Справа № 813/2815/16
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Справа № 876/6686/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Церковного Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс-полімер» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року про залишення позовної заяви без руху у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс-полімер» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання нечинною та скасування вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс-полімер» звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просив визнати нечинною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю 7816-23 від 10 травня 2016 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року залишено без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоресурс-полімер" до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання нечинною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-7816-23 від 10.05.2016 року. Позивачу надано строк включно до 26 серпня 2016 року для усунення недоліків позовної заяви, що зазначені у мотивувальній частині даної ухвали. Роз'яснено позивачу, що у разі неусунення вказаних недоліків у строк до 26 серпня 2016 року включно, позовна заява, яку залишено без руху, підлягає поверненню.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу змінити, а саме: виключити з описової частини вимогу про надання оригіналів засвідчених копій документів або конкретизувати які документи слід додатково надати позивачу для відкриття провадження у справі, якщо законодавством установлені такі вимоги; викласти абзац другий резолютивної частини ухвали у новій редакції надавши позивачу строк достатній для усунення недоліків позовної заяви відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки ухвала отримана товариством в останній день наданий судом для виправлення недоліків, виконати вимоги ухвали було фактично неможливим, а строк для усунення недоліків був недостатнім. Таким чином, були порушені процесуальні права позивача і доступ до права на судовий захист, гарантований ст. 6 КАС України суттєво обмежений. Крім того, вважає, що висновки суду першої інстанції про ненадання усіх належних доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві є невірними. Так вимоги про подачу оригіналів або належним чином засвідчених копій в наведених нормах не прописано. Суд повинен здійснювати оцінку поданих доказів, починаючи зі стадії попереднього розгляду справи, згідно ст. 111 КАС України, а не на стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При винесенні ухвали суд першої інстанції, керуючись нормами ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.4 Закону України «Про судовий збір», виходив з того, що позовну заяву подано без дотримання вищезазначених вимог законодавства, зокрема: у позові позивачем в якості відповідача зазначено - ДПІ у Личаківському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області, в той час, як ним оскаржується вимога про сплату боргу (недоїмки), виставленої Личаківською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, тому доцільним є наголосити, що позивач зобов'язаний вказати вірне найменування фіскального органу, тобто, чітко визначити склад осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до приписів Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачем не надано усіх належних доказів на підтвердження обставин, що викладені у позовній заяві, а також не зазначено причин неможливості їх надання разом із позовною заявою. Крім того, згідно поданого адміністративного позову, позивач просить, зокрема, визнати спірну вимогу нечинною. Втім, зі змісту норми .п. 1 ч.2 ст.162 КАС України вбачається, що встановлені способи захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору у сфері публічних правовідносин. Так, вимога про визнання нечинним/недійсним акта може стосуватися лише нормативно-правового акта, а про визнання протиправним - акта індивідуальної дії. Отже, позивач безпідставно просить у позовній заяві визнати нечинною вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка є актом індивідуальної дії, що є порушенням п.4 ч.1 ст.106 КАС України, положення якої слід застосовувати з урахуванням вимог п.1 ч.2 ст.162 цього ж Кодексу. Також у даному випадку, позивачем оскаржується вимога про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 293388,70 грн., а тому з урахуванням наведеного, заявлена позовна вимога є вимогою саме майнового характеру. Тож, за подання адміністративного позову майнового характеру позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 4400,83 грн. Проте, як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем надано документ - платіжне доручення №38 від 10.08.2016 року, що лише підтверджує сплату судового збору в сумі 1 378,00 грн. Таким чином, за подання даного адміністративного позову, який містить вимогу майнового характеру, позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі, що дорівнює різниці між сумою судового збору, що підлягає сплаті та сумою сплаченого судового збору. Вищенаведене унеможливлює вирішити питання про відкриття провадження у справі, а тому позовну заяву належить залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення її недоліків.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу на предмет підставності залишення позовної заяви без руху з підстав у зв'язку з ненаданням усіх належних доказів та щодо визначення строку, наданого на усунення недоліків позовної заяви, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1-2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України - ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Процесуальним засобом реалізації вказаного вище права у адміністративному судочинстві є звернення до адміністративного суду із письмовою позовною заявою.

Вимоги, яким повинна відповідати позовна заява, встановлені ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 2 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів. Проте зазначеною законодавчою нормою не передбачену обов'язку позивача надавати оригінали всіх документів.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, судом першої інстанції не враховано вказаних положень та ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства щодо покладення обов'язку доказування правомірності дій на відповідача та можливості витребування необхідних доказів від нього та ст. 137 КАС України та безпідставно зобов'язано позивача надати докази.

Відтак, суд першої інстанції зобов'язаний був врахувати, що з огляду на вимоги ст.106 КАС України позивачем було подано позовну заяву, що таким відповідала, а тому законних підстав для залишення позовної заяви без руху в частині ненадання усіх належних доказів в порядку ст.108 КАС України не було.

Щодо встановлення строку виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

В силу норми ч.1 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, не можуть бути обмежені у праві на отримання в адміністративному суді як усної, так і письмової інформації щодо результатів розгляду справи. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в адміністративному суді інформації про дату, час і місце розгляду своєї справи та ухвалені в ній судові рішення.

Як вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 28), копію ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем отримано 26.08.2016 року, тобто в останній день строку, наданого судом для усунення зазначених в описовій частині ухвали недоліків.

Таким чином, колегія суддів вважає що апелянт був об'єктивно позбавлений можливості усунути недоліки позовної заяви в строки визначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, а строк наданий судом першої інстанції для виконання вимог, зазначених в ухвалі не можна вважати достатнім, в розумінні ст. 108 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає покликання апелянта на неправомірність винесеної судом першої інстанції ухвали підставними, проте щодо вимоги апелянта про зміну оскаржуваної ухвали, то наведені підстави не є підставами для зміни оскаржуваного рішення в розумінні ст. 201 КАС України, а відтак подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки оскаржувана ухвала прийнята з порушення судом норм процесуального права, така підлягає скасуванню з направленням справи на продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії прийняття позовної заяви.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 202, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс-полімер» задовольнити частково.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року про залишення позовної заяви без руху у справі № 813/2815/16 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлений 11.10.16