Справа № 2а-1043/10
Суддя: Демінська О. І.
Дата ухвалення: 2010-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа№2А- 1043/2010
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2010 року Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Демінської О.І., при секретарі - Міріченко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2010 року позивач звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області (далі відповідача) про скасування постанови ВЕ 145252 від 19.05.2010 року в справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що 19.05.2010 року інспектором ДПС Коблевської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови, позивача визнано винним в порушенні Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 425 грн.

Виходячи з постанови, ОСОБА_1 19.05.2010 року, керував автомобілем «ГАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухаючись по вул. Нікольській в м. Миколаєві не надав переваги у русі та не зупинив автомобіль перед знаком «Місце зупинки», виїхавши на проїзну частину вул. Пушкінська при заборонному сигналі світлофора.

В позовні заяві позивача просив суд скасувати цю постанову, мотивуючи тим, що в зазначений у спірній постанові час він дійсно, виїхав на перехрестя при дозволяючому рух сигналі світлофора, маючи намір повернути праворуч, а коли він пропускав пішоходів, сигнал світлофора змінився. Тому, діючи відповідно до п.16.8 ПДР він виїхав у наміченому напрямку не зважаючи на сигнали світлофора на виїзді з перехрестя.

Він пояснив ці обставини працівнику ДАІ, просив опитати свідків, але той його прохання проігнорував. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивач відмовився давати пояснення та підписувати протокол. Натомість працівник ДАІ, не встановивши обставин, які підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, розглянув протокол на місці і виніс спірну постанову про накладення адміністративного стягнення.

Позивач також просить суд поновити строк оскарження спірної постанови, оскільки копію постанови по справі про адміністративне правопорушення він отримав поштою лише 21.07.2010 року.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву в якій просить скаргу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч був своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, але надав суду заяву з

проханням розглянути справу за його відсутності та письмові заперечення на позов, де зазначив, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є правомірним, відповідає вимогам діючого законодавства. На його думку, позивач вчинив адміністративне правопорушення, оскільки не зупинився біля знаку «Місце зупинки» та проїхав перехрестя вул. Нікольська та вул. Пушкінська в м. Миколаєві на заборонний сигнал світлофора.

Ухвалою суду справа розглянута за відсутності представника відповідача, зважаючи на наявність достатніх доказів для вирішення справи по суті.

Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно п.1 ч.1 ст.18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії ( п.3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року).

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача, посадовою особою відповідача - інспектором ДПС Коблевської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2, 19 травня 2010 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП - проїзд на заборонний сигнал світлофора та порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач в ході провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовився надавати посадовій особі відповідача письмове пояснення і не погодився підписувати протокол.

За таких обставин, перед винесенням постанови, суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_1, але таких доказів постанова не містить.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд вважає, що під час притягнення 19 травня 2010 року позивача до адміністративної відповідальності, було допущено суттєві порушення порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, судом встановлено, що 19 травня 2010 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, скоєне ОСОБА_1, і одразу після його складення

була винесена постанова ВЕ 145252 від 19.05.2010 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. При складанні вищенаведеного протоколу позивач відмовився від дачі пояснень та підписання протоколу.

За умови, коли позивач фактично не визнав факту правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідачем, всупереч вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП не наведено доказів, які б свідчили про скоєння позивачем правопорушення.

В ході розгляду адміністративного позову суду також не надані будь-які переконливі докази на підтвердження вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення.

За обставин, коли відсутні докази самого факту порушення ПДР та винних дій або бездіяльності позивача, суд вважає, що відсутні і правові підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тому необхідно позов задовольнити та скасувати спірну постанову.

Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, позивач поштою отримав копію винесеної стосовно нього постанову про накладення адміністративного стягнення лише 21.07.2010 року, про що свідчить штемпель на конверті, а тому до цього часу не мав можливості оскаржити винесену стосовно нього постанову по справі про адміністративне правопорушення від 19.05.2010 року. За таких обставин суд визнає причини, з яких пропущено процесуальний строк поважними і вбачає правові підстави для поновлення строку оскарження вказаної постанови, у відповідності до ст. 102 КАС України

У відповідності до ст. 94 КАС України судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постанову ВЕ 145252 від 19 травня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП визнати неправомірною та скасувати.

Постанова суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий: