Справа № 807/1954/15
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року Справа № 876/2842/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Кухтея Р.В.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Закарпатського обласного центру зайнятості на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського обласного центру зайнятості про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся із адміністративним позовом, який доповнений в ході розгляду справи та просить визнати неправомірними дії Закарпатського обласного центру зайнятості щодо невиплати грошової винагороди в розмірі чотирьох середньомісячних заробітних плат від 25 до 30 років роботи, передбаченої пунктом 3 Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 212. Зобов'язати відповідача виплатити грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, чотири середньомісячні заробітні плати в сумі 20816 грн. 52 коп. (двадцять тисяч вісімсот шістнадцять гривень 52 коп.), з урахуванням індексації та компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням термінів її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги. Стягнути з Закарпатського обласного центру зайнятості завданої моральної шкоди у розмірі 2500 грн. (дві тисячі п'ятсот гривень).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на момент звільнення з посади начальника юридичного відділу Закарпатського обласного центру зайнятості його стаж безперервної роботи в органах державної влади з урахуванням статті 9 частини 2 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (тут та далі по тексту - у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) складав 37 років 7 місяців 16 днів. У день звільнення відповідачем позивачу не виплачені чотири середньомісячні заробітні плати за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків від 25 - до 30 років роботи, яка передбачена статтею 34 частиною 1 Закону України «Про державну службу» (далі по тексту - Закон України № 3723-XII) та пунктом 3 Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 212, що діяв на час виникнення спірних відносин (далі по тексту - Порядок), у редакції що діяв на час виникнення спірних правовідносин. При неодноразовому зверненні позивача, відповідачем надавалась відповідь, що грошова винагорода позивачу вже виплачувалася.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Суд виходив з аналізу ч. 3 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та п. 1 абз. 1 та п. 3 Порядку, грошова винагорода видається у відповідних розмірах, а зокрема за 25 років і більше чотири середньомісячних заробітних плат. Правомірність вимог позивача підтверджується листом на його звернення Міністерства юстиції України та Національного агентства України з питань державної служби.

Крім того, судовими рішеннями було встановлено, що період проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ належить зарахувати до стажу державної служби. Таким чином, стаж позивача в органах державної влади становить 30 років не було реалізовано у звязку із протиправністю дій відповідача.

Разом з тим, спірна сума становить разовий характер, а тому в світлі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженою постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, індексації не підлягає.

Стосовно моральної шкоди, то судом задоволено розмір в 500 грн. внаслідок аналізу ч.2 ст. 23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Покликання маються на те, що 20.12.2013 року позивачу виплачено грошову нагороду за сумлінну безперервну працю в розмірі однієї середньомісячної заробітної плати так як його стаж становив 10 років. 30.12.2013 року позивач написав заяву про виплату йому такої допомоги «за 25 років роботи» та «за 30 і більше». Виходячи з того, що п. 2,3,5 Порядку № 212, подібна винагорода видається один раз на пять років, позивачу відмовлено. Судом першої інстанцію не звернуто увагу на те, що позивач присягу державного службовця прийняв 17.11.2003 року та відсутні протилежні дані по матеріалах справи. Не взято до уваги листи Міністерства праці та соціальної політики України від 09.07.2008 року № 6791/0/14-08/13 та Міністерства соціальної політики України від 03.09.2013 року № 961/13/8413.

Крім того, подібна винагорода здійснюється в межах коштів, передбачених на утримання відповідних органів державної влади. Проте з витягу розрахунку на оплату праці за 2013 рік, стає зрозуміло, що бюджетними призначеннями не було передбачено виплати грошової допомоги позивачу. Також не враховано, що згідно Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» - винагороди не передбачені.

Позивачем скеровано заперечення на апеляційну скаргу де зазначається, що стаж державної служби позивача підтверджено письмовими доказами. Доводи про недорахування до стажу безперервної служби період в органах внутрішніх справ суперечить ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну службу « та абз. 22. п. 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ № 283 від 03.05.1994 року.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце зокрема неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи зокрема, наказом Закарпатського обласного центру зайнятості № 78-К від 24 березня 2014 року, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника юридичного відділу Закарпатського обласного центру зайнятості за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію, згідно статті 38 КЗпП України (а.с. 11).

Як вбачається з довідки Закарпатського обласного центру зайнятості № 589-11 від 25 березня 2014 року загальний трудовий стаж ОСОБА_1А станом на 25 березня 2014 року становить 43 роки 6 місяців 26 днів, з них стаж державної служби - 37 років 7 місяців 16 днів. Позивач з 15 вересня 1977 року по 30 грудня 2002 року проходив службу в органах внутрішніх справ. З 17 листопада 2003 року ОСОБА_1А працював на посаді начальника юридичного відділу Закарпатського обласного центру зайнятості до 25 березня 2014 року (а.с. 14-15). Згідно Довідки Закарпатського обласного центру зайнятості від 15 липня 2014 року № 1404-11, позивач проходив щорічну оцінку виконання державним службовцем посадових обов'язків, про що кожного року у період з 2005 року по 2013 рік отримував оцінку "добра" (а.с. 18).

Відповідно до наказу Закарпатського обласного центру зайнятості № 180 від 20 грудня 2013 року ОСОБА_1 було виплачено грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в розмірі однієї середньомісячної заробітної плати (а.с. 114).

Відповідно до статті 34 частини 1 Закон України № 3723-XII, за сумлінну безперервну працю в державних органах, зразкове виконання трудових обов'язків державним службовцям видається грошова винагорода в розмірі та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 абзацу 1, пункту 2 та пункту 3 Порядку, що затверджений постановою КМ України № 212, грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків (далі - грошова винагорода) видається особам, які пропрацювали безперервно на посадах державних службовців в одному або кількох органах державної влади не менше ніж 10 років. Грошова винагорода видається один раз на п'ять років за умови зразкового виконання посадових обов'язків та відсутності порушень трудової дисципліни з урахуванням щорічної оцінки виконання державним службовцем покладених на нього завдань та обов'язків (далі - щорічна оцінка). Винагорода видається, якщо за результатами проведення щорічної оцінки рівень виконання державним службовцем обов'язків та завдань оцінений як "добрий" і "високий". При цьому повинні враховуватися результати щорічних оцінок за п'ять років. Грошова винагорода видається у таких розмірах: від 10 до 15 років роботи - одна середньомісячна заробітна плата; від 15 до 20 років - дві, від 20 до 25 років - три, від 25 до 30 років - чотири, від 30 років і більше - п'ять, у межах асигнувань на оплату праці, передбачених у державному бюджеті для відповідних органів державної влади.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що зобовязання по виплаті позивачу за сумлінну безперервну працю Закарпатським обласним центром зайнятості виконано в повному обсязі. Оскільки, стаж державної служби 25 років, на які покликається позивач і які йому за судовими рішеннями приєднано до державної служби, позивач набув ще проходячи службу в органах внутрішніх справ та при переході на державну службу в 2003 році в центр зайнятості стаж становив 27 років 5 місяців 20днів. Отже, станом на вказаний період подібні виплати для позивача регулювались іншими нормами законодавства, які були спеціальними, зокрема й постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року за №1294, з наступними змінами, «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Виплата грошової винагороди за 30 років сумлінної безперервної праці в органах державної влади, зразкове виконання трудових обовязків, на виконання вимог ст.. 34 ч. 1 Закон України № 3723-XII, та п. 1 абз. 1, п. 2 та п. 3 Порядку, що затверджений постановою КМ України № 212, підтверджена судовими рішеннями Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.07.2014 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.08.2015 року, Вищого адміністративного суду від 16.02.2016 року в справі №807/1660/14.

За вказаних обставин, не може заслуговувати уваги вимога про стягнення моральної шкоди.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198 п.3 ч.1, 202, 205, 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Закарпатського обласного центру зайнятості задоволити.

Скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року по справі № 807/1954/15 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Закарпатського обласного центру зайнятості про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії -відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Р.В. Кухтей

ОСОБА_3

Повний текст виготовлено 30.09.2016 року