Справа № 459/685/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 р. Справа № 876/5107/16
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

та представника відповідача - Воробець І.Б.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 23 червня 2016 року у справі за його позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил та накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС (далі - Митниця) в якому просив скасувати постанову заступника начальника Митниці Мірошниченка М.І. про порушення митних правил від 19.02.2016 №0331/20910/16 (далі - Постанова) та закрити провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.02.2016 заступником начальника Митниці була винесена Постанова та накладений штраф у розмірі 8500грн. Вважає таке рішення безпідставним та протиправним, оскільки до адміністративної відповідальності його притягнуто після закінчення шестимісячного строку з дня вчинення правопорушення.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 23 червня 2016 року у справі № 459/685/16-а у задоволені заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю. В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної Постанови відповідачем було порушено приписи ст.467 Митного кодексу України (далі - МК). Правопорушення, передбачене ст.470 МК не може вважатися триваючим, оскільки пов'язане з перевищенням встановленого ст.95 МК строку доставки товарів, транспортних засобів більше ніж на 10 діб і вважається вчиненим на одинадцятий день після настання строку доставки, передбаченого останньою статтею.

Відповідач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що позивач допустив правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК, яке слід вважати триваючим і закінченим з моменту його виявлення під час здійснення митних процедур 02.02.2016. Тому оскаржувана Постанова винесена у межах встановленого законом строку, тобто не пізніше, ніж через 6 місяців з дня виявлення правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02.02.2016 головним державним інспектором ВМО №2 м/п «Рава-Руська» Митниці Мединським Л.Я. було складено протокол про порушення митних правил №0331/20910/16 щодо ОСОБА_1 у якому зафіксовано, що в ході перевірки бази даних ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що 17.09.2014 близько 18год. 55хв, через митний пост «Рава-Руська» Митниці ОСОБА_1 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «AUDI A4», VIN НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2, в митному режимі «транзит». Згідно даних АСМО «Інпектор» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 02.02.2016 не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства, не поміщений.

Відтак, позивач перевищив встановлений ст.95 МК строк доставки автомобіля більше ніж на 10 діб, чим порушено вимоги ч.3 ст.470 МК.

На підставі вказаного протоколу, Митницею 19.02.2016 було прийнято Постанову, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500грн.

Не погодившись із таким рішенням Митниці, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Частиною 1 ст.381 МК передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Відповідно до Розділу ХII МК поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший режим ніж транзит супроводжуватиметься письмовим декларуванням цього транспортного засобу на виконання інших формальностей, передбачених МК (письмове зобов'язання, застосування засобів гарантування тощо).

Відповідно до ч.1 ст.92 МК митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Враховуючи, що позивач ввіз на митну територію України транспортний засіб особистого користування без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, згідно чинного законодавства (що ним не заперечується), вказаний транспортний засіб перебуває на митній території України в митному режимі транзиту до моменту його вивезення з митної території України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до ч.3 ст.470 МК перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 192 МК встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці.

При цьому перевізник зобов'язаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

У своїй позовній заяві позивач звертає увагу на те, що у нього не було можливості виконати вимоги строку транзитного перевезення передбаченого ст.95 МК оскільки транспортний засіб, що був ним ввезений на митну територію України перебував у несправному стані. Про поломку автомобіля позивач усно повідомив працівників митного посту «Рава-Руська». Проте останні не визнають факт такого повідомлення та вказують, що жодних документів від позивача, які б підтверджували поломку транспортного засобу вони не отримували.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на вищевказану норму ст.467 МК зазначає, що диспозиція вказаної статті містить вичерпний перелік триваючих правопорушень (ст.ст.469, 477-481, 485 МК), в який не входить порушення митних правил, передбачене ст.470 МК.

Проте, апеляційний суд звертає увагу, що ст.467 МК не дає вичерпного переліку триваючих правопорушень, а лише констатує приналежність до таких порушень, у тому числі тих, що передбачені ст.ст.469, 477-481, 485 МК, а тому накладення стягнення за порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.470 МК не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення є обґрунтованим за наявності підстав віднесення його до категорії триваючих.

Враховуючи те, що факт виявлення правопорушення мав місце 02.02.2016, то оскаржувана Постанова винесена в межах встановленого законом шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення.

Факт ввезення на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також невивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку на час розгляду справи в суді першої інстанції - не заперечується позивачем. Посилання ж останнього на те, що правопорушення передбачене ч.3 ст.470 МК не може розглядатися як триваюче і вважається вчиненим на 11 день - є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 не виконано обов'язку щодо митного вивезення за межі митної території України та розмитнення вищевказаного транспортного засобу в порядку встановленому законом.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 23 червня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя Д.М. Старунський

Повний текст виготовлений 10 жовтня 2016 року.