Справа № 344/2950/16-а
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/2950/16-а
Провадження № 2-а/344/180/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Польської М.В.

при секретарі с/з: Дзюбак Х.Б.

за участю позивача ОСОБА_3, представник відповідача 1,2 Гнип І.Я., представника третьої особи - Жиляка М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, міського голови м.Івано-Франківська Марцинківа Р.Р., третя особа - КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», про визнання незаконним дії виконкому Івано-Франківської міськради, дії міського голови пов'язані з рішенням виконкому №674, визнання незаконним та скасування рішення виконкому №674 (р.4 п.4.1), стягнення судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в березні 2016 року в суд з адміністративним позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради міського голови м.Івано-Франківська Марцинківа Р.Р., третя особа - КП «ЄРЦ», про визнання незаконним дії виконкому Івано-Франківської міськради, дії міського голови пов'язані з рішенням виконкому від 10.12.2015 року №674 «Про житлові питання», визнання незаконним та скасування рішення виконкому від 10.12.2015 року №674 «Про житлові питання» (р.4 п.4.1), стягнення судових витрат

Ухвалою суду від 11.03.2016 року до участі у справі залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» (замість КП «ЄРЦ», змінена назва).

В судовому засіданні представник позивача та позивач вимоги адміністративного позову підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити надавши пояснення по суті вимог.

Представник відповідача 1,2 в судовому засіданні вимоги позову заперечив, вважаючи, що право позивача оскаржуваним рішенням не порушується, а рішення є законним та обґрунтованим, що прийнято в межах повноваження відповідача 1, щодо відповідача 2, то такі вимоги є безпідставними, оскільки жодні рішення (розпорядження) міський голова не приймав.

Представник третьої особи вважає позовні вимоги безпідставними, а припущення позивача про можливе надання кімнати гуртожитку в подальшому іншій особі, є не що іншим як припущенням.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 10.12.2015р. №674 «Про житлові питання» пунктом 4.1 закріплено, як гуртожиток для проживання малих сімей, за КП «ЄРЦ» (колишня назва КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія») кімнату №19 житловою площею 12.2 м.кв. в будинку №10А на вул.Військових ветеранів, на підставі поданого клопотання КП «ЄРЦ», визнано недійсним рішення виконкому від 15.12.2009р. №641 (п.5.1) щодо закріплення даної кімнати за ЖЕО №2 (а.с.54-56).

Обґрунтовуючи вимоги позову, позивач та його представник зазначили про те, що позивач проживає в цьому гуртожитку в кімнаті №17, яка в одному блоці з кімнатою №19, та бажає покращити свої житлові умови, шляхом розширення площі. При цьому на виконання рішення судів про виселення, спірна кімната №19 так і залишається не звільненою громадянами, яких виселили без надання іншого приміщення. А тому, передача не звільненої кімнати комунальному підприємству, на думку позивача, порушує його право на надання йому даної кімнати.

Дійсно, як слідує з матеріалів справи, рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.11.2014р. за позовом виконкому Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа ОСОБА_3 про виселили без надання іншого приміщення, задоволено (а.с.12-13). Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.12.2014р. рішення першої інстанції скасоване в частині виселення ОСОБА_8 (а.с. 14-15), залишені без змін ухвалою ВССУ від 09.12.2015р. (а.с.16-17).

Даними рішеннями також встановлено, що рішенням Івано-Франківської міської ради від 31.01.2012 року гуртожитки, що перебували на балансах ЖЕО міста, було передано на баланс КП «Дирекція замовника», в т.ч. гуртожиток по АДРЕСА_1, який має статус гуртожитка для проживання сімей. При цьому, що ОСОБА_7, який зареєстрований у кімнаті №16 цього гуртожитку, але фактично з 2001 року проживав у кімнаті №19, звертався в судовому порядку про визнання права користування кімнатою №19, і рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.03.2013р, що набрало законної сили, йому було відмовлено. Також, як вбачається зі звернення позивача до міського голови у листопаді 2014р. (а.с.18-19), цим же рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.03.2013р, що набрало законної сили, ОСОБА_3 як третій особі з самостійними вимогами було відмовлено у наданні йому права користування даним житловим приміщенням та видачу ордеру.

Однак, дані рішення судів, на які посилається позивач як на підставу доводів позовних вимог, стосуються вивільнення (звільнення) кімнати №19 гуртожитку, але не розподіл її чи необхідність видачі ордеру власником приміщення, яким є територіальна громада, іншій особі.

Позивач також суду доводив те, що оскільки спірна кімната колись була закріплена за ЖЕО №2, а він певний період там працював, йому ЖЕО №2 кімнату №19 не надав порушуючи його право на розширення житла, а тому він має право на надання йому даної кімнати. Проте, відхиляючи такі доводи, суд зазначає, що предметом спору є не надання позивачу даної кімнати, а оскарження не індивідуального рішення виконавчого органу ради, яке стосується передачі з балансу на баланс приміщення гуртожитку, з врахуванням ліквідації ЖЕО міста.

Судом встановлено також з досліджених матеріфалів справи, що позивач перебуває на квартирному обліку при виконкомі у списках загальної черги з 21.03.2007 року за №7318, а житлові приміщення гуртожитку надаються громадянам у порядку черговості (а.с.20, 24).

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень визначених законом приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ст. 15 Житлового кодексу Української РСР, визначені повноваження виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах Рад у межах і в порядку, встановлених законодавством.

Відповідно до статті 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових приміщень і гуртожитків. Правовий режим гуртожитків урегульовано главою 4 цього Кодексу.

За вимогами ст.127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті міської ради. Ця ж норма закріплена і п.2, 5 Примірного положення про гуртожитки , затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. N 208 «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки». За змістом ст. ст. 127 - 131 ЖК Української РСР та п. 3 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради міністрів УРСР від 3 червня 1986 року, передбачено, що гуртожитки - це спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Згідно ст.128,129 ЖК України, п.10 Примірного положення про гуртожитки єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного із профспілковим комітетом рішення про надання площі в гуртожитку.

Отже, прийнятим рішенням про передачу з балансу на баланс та закріплення кімнат гуртожитку, виконком міської ради діяв в межах повноважень визначених законом, а саме рішення не порушує прав позивача на спірну кімнату, яких він не набув у вставноленому порядку.

Щодо відповідача 2, то такі вимоги є безпідставними оскільки голова не приймав жодних рішень за ст..42 Закону України «Про місцеве самоврядування в україні, а який діяв в межах ст..12 даного закону.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст..2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, суд має встановити порушення прав особи, що звертається до суду за їх захистом.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає що позовні вимоги не є обгрунтованими, оскільки позивач не довів порушення свого права оскаржуваним рішенням, та яке не позбавляє позивача прав на володіння, користування та розпорядження як власника своєю кімнатою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19, 144 ч.1 Конституції України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ЖК, ст.. 2, 7, 8, 9, 11, 17, 18, 71, 158, 159, 160-163, ч.2 ст.171-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, міського голови м.Івано-Франківська Марцинківа Р.Р., третя особа - КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», про визнання незаконним дії виконкому Івано-Франківської міськради, дії міського голови пов'язані з рішенням виконкому №674, визнання незаконним та скасування рішення виконкому №674 (р.4 п.4.1), стягнення судових витрат - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Польська М.В.