Справа № 461/2815/14-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" вересня 2016 р. м. Київ К/800/36510/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є.,

Голяшкіна О.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2015 року у справі за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до Львівської міської Ради, третя особа: Громадська організація "Спорт без кордонів", про скасування ухвали,

В С Т А Н О В И Л А:

Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулось до суду з позовом до Львівської міської Ради, третя особа: Громадська організація "Спорт без кордонів", про визнання протиправною та скасування ухвали від 21.11.2013 №2926 "Про надання в оренду нежитлових приміщень на АДРЕСА_1".

Позовні вимоги мотивовано тим, що Львівською міською радою протиправно, без проведення конкурсу на право оренди нежитлових приміщень, прийнято рішення від 21.11.2013 №2926 "Про надання в оренду нежитлових приміщень на АДРЕСА_1".

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.05.2013 №4188784 спірні нежитлові приміщення, що на АДРЕСА_1 зареєстровані за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради.

З метою отримання цих нежитлових приміщень в оренду, керівник громадської організації інвалідів «Академія здоров'я» ОСОБА_2, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 та керівник громадської організації «Спорт без кордонів» ОСОБА_4 подали відповідні заяви начальнику управління комунальної власності.

На засіданні постійної комісії комунального майна та власності Львівської міської ради 11.09.2013 за результатами розгляду звернення ГО «Спорт без кордонів» від 20.02.2013 року рекомендовано управлінню комунальної власності підготувати альтернативний проект ухвали про надання нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 ГО «Спорт без кордонів».

21.11.2013 на пленарному засіданні сесії Львівської міської ради прийнято ухвалу №2926 «Про надання в оренду нежитлових приміщень на АДРЕСА_1», якою надано громадській організації «Спорт без кордонів» нежитлові приміщення першого поверху під індексами ІІІ, 8,9,10,11,12 загальною площею 140,7 кв.м. на АДРЕСА_1 в оренду терміном на 5 років для статутної діяльності.

Вказуючи на протиправність рішення від 21.11.2013 №2926, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулось до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності оскаржуваного рішення як такого, що прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову, вважаючи при цьому за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною другою статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 22 вересня 2015 року у справі №21-1884а15, положення пункту 5 частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи із завдань адміністративного судочинства, не мають розумітися судами як положення, що дають право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов.

Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради як позивачем у справі та як суб'єктом владних повноважень при звернення до суду з позовом про визначення протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування не обґрунтовано наявності у нього повноважень на звернення до суду із відповідним позовом, які і не обґрунтовано яким чином оскаржуваним рішенням порушуються його права як відповідного суб'єкта.

Відповідно до положень статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповдіно до Керуючись статтями 157, 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: