги контракту, Дослідним підприємством «Приазов’я» була прийнята сільськогосподарська техніка, але разом з тим, між Дослідним підприємством «Приазов’я» та відповідачем контракт про постачання сільськогосподарської продукції у вигляді 87 т. пшениці м’якої третього класу укладений не був, у зв’язку з чим він вважає, що заборгованість за бюджетною позичкою ним прийнята не була.

Вищий адміністративний суд України при направленні справи на новий розгляд в своїй ухвалі зазначив, що суди неповно встановили обставини, що мають значення для справи. Зокрема, суди з метою з’ясування дійсних прав та обов’язків за договорами не встановили, чи укладався окремо договір про надання позички, хто були сторонами за цим договором, умови цього договору, хто зі сторін договорів від 31 березня 1997 року № 6 та від 12 листопада 1997 року № 36 є товаровиробником, а також інші умови останніх договорів.

Суд ухвалою від 8 вересня 2016 року зобов’язав позивача надати суду належним чином засвідчені копії договорів про надання позички, договорів від 31 березня 1997 року № 6, від 12 листопада 1997 року № 36, письмові пояснення щодо того, чи укладався окремо договір про надання позички, хто були сторонами за цим договором, умови цього договору, хто зі сторін договорів від 31 березня 1997 року № 6, від 12 листопада 1997 року № 36 є товаровиробниками, а також інші умови договорів. Проте позивач не надав суду витребувані докази та будь-які пояснення по суті справи, тому суд позбавлений можливості перевірити правильність та повноту дійсних договірних прав та обов’язків відповідача. Крім того, матеріали справи у зв’язку з незаконним захопленням будівлі Донецького окружного адміністративного суду були втрачені і ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року втрачене провадження в адміністративній справі було відновлено лише частково. В матеріалах справи відсутні договори, за якими позичка була надана, а також договори від 31 березня 1997 року № 6 та від 12 листопада 1997 року № 36 та ці договори не були надані суду позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами, в розумінні статей 70, 71 КАС України, наявність заборгованості у відповідача, заявленої до стягнення, внаслідок чого суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті 6 жовтня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.