Справа № 806/1317/16
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м.Житомир справа № 806/1317/16

категорія 6.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Ткачук А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання незаконною та скасування відмови від 28.03.2016, зобов'язання затвердити проект землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати незаконною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення в оренду гр. ОСОБА_3 земельних ділянок загальною площею 332,0 га для фермерського господарства на території Великонизгірецької сільської ради, Бердичівського району, Житомирської області від 28.03.2016; зобов'язати відповідача затвердити Проект землеустрою щодо відведення в оренду гр. ОСОБА_3 земельних ділянок загальною площею 332,0 га для фермерського господарства на території Великонизгірецької сільської ради, Бердичівського району, Житомирської області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_3 указувала, що кадастрові карти (план) земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 складені правильно, оскільки природні та штучні лінійні споруди та рубежі повинні граничити з земельною ділянкою, тому вони не можуть знаходиться в її межах, тобто бути відображеними на кадастровій карті (плані). Також позивач наголошувала, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду із земель запасу сільськогосподарського призначення Великонизгірецької сільської ради за межами населених пункті для ведення фермерського господарства надано розпорядженням голови Бердичівської районної державної адміністрації від 26.03.2012, яке є чинним і ніким не оскаржується. На момент надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земля передавалася єдиним масивом, однак у 2013 році була проведена інвентаризація внаслідок якої в межах цього єдиного масиву утворилося декілька земельних ділянок, дві з яких вона хоче отримати в оренду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, на підставі доводів викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Установлено, що 01 березня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявами, в яких просила затвердити документацію із землеустрою з правом передачі в оренду терміном на 49 років площею 115,5000 га і 216,5000 га для ведення фермерського господарства на території Великонизгірецької сільської ради Бердичівського району.

Листом від 28.03.2016 №В-2194/0-1193/6-16 відповідач повідомив ОСОБА_3 про те, що її заяву відносно затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок загальною площею 332,0 га для фермерського господарства на території Великонизгірецької сільської ради Бердичівського району розглянуто. Також повідомлено про неможливість прийняття наказу про затвердження документації із землеустрою та рекомендовано звернутися до розробника документації із землеустрою для усунення виявлених зауважень.

При цьому вказано, що за результатами розгляду повторно поданого на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок установлено, що позивачем не виправлено зауваження викладені в листі Головного управління від 28.10.2015 № 19-6-7777.7-5068/25-15 про необхідність встановлення межових знаків не рідше ніж через 200 м та прикладення їх списку і кроків. Указано, що з поданої ОСОБА_3 на затвердження документації із землеустрою встановлено, що відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства здійснюється із земель запасу Великонизгірецької сільської ради Бердичівське району, які не є єдиним масивом.

Позивач, не погоджуючись із підставами відмови у прийнятті наказу про затвердження документації із землеустрою, визначеними в листі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області від 28.03.2016 №В-2194/0-1193/6-16, звернулася до суду з даним позовом.

З'ясовуючи при вирішенні даної справи характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд ураховує наступне.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проект землеустрою, згідно зі абз. 10 ст. 1 Закону України "Про землеустрій", - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок закріплені у статті 186-1 Земельного кодексу України.

Частиною 1 вказаної статті Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Земельний кодекс України) передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно зі ч. 4 ст. 186-1 Земельного кодексу України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

У відповідності до ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України, органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Частинами 6 і 8 згаданої вище статті Земельного кодексу України встановлено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до відповідного органу подає його розробник. У свою чергу, уповноважений орган, розглянувши проект розробника в установлений строк, зобов'язаний повідомити розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

В розумінні Закону України "Про землеустрій" розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою (ч. 2 ст. 26 цього Закону).

Водночас, згідно зі ч. 1 ст. 26 Закону України "Про землеустрій", замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

За змістом частин 3-4 цієї ж статті Закону України "Про землеустрій", взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором. Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що подання замовником до відповідного органу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження не породжує для такого органу обов'язку щодо прийняття ним, за результатами звернення замовника, одного з рішень, передбачених ст. 186-1 Земельного кодексу України. Належним суб'єктом подання проекту землеустрою на погодження у даному випадку є саме розробник такого проекту, а не замовник - землекористувач.

Судом з'ясовано, що розробником проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 332,0000 га в оренду гр. ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства із земель запасу на території Великонизгірецької сільської ради Бердичівське району Житомирської області є ФОП ОСОБА_5.

У свою чергу, ОСОБА_3, якою 01.03.2016 проект землеустрою був поданий до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на погодження, є замовником цього проекту.

Таким чином, відповідач, отримавши на погодження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та з'ясувавши, що суб'єктом його подання є замовник, а не розробник цього проекту, не зобов'язаний розглядати цей проект і приймати жодне рішення за результатами розгляду цього проекту.

Натомість, відповідач як суб'єкт владних повноважень зобов'язаний роз'яснити заявнику хто повинен бути суб'єктом подання проекту землеустрою на погодження.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до переконання, що подання замовником на погодження проекту землеустрою виключає можливість його розгляду та прийняття уповноваженим органом будь - якого рішення за результатами його розгляду, а тому відмова відповідача у прийнятті наказу про затвердження документації із землеустрою, за результатами розгляду по суті поданого замовником - ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 332,0000 га в оренду для ведення фермерського господарства, оформлена листом № В-2194/0-1193/6-16 від 28.03.2016 є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з цим, суд підстав для зобов'язання відповідача затвердити Проект землеустрою щодо відведення в оренду гр. ОСОБА_3 земельних ділянок загальною площею 332,0 га для фермерського господарства на території Великонизгірецької сільської ради, Бердичівського району, Житомирської області не вбачає, так як поданий замовником проект не підлягає розгляду в порядку ст. 186-1 Земельного кодексу України.

З огляду на викладене, позов необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 28.03.2016 за № В-2194/0-1193/6-16.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 05 жовтня 2016 р.