Справа № 804/11314/15
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2016 рокусправа № 804/11314/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2015 року

у адміністративній справі № 804/11314/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продекспорт-2009» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2015 року задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Продекспорт-2009», визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 19.05.2015 року Форми Р: № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 67 861 725,00 грн. (за основним платежем - 45241150 грн., за штрафними санкціями - 22620575 грн.); № НОМЕР_2 про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1 039 500 грн. (за основним платежем - 693 000 грн., за штрафними санкціями - 346500 грн.); та № НОМЕР_3 від 18.08.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 76 012 854 грн. (за основним платежем - 50 675 236 грн., за штрафними санкціями - 25337618 грн.)

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена до апеляційного суду прокуратурою Дніпропетровської області з підстав надання судом при вирішенні спору у цій справі не належної оцінки положенням п.2 ст.3, ст.4, п.п.1, 2 ст.9 Закону України від 16 липня 1999 року "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підпункту 14.1.36 підпункту 14.1.25, пункту 14.1 статті 14; підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134; пункту 135.1, підпункту 135.5.4 пункту 135.5, статті 135, пункту 137.1 статті 137; пункту 138.1 статті 138; пункту 138.2 статті 138.2; пункту 139.1 статті 139; пункту 187.1 статті 187; пункту 198.1 пункту 198.3 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу; пункту 10 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу, а також неврахування судом першої інстанції встановлених податковим органом під час перевірки позивача фактів: заниження доходів на загальну суму 3,132502,65 грн. за рахунок не включення до їх складу сум безповоротної фінансової допомоги (грошових коштів за господарськими операціями з покупцями (перелік яких наведений в акті перевірки), по яких відсутній об'єкт оподаткування (не направлені на реальне настання правових наслідків), та завищення витрат на загальну суму 291,804,565,00 грн., за рахунок віднесення до їх складу сум витрат за господарськими операціями (перелік яких наведений в акті перевірки) з постачальниками, які не направлені на реальне настання правових наслідків, що призвело до заниження позивачем податку на прибуток у розмірі 60663812,0 грн.; а також заниження позивачем податку на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 45241150,00 грн. (з урахуванням вимог статті 102 Податкового кодексу) за господарськими операціями (перелік яких наведений в акті перевірки) з постачальниками, які не були направлені на реальне настання правових наслідків. За вказаних обставин прокурор просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти у цій справі нову постанову про відмову у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Продекспорт-2009» в повному обсязі.

Представником податкового органу до матеріалів справи було надано додаткові пояснення до апеляційній скарзі прокурора (а.с.127-131 т.11) в яких прописано позицію відповідача по справі по кожній на його погляд сумнівній господарській операції позивача в перевіряємий період.

Зокрема, відповідач вказує, що: - по Договору на переробки давальницької сировини з ТОВ «Снек Експорт» (а.с. 234 т.1. стр. 234), позивачем надано сертифікати якості UA1.024.Х01393513 терміном дії з 30.11.2012 року до 28.11.2014 року (а.с.26-27 т.2), та UA 1.024.Х013078-12 терміном дії з 30.11.2012 року по 29.11.2013 року, де виробником продукції є ТОВ «Снек Експорт», з урахуванням яких продукція позивача в 2011 році та частково в 2012 році не сертифікована, хоча сертифікати якості мають бути окремо на напівфабрикат та на готову продукцію. При цьому, позивачем було надано лише висновок СЕС від 17.01.2013 р. на продукцію ТОВ «Снек Експорт» (а.с. 25 т.2), і не надано висновок СЕС по продукції ТОВ «Продекспорт 2009», а долучені до матеріалах справи заявки на переробку до ТОВ «Снек Експорт» (т.2) підписані невстановленими особами (відсутні П.І.Б. та посади осіб, котрі виписували данні заявки), також як і в товарно-транспортних накладних не зазначена маса товару та його назва, не зазначено П.І.Б. осіб, котрі отримували товар, та також документ, за яким даний товар отримано, відсутні картки складського обліку, що у сукупності позбавило контролюючий орган можливості відстежити дати списання товару зі складу та його використання; - відносино Договору цесії між ТОВ «Продекспорт 2009», ТОВ «Джевел Стайл» та ТОВ «Ліа Компані» (а.с.163 т.2), що договором поставки умови розрахунку шляхом відступлення права вимоги не передбачалось, а товари на реалізацію мали в більшій мірі номенклатуру «лузга насіння соняшника», але на склад з переробки від ТОВ «Снек Експорт» позивач отримував лише готову продукцію і в жодному документі про отримання лузги насіння соняшника не йдеться. При цьому, ТОВ «Джевел Стайл» визнано банкрутом постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2012 р. (т.6), податкові накладні по реалізація товару «лузга насіння соняшника» підписані Салтиковою а не Іванніковим, і згідно пояснень директора підприємства (т.10), він не знає, які саме документи підписував та ніякої господарської діяльності не вів. Податкова накладна (а.с.147 т.6) містить в собі номенклатуру товару «мука», що не є предметом договору та сферою діяльності ТОВ «Продекспорт 2009», до перевірки позивачем не було надано товарно-транспортних накладних, карток складського обліку, журналу виданих та отриманих довіренностей, а в товарно-транспортних накладних (а.с.151-175 т.6) зазначено адресу поставки товару м. Дніпропетровськ, вул. Горького, 2/30 (тобто на офіс, чи квартиру), а виписані в 2012 році платіжні доручення проведені банком лише в 2015 році. До того ж позивачем до перевірки надані видаткові накладні, податкові накладні, та банківські виписки на суму більш ніж сума в податкових накладних, що в свою чергу позбавило можливо встановити чи саме за цими господарськими відносинами відбулася оплата; - взаємовідносини з ТОВ «Мега Лін», який 26.03.2014 р. постановою Господарського суду Дніпропетровської області визнаний банкрутом, позивач підтвердив товарно-транспортними накладними (а.с.187-189 т.6) згідно яких поставка товару була здійснена на адресу м. Дніпропетровськ, вул. 152 дивізії, офіс 414, але картки складського обліку, які б свідчили про списання товару зі складу у позивача відсутні, при цьому, угода про зарахування зустрічних вимог підписана ОСОБА_1 (а.с.205 т.6); - по поставці товару «лузга насіння соняшника» ТОВ «Арніта Трейд», який визнано банкрутом 09.07.2013 р. постановою Господарського суду Дніпропетровської області, позивачем надано товарно-транспортні накладні оформлені на поставку товару за адресою м. Дніпропетровськ, вул Єрмолової, 35 (а.с.209 т.6), і не надано картки складського обліку, які б свідчили про списання товару зі складу; - по взаємовідносинам з ТОВ «Ремторгснаб», який 24.07.2014 р. постановою Господарського суду Дніпропетровської області визнано банкрутом, позивач надав до перевірки договір, податкові накладні, видаткові накладні та банківська виписка, але з товаро-транспортно накладних не можливо встановити який саме товар поставлявся, а поставка товару відбувалася за адресою Царичанський район, вул. Кірова, 168, за якою знаходиться лише житловий будинок; - договір з ТОВ «Техдоргруп», який постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2014 р. визнано банкрутом, підписаний невстановленими особами (а.с.237 т.6), що є порушенням норм цивільного та господарського законодавства, а згідно товарно-транспортних накладних (а.с.230-232 т.6) поставка відбувалася за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Червона, 21г, офіс 229, розрахунки підтверджено банківською випискою, а не платіжним дорученням; - в договорі на поставку товару з ТОВ «Трейд Лайн М» №07/05/13-1 (а.с.1 т.7) відсутні П.І.Б. та посади осіб, які підписали договір, а розділом 2 цього договору передбачена безготівкова форма розрахунку та можливість розрахунку векселем, і не передбачена можливість переведення боргу, але позивачем було укладено договір відступлення права вимоги від 11.11.2013 р. з ТОВ ТОВ «Трейд Лайн М» та ТОВ «Буд Альянс» (а.с.48 т.7), хоча 09.12.2014 року діяльність ТОВ «Буд Альянс» припинено. До того ж позивачем не надано платіжні доручення на погашення заборгованості, судові рішення про стягнення боргу, тощо, а видаткові накладні (а.с.4-21 т.7) зазначено ОСОБА_3, як особу, котра отримувала товар, однак відсутній номер довіреності та дата її виписання. Також до перевірки та до суду позивачем не надано сертифікати якості на поставлений товар, картки складського обліку, журнал виданих та отриманих довіреностей, а в товарно-транспортних накладних зазначена адреса поставки товару м.Синельникове, Космічна ЗП, та не зазначено найменування товару, масу товару, що перевозився, а зазначено маса брутто - 1,8 т.; - Договір поставки товару з ТОВ «Трейдінг Груп» (а.с.50-52 т.7) підписано директором Кірік С.М., але податкові накладні (а.с.68-70 т.7) підписані ОСОБА_5, що свідчить про підписання вказаних документів невстановленою особою, а одна податкова накладна (а.с.76 т.7) взагалі не містить П.І.Б. особи, яка її підписала. При цьому, кількість видаткових накладних (11) не відповідає кількості податкових накладних (10) та товарно - транспортних накладних (5), в яких не зазначено найменування товару, а вказана загальна назва «товар», не зазначена маса товару, що перевозився, а зазначено маса брутто, та зазначена адреса поставки товару - м.Синельникове, Космічна 3П. Крім того, позивачем надано лише акти прийому - передачі векселів (а.с.100-102 т.7), але не надано самих векселів, або документів, котрі б підтверджували їх погашення, хоча діяльність ТОВ «Трейдінг Груп» припинено; - по договору поставки з ТОВ «Фаза», який 02.12.2013 р. визнано банкрутом, позивачем не надано журнал виданих та отриманих довіреностей, картки складського обліку, сертифікати якості на товар, а в товарно - транспортних накладних не зазначено найменування товару, вказана лише загальна назва «товар», який поставлявся за адресою Синельникове, Космічна 3 П, та не зазначена маса товару, що перевозився, а зазначено маса брутто. При цьому, позивач не надав векселі та документи, котрі свідчили б про погашення векселю, а представив до перевірки лише акти прийому - передачі векселів (а.с.125-126 т.7); - по договору поставки (а.с.216 т.3) з ТОВ «Глорі ЛТД», який постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2013 р. визнано банкрутом, позивач надав лише видаткові накладні по поставці товару в яких відсутня інформація про посадову особу, яка отримувала товар (а.с.219- 234 т.3), та не надав журнал виданих і отриманих довіреностей, в товарно-транспортних накладні (а.с.4-12 т.4) зазначена адреса поставка с. Жовте, Софієвський район; с. Солоне, вул.Чукмарьова, 45 Б. та інш., але при цьому договорів оренди складських приміщень за вказаними адресами позивачем до перевірки не надавалося. Однак ні до перевірки ні до суду не було надано. Також як і не надано позивачем документів, котрі свідчили б про факт перевезення із с. Жовтого напівфабрикату на потужності ТОВ «Снек Експорт»; - щодо договору цесії № 1605 на суму 27075791,45 грн. (а.с.12 т.4) з ТОВ «Глорі ЛТД» і ТОВ «Денекс», який також визнано банкрутом постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2014 р., позивач не надав копії сертифікатів якості напівфабрикату та на готову продукцію, карток складського обліку, копії журналу виписаних та отриманих довіреностей, та документів, котрі б свідчили про повне погашення боргу. За вищевикладених обставин, відповідача наполягає на скасуванні постанови суду першої інстанції, та на прийнятті іншої постанови про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі.

Позивач скористався правом регламентованим положеннями статті 191 КАС України та надав письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора (а.с.108-122 т.11), в яких зазначається про відсутність правових підстав участі у даній справі (в тому числі і щодо подання апеляційної скарги) прокуратури Дніпропетровської області, оскільки відповідачем по справі продовжується здійснення захисту інтересів держави у даній справі, яким оскаржувалася постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду у цій справі, але апеляційна скарга ДПІ була залишена без руху у зв'язку із її невідповідністю вимогам КАСУ, та повернута ухвалою від 04.12.2015 р. з підстав не усунення недоліків апеляційної скарги, що ДПІ оскаржувалося до Вищого адміністративного суду України, який своєю ухвалою від 28.12.2015 року залишив без руху касаційну скаргу та надав відповідачеві строк на усунення її недоліків, і на даний час провадження у Вищому адміністративному суді України за касаційною скаргою ДПІ на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2015 р. про повернення апеляційної скарги не закінчено. Наведені обставини та той факт, що прокуратурою Дніпропетровської області не обґрунтовується звернення з апеляційною скаргою у справі через неналежним чином здійснення ДПІ захисту інтересів держави, позивач вважає порушенням вимог ст. 60 КАСУ та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку відсутністю правових підстав вступу у справу прокуратури, а на підтвердження вказаної позиції посилається на п.1 розділу IV «Довідки щодо вивчення та узагальнення практики застосування положень Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України "Про прокуратуру" щодо участі прокурора та органів прокуратури в адміністративному судочинстві» Вищого адміністративного суду України від 28.08.2015 р. , в якому касаційний суд звернув увагу, що за новим Законом «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. повноваження прокурора звужено: прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також на правову позицію законодавця у новому Законі «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р., відповідно до частини четвертої статті 23 якого, наявність підстав для представництва повинна бути обґрунтована прокурором у суді, і на п.3 постанови Пленуму від 23.03.2012 N 7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам".

Стосовно наведених в апеляційній скарзі прокурора доводів про нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами в перевіряємий період, позивач вказує на їх безпідставність та їх невідповідність фактичним обставинам, оскільки позивачем як під час перевірки так і при судовому вирішенні спору у цій справі на підтвердження своїх взаємовідносин з контрагентами були надані договори, податкові та видаткові накладні і інші первинні документи, що підтверджено як актом перевірки, який свідчить про те, що відповідачем не було встановлено фактів щодо спростування реального виконання правочинів позивача з його контрагентами за перевіряємий період та наявності дефектів у наданих на перевірку первинних документів чи порушень в оформленні первинних документів, які, фактично, були надані податковому органу під час перевірки у повному обсязі, так і матеріалами адміністративної справи, якими повністю спростовуються доводи прокурора про те, що взаємовідносини між ТОВ «Продекспорт-2009» та його контрагентами знайшли повне своє відображення в податковому обліку позивача, і які свідчать про правомірність формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу валових витрат на підставі первинних бухгалтерських документів та податкових накладних, які виписані на виконання умов договірних відносин с контрагентами, та містять всі необхідні реквізити, відповідають вимогам до первинних документів, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», і дозволяють ідентифікувати Контрагентів бо містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою, що у своїй сукупності в повній мірі підтверджують здійснення ТОВ господарських операцій в межах власної господарської діяльності, пов'язаність договорів з господарською діяльністю ТОВ (відповідно до даних ЄДРПОУ основний вид діяльності ТОВ - інші види перероблення та консервування фруктів і овочів), проявлення позивачем обережності та обачливості при вчиненні правочинів з контрагентами, оскільки перед укладенням правочинів ТОВ перевірило наявність та чинність реєстрації Контрагентів за ЄДРПОУ, і на момент укладання правочинів державна реєстрація підприємств не була визнана не дійсною уповноваженими державними органами, використання законних форм розрахунків (безготівкового та розрахунку у вексельній формі). За вказаних обставин, позивач вважає оскаржувану постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду законною та обгрунтованою, при винесенні якої суд першої інстанції надав належну оцінки усім фактам та наявним у справі доказам, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволені вимог апеляційної скарги прокурора.

В судовому засіданні прокурором була підтримана апеляційна скарга в повному обсязі з посиланням на наведенні в апеляційній скарзі доводи (а.с.62-69 т.10), та долучені до матеріалів справи письмові пояснення (а.с.138-185 т.11). Окремо прокурор акцентував увагу на тому, що на підставі акту перевірки позивача, який слугував підставою для винесення оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення службовими особами ТОВ «Продекспорт-2009» кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ч.3 ст.212 КК України, а 22.01.2015 року колишньому директору ТОВ «Продекспорт-2009» ОСОБА_1 вже повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правпорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України в частині, яка стосується відносин ТОВ «Продекспорт-2009» з ПП «Джевел Стайл» директор та власник якого будучи допитаним в якості свідка пояснив, що став директором та засновником ПП «Джевел Стайл» за грошову винагороду, не маючи на меті ведення фінансово-господарської діяльності, а проведеною в рамках кримінального провадження судовою почеркознавчою експертизою було встановлено, що підписи у первинних документах щодо взаємовідносин між ТОВ «Продекспорт-2009» та ПП «Джевел Стайл» від імені директора ПП «Джевел Стайл» ОСОБА_6 виконані не ОСОБА_6, що в свою чергу на думку прокурора свідчить про беззаперечність фіктивності усіх здійснюваних між ТОВ «Продекспорт-2009» та ПП «Джевел Стайл» у період з березня 2012 року по липень 2012 року господарських операцій, та відповідно про відсутність права у позивача на формування податкового кредиту в зазначений період з вказаним контрагентом на загальну суму 6201182 грн.

Апеляційна скарга прокурора також була підтримана в судовому засіданні представником податкового органу, яким акцентовано увагу апеляційної інстанції на правомірності викладених Лівобережною ОДПІ в акті документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Продекспорт-2009» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 01.04.2014 року висновків щодо порушення ТОВ "Продекспорт-2009", положень: п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6, ст.198, пп.14.1.27 та 14.1.36 п.14.1 ст.14, п.138.1, 138.2, 138.4, пп.138.8.5 п.138.8, пп.138.10.2 та 138.10.3 п.138.10 ст.138, п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), оскільки: по взаємовідносинам позивача по реалізації продукції та товару в період з 01.01.2011 р. по 01.04.2014 р. ТОВ «ДЕНЕКС», ТОВ «Техдоргрупп», ТОВ «Ремторгснаб», ТОВ «Арніта Трейд», ТОВ «Маритен», «МЕГАЛІН», ПП «Джевел Єтайл», які не мають основних фондів, виробничого та торгівельного обладнання, транспортних засобів, складських та офісних приміщень, а згідно аналізу даних податкової звітності та інформації з зовнішніх джерел вказані контрагенти мають стан відмінний від основного (визнані банкрутами, припинені, ліквідовані), їх свідоцтва платників податку на додану вартість анульовані, а за даними податкової звітності не можливо підтвердити ланцюг постачання та відповідність придбаних товарів тим, які реалізувалися, в т.ч. у звязку з відсутністю реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з сумою податку на додану вартість менше 10 тис.грн., а позивачем в свою чергу не надано до перевірки товарно-транспортних накладних та довіреностей на приймання товару; а по взаємовідносинам позивача протягом перевіряємого періоду по придбанню продукції: напівфабрикату соняшника смажен.(ядро), насіння гарбузового, поддон, «Мачо Чіпси чорний 4-445», метал., скотчу кристалл, Логотипу «Семкі», скот, насіння гарбузового сіті, та маркетингових послуг у ТОВ "Акта-Ресурс", ТОВ "Арніта Трейд", ТОВ "Глорі ЛТД", ТОВ "Джевел Стайл", ТОВ "Лантіком", ТОВ "Лафіс Трейд", ТОВ "Ліа Компані", ТОВ 'Маритен", ТОВ "Мега Пром", ТОВ "Промкор", ТОВ "Ремторснаб", ТОВ "Ружик-70", ТОВ "Техдоргрупп", ТОВ "Трейд Лайн М", ТОВ "Трейдінг Груп", ПП "Фаза", ТОВ "Фай-Торг", ТОВ Хеппі Трейд", на думку податкового органу встановлено маніпулювання податковою звітністю, формування податкового кредиту шляхом коригування без зазначення ІПН контрагента, що унеможливлювало встановити від кого саме сформовано податковий кредит і походження ТМЦ, а по отриманню позивачем від вказаних контрагентів судом не було враховано відсутність у позивача документів, які б підтверджували надання йому маркетингових послуг, та відсутність у цих контрагентів трудових і матеріальних ресурсів для здійснення господарської діяльності, що за твердженням преставника податкового органу свідчить про те, що взаємовідносини позивача з ТОВ "Джевел Стайл", ТОВ 'Мега Лін", ТОВ "Маритен", ТОВ "Арніта Трейд", ТОВ "Ремторгснаб", ТОВ "Техдоргрупп" та ТОВ "Денекс" (Покупці) та ТОВ "Акта- Ресурс", ТОВ "Арніта Трейд", ТОВ "Глорі ЛТД", ТОВ "Джевел Стайл", ТОВ "Лантіком", ТОВ "Лафіс Трейд", ТОВ "Ліа Компані", ТОВ "Маритен", ТОВ "Мега Пром", ТОВ "Промкор", ТОВ "Ремторснаб", ТОВ "Ружик-70", ТОВ "Техдоргруїг ТОВ "Трейд Лайн М", ТОВ "Трейдінг Груп", ПП "Фаза", ТОВ "Фай-Торг", ТОВ "ТД Хеппі Трейд" (Постачальники), не були спрямовані на реальне настання наслідків, що призвело до неправомірного формування показників у бухгалтерському та податковому обліку товариства за вказаними взаємовідносинами, а з урахуванням не підтвердженню реалізації ТОВ "Продекспорт-2009" товарів в адресу ТОВ "Джевел Стайл", ТОВ "Мега Лін", ТОВ "Маритен", ТОВ "Арніта Трейд", ТОВ "Ремторгснаб", ТОВ "Техдоргрупп" та ТОВ "Денекс" (Покупці), отримані грошові кошти від зазначених покупців для товариства вважаються безповоротною фінансовою допомогою з відповідним відображенням їх у податковому обліку (збільшення доходу на загальну суму отриманих коштів (з урахуванням ПДВ).

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вказуючи на підтвердження письмовими доказами: здійснення ним господарської діяльності з зазначеними в акті перевірки контрагентами внаслідок чого відбувся рух активів ТОВ "Продекспорт-2009" і зміна стану його зобов'язань; та реальності здійснення ним в перевіряємий період господарських операцій з поставки товарів і послуг, що підтверджено належним чином оформленими первинними документами, на підставі яких позивачем правомірно було сформовано податковий кредит та зобов'язання. Вважає, що прокурором і відповідачем по справі не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість висновків акту перевірки і правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, якими позивачу донараховано грошове зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та за платежем податок на прибуток приватних підприємств, у зв'язку з чим просить залишити без змін постанову суду першої інстанції, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і заперечень проти неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Продекспорт-2009» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 р. по 01.04.2014 р. була проведена працівниками Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська на підставі направлень від 23.03.2015 р. № 162, № 165, № 164, № 163, № 165 на виконання постанови начальника ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 09.03.2015 р. по кримінальному провадженню від 30.09.2014 р. № 0000162, та згідно п.п. 78.1.11 п. 78.1. ст.78 Податкового кодексу України. За результатами вказаної перевірки відповідачем було складено акт № 591/22-05/36573563 від 22.04.2015 р. за висновками якого позивачем в перевіряємий період допущено порушення вимоги п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6, ст. 198 Податкового кодексу України та занижено суми податку на додану вартість на загальну суму 48154736 грн. та пп. 14.1.27, п.14.1.36 ст.14, пп.138.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4, пп.138.10.3. п.138.10 ст.138, пп.138.10.2. п.138.10 ст.138, пп.138.8.5. п.138.8 ст.138, п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України та занижено суми податку на прибуток на загальну суму 60663812 грн.

Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки, ТОВ «Продекспорт-2009» 06.05.2015 року подавалися до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська заперечення від 05.05.2015 року № 05-05/15, за результатами розгляду яких відповідач надав відповідь від 14.05.2015 року № 14239/10/04-64-22-05 в якій зазначено про правомірність та обґрунтованість наведених в акті перевірки від 22.04.2015 р. № 591/22-05/36573563 висновків.

На підставі Акта перевірки Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська було прийнято податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 19.05.2015 року, яким ТОВ «Продекспорт-2009» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 90995718,00 грн. (з них: 60663812 грн. за основним платежем та за штрафними санкціями - 30331906 грн.) та № НОМЕР_1 від 19.05.2015 року, яким ТОВ «Продекспорт-2009» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 67861725,00 грн. (з них: 45241150 грн. за основним платежем та за штрафними санкціями - 22620575 грн.).

На зазначені податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_4 та № НОМЕР_1 від 19.05.2015 року, ТОВ «Продекспорт-2009» було подано до Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області первинну скаргу № 05-06/15 від 05.06.2015 року, за результатами розгляду якої Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення від 04.08.2015 року № 7019/10/04-36-10-07-09 про результати розгляду первинної скарги, відповідно якого було скасовано на 1 498 864 грн. (основний платіж - 9 988 576 грн., штрафні санкції - 4 994 288 грн.) суму грошового зобов'язання з податку на прибуток, визначену у податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_4 від 19.05.2015 року, в іншій частині скаргу платника податків було залишено без задоволення та збільшило на 1 039 500 грн. (основний платіж - 693000 грн., штрафні санкції - 346500 грн.) суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, визначену у податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_1 від 19.05.2015 року, в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення було залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

На підставі рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 04.08.2015 року № 7019/10/04-36-10-07-09 Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 18.08.2015 року, яким ТОВ «Продекспорт-2009» донараховано суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 76012854 грн. (основний платіж - 50675236 грн., штрафні санкції - 25337618 грн.), а також податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким позивачу донараховано податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1039500 грн. (основний платіж - 693000 грн., штрафні санкції - 346500 грн.).

Задовольняючи вимоги позивача у цій справі, суд першої інстанції виходив з безпідставності зазначених в акті перевірки від 22.04.15 р. № 591/22-05/36573563 висновків податкового органу та протиправності прийнятих відповідачем на підставі вказаного акту перевірки рішень, оскільки реальність господарських операцій позивача з його контрагентами в перевіряємий період підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а тому прийняті відносно позивача податкові повідомлення-рішення відповідно підлягають скасуванню.

Зокрема, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що взаємовідносини позивача по договорам поставки щодо реалізації продукції та товару: - з ПП «Джевел Стайл» підтверджується укладеним 30.09.2011 року договором поставки товару № 30/09, згідно якого в порядку та на умовах даного договору постачальник (ТОВ «Продекспорт-2009») зобов'язувався передати у власність покупця (ТОВ «Джевел Стайл») товар, а покупець зобов'язувався прийняти товар та сплатити його вартість, та оформленими у зв'язку з виконанням цього договору: видатковими накладними № РН-0000342від 30.01.12 р., № РН-0000343 від 31.01.12 р., № РН-0000555 від 27.02.12 р„ № РН-0000825 від 23.03.2012 р., № РН-0000946 від 30.03.12 р., податковими накладними № 342 від 30.01.2012 р, № 343 від 31.01.12 р., № 444 від 27.02.12 р„ № 599 від 23.03.12 р„ № 674 від 30.03.2012 р., товарно-транспортними накладними від 30.01.12 р. № 342, від 31.01.12 р. № 343/1-343/3, від 27.02.12 р. № 555/1-555/10, від 23.03.12 р. № 825/1825/5, від 30.03.2012 р., № 946/1-946/6, платіжними дорученнями від 20.01.12 року № 4, від 24.01.2012 року № 299, від 18.04.12 року № 1868, від 28.04.12 року № 2089; - з ТОВ «МЕТА ЛІН» підтверджується укладеним 20.05.2013 року договором поставки товару № 20/05-1, згідно якого в порядку та на умовах даного договору постачальник (ТОВ «Продекспорт-2009») зобов'язувався передати у власність покупця (ТОВ «МЕТА ЛІН») товар, а покупець зобов'язувався прийняти товар та сплатити його вартість, а також оформленими у зв'язку з виконанням цього договору: видатковими накладними № РН-0001793 від 21.05.2013 р., № РН-0001794 від 31.05.2013 р., податковими накладними № 998 від 21.05.2013р., № 999 від 31.05.2013 р., товарно-транспортними накладними від 21.05.2013 року № 1793/1-1793/2, від 31.05.2013 р. № 1794 та платіжним дорученням № 190 від 13.06.2013 р.; - з ТОВ «Маритен» підтверджується укладеним 02.04.2012 року договором поставки товару № 02/04, згідно якого в порядку та на умовах даного договору постачальник (ТОВ «Продекспорт-2009») зобов'язувався передати у власність покупця (ТОВ «Маритен») товар, а покупець зобов'язувався прийняти товар та сплатити його вартість, а також оформленими у зв'язку з виконанням цього договору: видатковими накладними № РН-0001240 від 03.04.2012 р., № РН-0001238 від 10.04.2012 р № РН-0001239 від 11.04.2012 р № РН-0001241 від 12.04.2012 р., податковими накладними № 869 від 03.04.2012 р, № 870 від 10.04.2012 р., № 871 від 11.04.2012 р., № 872 від 12.04.12 р., товарно-транспортними накладними від 03.04.2012 р. № 1240, від 10.04.2012 р. № 1238, від 11.04.2012 р. № 1239, від 12.04.2012 № 1241, угодою про зарахування зустрічних вимог від 01.08.2012 р.; - з ТОВ «Арніта Трейд» підтверджується укладеним 11.11.2012р. договором поставки товару № 11/П, згідно якого в порядку та на умовах даного договору постачальник (ТОВ «Продекспорт-2009») зобов'язувався передати у власність покупця (ТОВ «Арніта Трейд») товар, а покупець зобов'язувався прийняти товар та сплатити його вартість, та оформленими на виконання цього договору: видатковою накладною № РН-0003353 від 26.11.12 р., податковою накладною № 2247 від 26.11.12 р., товарно- транспортною накладною від 26.11.12 р. № 3353, платіжним дорученням від 10.12.12 р. № 619; - з ТОВ «Ремторгснаб» підтверджується укладеним 10.01.2013 р. договором поставки товару № 1П-Рем відповідно якого постачальник (ТОВ «Продекспорт-2009») зобов'язувався передати у власність покупця (ТОВ «Ремторгснаб») товар, а покупець зобов'язувався прийняти товар та сплатити його вартість, на виконання якого було оформлено: видаткові накладні № РН-0000337 від 31.01.13 р., № РН-0000575 від 28.02.13 р., податкові накладні № 157 від 31.01.13 р., № 386 від 28.02.13 р., товарно-транспортними накладними від 31.01.13 р. № 337-337/2, від 28.02.13 р. № 575, № 2247 від 26.11.12 р., товарно-транспортні накладні від 26.11.2012 р. № 3353, платіжне доручення № 671 від 27.03.13 р.; - з ТОВ «Техдоргрупп» підтверджується укладеним 02.12.2013 р. договором поставки № 02.12.П, згідно якого в порядку та на умовах даного договору постачальник (ТОВ «Продекспорт-2009») зобов'язувався передати у власність покупця (ТОВ «Техдоргрупп») товар, а покупець зобов'язувався прийняти товар та сплатити його вартість, і на виконання якого було оформлено: видаткові накладні № РН-0004569 від 27.12.13 р., № РН-0004570 від 30.12.13 р., № РН-0004571 від 31.12.13 р., податкові накладні від 27.12.13 № 0003198, від 30.12.2013 р. № 0003199, від 31.12.13 р. № 0003200, товарно-транспортні накладні від 27.12.13 р. № 4569, від 30.12.13 р. № 4570, від 31.12.2013 р. № 4571, платіжні доручення № 1393 від 17.03.14 р.; - з ТОВ «ДЕНЕКЄ» підтверджується укладеним 08.07.2013р. договором поставки товару № 08/07-1, відповідно до якого постачальник (ТОВ «Продекспорт-2009») зобов'язувався передати у власність покупця (ТОВ «ДЕНЕКЄ») товар, а покупець зобов'язувався прийняти товар та сплатити його вартість, а також оформленими на виконання цього договору: видатковими накладними № РН-0002484 від 31.07.13 р № РН-0003036 від 27.08.13 р„ № РН-0003033 від 28.08.13 р № РН-0003034 від 29.08.13 р„ № РН-0003035 від 30.08.13 р„ № РН-0003307 від 30.09.2013 р., № РН-0003791 від 30.10.13 р„ № РН-0003792 від 31.10.13 р податковими накладними № 1408 від 31.07.13 р, № 1702 від 27.08.13 р., № 1703 від 28.08.13 р., № 1705 від 29.08.13 р., № 1704 від 30.08.13 р., № 2039 від 30.09.13 р., № 2508 від 30.10.2013 р., № 2509 від 31.10.13 р., товарно-транспортними накладними від 31.07.13 р. № 2484/1-2484/2, від 27.08.13 р. № 3036/1-3036/2 від 28.08.13 р„ № 3033 від 29.08.13 р., № 3034 від 30.08.13 р., № 3035 від 30.09.13 р„ № 3307/1-3307/2 від 30.10.13 р„ № 3791 від 31.10.13 р. № 3792, платіжними дорученнями від 18.09.13 р. № 391, від 31.10.13 р № 31, від 17.12.13 р. № 738.

Також судом першої інстанції за наявними в матеріалах справи письмовими доказами встановлено беззаперечність реальності здійснення позивачем реалізації насіння соняшникового смаженого, напівфабрикату насіння соняшникового, смітної суміші, борошна, лушпиння, пакувального матеріалу, пакетів, та придбання ним для власної господарської діяльності насіння соняшника, гарбузового насіння і відповідних послуг, що у сукупності за висновками суду першої інстанції свідчить про безпідставність твердження відповідача про порушення ТОВ «Продекспорт-2009» в перевіряємий період положень п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6, ст.198, пп.14.1.27 та 14.1.36 п.14.1 ст.14, п.138.1, 138.2, 138.4, пп.138.8.5 п.138.8, пп.138.10.2 та 138.10.3 п.138.10 ст.138, п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ.

Мотивуючи безпідставність висновків податкового органу щодо отримання позивачем від своїх контрагентів безповоротної фінансової допомоги, суд першої інстанції правильно послався на пп. 14.1.257. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, в якій чітко визначено, що безповоротною фінансовою допомогою вважається лише: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, та не сплачених (списаних), і оскільки позивачем були отримані суми як оплата за поставлений товар, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в спірних правовідносинах дохід позивача від продажу товарів не підпадає під визначення безповоротної фінансової допомоги за жодною з визначених у Податковому кодексі України підстав.

Законодавець надав платнику право здійснювати господарську діяльність на власний ризик і можливість самостійно оцінювати її ефективність та доцільність, з огляду на мету отримання економічного ефекту і приросту активів в майбутньому, а також самостійно обирати постачальників продукції. Тому збитковість окремих господарських операцій не може свідчити про недоцільність їх здійснення в межах власної господарської діяльності та не ставить право платника податків на врахування витрат при визначенні об'єкта оподаткування в залежність від наявності чи відсутності прибутку по окремим господарським операціям.

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції, зазначений в оскаржуваній постанові, про те, ідо ТОВ надано документи, які підтверджують фактичне отримання товарів та використання їх у власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що придбані товари (насіння соняшникового та гарбузове) були використані позивачем у господарській діяльності шляхом виробництва готової продукції: смаженого насіння соняшникового та гарбузового та реалізації третім особам. Як свідчать матеріали справи і підтверджує відповідач, фактичний вид діяльності ТОВ «Продекспорт-2009» виробництво, оптова торгівля та експорт насіння під торговельною маркою « 5еткі» (на давальницькій основі). Тобто господарські операції з Контрагентами безпосередньо були пов'язані з господарською діяльністю ТОВ.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія визнає, що детально дослідивши господарські операції позивача як з контрагентами-постачальниками, так і з контрагентами-покупцями, та перевіривши оформлені за результатами цих операцій первинні документи, фактичне отримання товару і їх використання у власній господарській діяльності, суд першої інстанції з урахуванням того, що на момент укладення угод і вчинення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та як платники податків, а також з огляду на відсутність судових рішень про визнання недійсними угод, укладених позивачем з його контрагентами, або щодо фіктивної діяльності контрагентів позивача, і відсутності у останнього обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників і покупців товару, та дотримання ними вимог податкового законодавства, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у ТОВ «Продекспорт-2009» права на включення вартості товарів, придбаних у відповідних контрагентів до складу своїх витрат, та права для формування податкового кредиту в перевіряємий період.

Судова колегія в повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі, та визнає їх такими, що відповідають фактичним обставинам у справі і положенням чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини та судовій практиці по даній категорії справ.

Водночас, судова колегія визнає доводи відповідача та прокурора безпідставними та такими, що суперечать матеріалам справи, оскільки під час апеляційного перегляду даної справи, за наявними в матеріалах справи письмовими доказами встановлено фактичний рух активів позивача із урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку із господарською діяльністю ТОВ «Продекспорт-2009».

Під час вирішення виниклого у цій справі спору, судова колегія керувалася існуючими в судовій практиці по даній категорії справ доктринами: реальності господарських операцій; ділової мети; переваги суті над формою; презумпції добросовісності позивача, як платника податків; та автономії норм податкового законодавства.

Так, перевіряючи реальність здійснення позивачем в перевіряємий період господарських операцій, судовою колегією встановлено: наявність у позивача активів, що становили предмет господарських операцій по постачанню (реалізації) ним товарів ТОВ «ДЕНЕКС», ТОВ «Техдоргрупп», ТОВ «Ремторгснаб», ТОВ «Арніта Трейд» ТОВ «Маритен» ТОВ «МЕТА ЛІН» ПП «Джевел Єтайл», які були відображані позивачем були в податковому обліку; та факт придбання позивачем матеріалів і сировини у інших платників податків (що зазначені в первинних документах): ТОВ «Техдоргрупп», ТОВ «ТД «Хеппі Трейд», ТОВ «Фай-Торг», ТОВ «Ремторгснаб», ТОВ «Трейд Лайн М», ТОВ «Акта-Ресурс», ТОВ «Лафіс Трейд», ТОВ «Глорі ЛТД», ТОВ «Ліа Компані», ТОВ «Арніта Трейд», ТОВ «Промкор», ТОВ «Лантіком», ТОВ "Маритен", ТОВ «Трейдінг Груп», ТОВ «Мега Пром», ТОВ «Ружик-70», ПП «Джевел Стайл», ПМП «ФАЗА».

Згідно з пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання, будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України чітко визначено, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Оскільки вищенаведеними спеціальними нормами права законодавцем чітко визначено підстави виникнення у платника податків права на включення вартості товарів до складу своїх витрат та для формування податкового кредиту, судовою колегією перевірено господарські, бухгалтерські і податкові документи позивача, на підставі аналізу яких встановлено, що форма та зміст наданих суду первинних документів відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та не містять в собі недоліків, які б виключали можливість їх використання позивачем при відображенні їх в податковому обліку, чи позбавляли б позивача права на формування податкового кредиту і зобов'язань.

За приписами п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-Х1V зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 3.2 статті 3 вищезазначеного Закону, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з вимогами Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операцій, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно із пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05 червня 1995 року за №168/704, первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Також необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена і пунктом 1.2 статті 1, пунктом 2.1 статті 2 наведеного Положення.

Крім того, відповідно до пункту 2.1 статті 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

З урахування вищенаведених положень, судовою колегією взято до уваги, що факт реальності здійснення господарських операцій ТОВ «Продекспорт-2009» по продажу товару підтверджується:

1. з ТОВ «ДЕНЕКС»: договором поставки товару № 08/07-1 від 08.07.2013 р., видатковими накладними на суму 324 312,24 грн., податковими накладними на суму 324 312,24 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями на суму 324 312,24 грн.;

2. з ТОВ «Техдоргрупп»: договором поставки товару №02.12.П від 02.12.2013 р., видатковими накладними на суму 139 999,60 грн., податковими накладними на суму 139 999,60 грн., товарно-транспортними накладними, платіжним дорученням № 1393 від 17.03.14 р. на суму 139 999,60 грн.

3. з ТОВ «Ремторгснаб»: договором поставки товару № 1П-Рем від 10.01.2013 року, видатковими накладними на суму 47 317,98 грн., податковими накладними на суму 47 317,98 грн., товарно-транспортними накладними, платіжним дорученням № 671 від 27.03.2013 р. на суму 47 317,98 грн.

4. з ТОВ «Арніта Трейд»: договором поставки товару №11/П від 11.11.2012 р., , видатковою накладною № РН- 0003353 від 26.11.2012 р. на суму 26 226,73 грн., податковою накладною № 2247 від 26.11.2012р. на суму 26 226,73 грн., товарно-транспортною накладною від 26.11.2012 р.

5. з ТОВ «Маритен»: договором поставки товару № 02/04 від 02.04.2012 р., видатковими накладними на суму 164 290,52 грн., податковими накладними на суму 164 290,52 грн., товарно-транспортними накладними, угодою про зарахування зустрічних вимог від 01.08.2012 р.

6. з ТОВ «МЕТА ЛІН»: договором поставки товару №20/05-1 від 20.05.2013 р., видатковими накладними на суму 61 937, 52 грн., податковими накладними на суму 61 937, 52 грн., товарно-транспортними накладними, платіжним дорученням на суму 61 937, 52 грн.

7. з ПП «Джевел Стайл»: договором поставки товару № 30/09.2011 р., видатковими накладними на суму 603 650,02 грн., податковими накладними на суму 603 650,02 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями.

Також судовою колегією встановлено, що реальність господарських операцій позивача по закупівлі товарів/послуг підтверджується:

1. з ТОВ «ТД «Хеппі Трейд»: договором поставки товару №02/12/13 від 02.12.2013 року, видатковими накладними на суму 144 300,00 грн., податковими накладними на суму 144 300,00 грн., платіжними дорученнями на суму 144 300,00 грн., та товарно-транспортними накладними

2. з ТОВ «Фай-Торг»: договором поставки №10/12-1 від 10.12.2012 року, видатковими накладними на суму 9 504 000,00 грн., податковими накладними на суму 9 504 000,00 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями на суму 9 504 000,00 грн.

3. з ПМП «ФАЗА»: договором поставки товару №01/04 від 01.04.2012 року, видатковими накладними на суму 2 045 610, 00 грн., податковими накладними 2 045 610, 00 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, та Актами приймання-передачі векселя від 25.07.2012 року, і 20.07.2012 р.

4. з ТОВ «Трейдінг Груп»: договором поставки № №29 від 01.10.2010 року, видатковими накладними на суму 1 859 508, 00 грн., податковими накладними 1 859 508, 00 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями та Актами приймання-передачі векселя від 06.06.2012 року, 11.06.2012 року, 14.06.2012 року, та 19.06.2012 року

5. з ТОВ «Техдоргрупп»: договором поставки №01/11/12 від 01.11.2013 року, видатковими накладними на суму 9 216 000, 00 гри., податковими накладними 9 216 000, 00 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями 9 216 000, 00 грн.

6. з ТОВ «Ремторгснаб»: договором поставки №29/03/13 від 29.03.2013 року, видатковими накладними на суму 6 480 000,00 грн., податковими накладними на суму 6 480 000,00 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями на суму 6 480 000,00 грн.

7. з ТОВ «Промкор»: договором поставки товару №12/1 від 12.03.2012 року, видатковими накладними на суму 1 550 400, 00 грн., податковими накладними 1 550 400, 00 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями 1 550 400, 00 грн.

8. з ТОВ «Ліа Компані»: договором поставки товару №01/08-1 від 01.08.2012 року, видатковими накладними на суму 11 635 260 грн., податковими накладними на суму 11 635 260 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями на суму 11 635 260 грн.

9. з ТОВ «Лафіс Трейд»: договором поставки № 03/12/Л від 03.12.2012 року, видатковими накладними на суму 1 962 967, 20 грн., податковими накладними на суму 1 962 967, 20 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями на суму 1 962 967, 20 грн.

10. з ТОВ «Акта-Ресурс»: договором поставки товару №15/10-1 від 15.10.2012 року, видатковими накладними на суму 1 444 505, 38 грн., податковими накладними на суму 1 444 505, 38 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями на суму 1 444 505, 38 грн.

11. з ТОВ «Трейд Лайн М»: договором поставки № 07/05/13-1 від 07.05.2013 року, видатковими накладними на загальну суму 12 736 800,00 грн., податковими накладними на загальну суму 12 736 800,00 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями та договором про відступлення права вимоги № 11/11 /П від 11.11.2013 року на суму 7717616,80 грн., що разом з оплатою складає загальну суму 12 736 800,00 грн..

12. з ТОВ «Ружик-70»: договором поставки товару № 9 від 29.06.2011 року, видатковими накладними на загальну суму 74327458,86 грн., податковими накладними на загальну суму 27255953,46 грн., платіжними дорученнями та договором про відступлення права вимоги (цесії) від 10.10.2012 року на суму 72918475,07 грн., що разом з оплатою складає загальну суму - 74327458,86 грн.

13. з ТОВ «Мега Пром»: договором поставки товару № 10/1 від 10.05.2012 року, видатковими накладними на загальну суму 58669536,00 грн., податковими накладними на загальну суму 58669536,00 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями та договором про відступлення права вимоги від 17.01.2013 року на суму 7717616,80 грн., що загальною сумою складає 58669536,00 грн.

14. з ТОВ «Глорі ЛТД»: договором поставки № 03/01ГЛ від 03.01.2013 року, видатковими накладними на загальну суму 31366861,50 грн., податковими накладними на загальну суму 31366861,50 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями та договором про відступлення права вимоги № 1605/п від 16.05.2013 року, що разом з оплатою складає загальну суму 31366861,50 грн.

15. з ТОВ «Маритен»: договором поставки товару № 30 від 30.09.2011 року, видатковими накладними на загальну суму 81288549,00 грн., податковими накладними на загальну суму 62234754,00 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, угодою про зарахування зустрічних вимогою від 01.08.2012 року та договором про відступлення права вимоги від 24.10.2012 року, що загальною сумою складає 81288549,00 грн.

16. з ТОВ «Лантіком»: договором поставки товару № 03/09-1 від 03.09.2012 року, видатковими накладними на загальну суму 36780175,20 грн., податковими накладними на загальну суму 36780175,20 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями та договором про відступлення права вимоги (цесія) № 0306/п від 03.06.2013 року, що разом з оплатою складає загальну суму 36780175,20 грн.

17. з ПП «Джевел Стайл»: договором поставки товару № 02 від 02.04.2012 року, видатковими накладними на загальну суму 33607095,00 грн., податковими накладними на загальну суму 33607095,00 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями та договором про відступлення права вимоги (цесія) від 30.09.2012 року, що разом з оплатою складає загальну суму 33607095,00 грн.

18. з ПП «Джевел Стайл»: договором на надання маркетингових послуг №1 М від 01.03.2012 року, відповідно якого Виконавець (ПП «Джевел Стайл») зобов'язувався надати Замовнику (ТОВ «Продекспорт-2009») маркетингові послуги, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №УСО-1 від 30.03.2012 р. на суму 3 600 000,00 грн., звітом про проведені маркетингові дослідження від 30.03.2012 р., наказом №14-М від 04.04.2012 р., податковою накладною від 30.03.2012 р. №2332 на суму 3 600 000,00 грн., платіжним дорученням від 13.04.2012 №3567 на суму 3 600 000,00 грн., з аналізу яких вбачається, що ПП «Джевел Стайл» здійснено маркетингові дослідження щодо торговельної марки «SЕМКІ», зокрема, аналіз конкурентів на ринку насіння смаженого, дослідження та аналіз переваг споживачів відносно продукції ТМ «SЕМКІ» та інш., а також звітом про фінансові результати позивача за 2012 р.р., з якого вбачається, що завдяки вдалій маркетинговій політиці товариства значно збільшилися обсяги доходу (виручки) від реалізації продукції за 2012 р., а саме на 89, 310 млн. грн. у 2012 році порівняно з 2011 роком.

19. з ТОВ «Арніта Трейд»: договором поставки товару № 03/09-1 від 03.09.2012 року, видатковими накладними на суму 2757133,45 грн., податковими накладними на суму 2757133,45 грн., товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями та договором про відступлення права (цесія) № 20/02/П від 20.02.2013 р., разом з оплатою складає загальну суму 2757133,45 грн.

Отже, оскільки вищеописані господарські операції щодо придбання матеріалів, сировини, послуг та реалізації товару, були здійсненні ТОВ «Продекспорт-2009» у межах господарської діяльності використанням законних форм розрахунків (безготівкового і розрахунку у вексельній формі), та підтверджені первинними документами, а прокурором та відповідачем не доведено належними та достатніми доказами факти нереальності чи безтоварності досліджених судом господарських операцій позивача з вищеозначеними контрагентами, судова колегія визнає правомірним формування позивачем в перевіряємий період податкового кредиту та віднесення ним відповідних сум до складу валових витрат згідно первинних документів та податкових накладних, що були виписані на виконання умов вищевикладених договірних відносин.

Наведені відповідачем в додаткових поясненнях до апеляційної скарги (а.с.127-131 т.11) доводи щодо дефектності первинних документів по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Джевел Стайл», ТОВ «Ліа Компані», ТОВ «МЕТА ЛІН», ТОВ «Ремторгснаб», ТОВ «Техдоргрупп», ТОВ «Трейд Лайн М», не можуть бути прийняті судом до уваги як підстава для скасування судового рішення, оскільки зазначені відповідачем факти не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, в самому акті перевірки відповідачем не акцентувалася увага на зазначених в письмових поясненнях (а..с.127-131 т.11) недоліках первинних документів позивача, та не зазначалося, що порушення податкового законодавства позивачем стало наслідком формування валових витрат та податкового кредиту на підставі вказаних дефектних документах.

Щодо ненадання позивачем до перевірки: сертифікатів якості по взаємовідносинам з ТОВ «Снек Експорт», журналу виданих та отриманих довіреності і карток складського обліку, судова колегія зазначає, що дані вимоги не є обґрунтованими, оскільки перелічені документи не є первинними документами бухгалтерського обліку та їх відсутність не може бути доказом юридичної дефектності наданих позивачем документів, на підставі яких ним формувалися валові витрати, податковий кредит та зобов'язання.

Крім того, судова колегія вважає, що відсутність окремих реквізитів в зазначених відповідачем (а.с.127-131 т.11) товарно-транспортних накладних, та певних недоліків у перелічених відповідачем первинних документах ТОВ «Продекспорт-2009» а так само помилки у їх оформленні - в даному випадку не є підставою для висновків про відсутність господарських операцій, оскільки з інших даних вбачається, що фактичний рух активів, зміни у власному капіталі та зобов'язаннях позивача, як платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Отже, з огляду на достатню кількість доказів, які підтверджують факт реальності здійснення позивачем господарських операцій, судова колегія визнає, що окремі недоліки певних первинних документів само по собі не є безумовною підставою для позбавлення їх сили звітного бухгалтерського документа, а відтак позбавлення позивача права на формування валових витрат та податкового кредиту.

При цьому, судова колегія лояльно ставлячись до окремих недоліків в оформленні первинних документів позивача, виходить з того, що в даному випадку насамперед мають значення економічні наслідки, створені господарськими операціями позивача в перевіряє мий період, а не особливості оформлення відповідних операцій

Не визнає судова колегія підставою для скасування рішення суду першої інстанції також посилання відповідача на те, що значна частина контрагентів позивача на час перевірки останнього податковим органом вже припинили свою діяльність або були визнані банкрутами, оскільки на час укладення ТОВ «Продекспорт-2009» договорів з вказаними відповідачем контрагентами та на момент здійснення господарських операцій (які були предметом дослідження у цій справі) - були у відповідності до діючого законодавства зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та як платники податків у податкових органах (а.с.123-126 т.11), і відповідно до принципу персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Чинне законодавство не ставить за умову дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань у платника стан податкового обліку його контрагентів. Позивач не може відповідати за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов'язань, оскільки поняття "добросовісний платник", яке вживається в сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а самого платника не наділено повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому він не може володіти інформацією щодо виконання контрагентом податкових зобов'язань. Отже, за умови не встановлення податковим органом наявності замкненої схеми руху грошових коштів, яка могла б свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для отримання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнати негативних наслідків у результаті дій інших осіб, що перебувають за межами його впливу (постанова ВАСУ від 11.02.2015 року в справі № К/9991/77465/11).

Отже, позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентом правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, утому числі і по декларуванню чи сплаті податкових зобов'язань. У разі якщо Контрагентом були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Тобто, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету або подання податкової чи фінансової звітності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку контрагентом чи неподання ним звітності (у тому числі внаслідок ухилення) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

Судова колегія враховуючи встановлений під час судового вирішення спору у цій справі факт фактичного виконання спірних операцій з поставки товарів та послуг, визнає, що незнаходження контрагентів за місцем реєстрації на час проведення перевірки позивача, визнання їх банкрутами та припинення їх діяльності, також як і порушення цими контрагентами податкової дисципліни, не можуть бути причиною позбавлення права позивача на формування валових витрат, податкового кредиту та зобов'язань за умови відсутності доказів недобросовісності ТОВ «Продекпорт-2009».

В даному випадку прокурором та відповідачем по справі не спростовано добросовісність позивача, як платника податків, та не доведено належними доказами про обізнаність ТОВ «Продекпорт-2009» щодо протиправної поведінки третіх осіб - його контрагентів. Зокрема, матеріали справи не містять в собі доказів про будь-яку домовленість позивача з його контрагентами на здійснення фіктивних господарських операцій, або повернення перерахованих нібито в оплату придбаних активів, та тощо.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК встановлюється презумпція правомірності рішень платника податку в тому, що в разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків. Зазначена норма поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків витрат для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість. За змістом указаної норми відповідні витрати і податковий кредит вважаються сформованими платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

При цьому з урахуванням норм статей 61 та 44 ПК саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Про обережність та обачливість позивача при вчиненні правочинів з Контрагентами свідчить те, що перед укладенням правочинів ТОВ «Продекпорт-2009» перевіряло наявність та чинність реєстрації Контрагентів за ЄДРПОУ, та у визначений законом спосіб переконувався в тому, що не була визнана не дійсною уповноваженими державними органами на момент укладання правочинів.

Стосовно відсутності в Контрагентів матеріальної бази (складських приміщень, транспортних засобів, виробничих потужностей тощо) та трудових ресурсів - при всій обачності ТОВ не має реальної можливості виїздити за фактичною або юридичною адресою кожного з Контрагентів з метою перевірки їх активів та кількості штату.

Посилання податкового органу на відсутність у підприемства-контрагента умов, необхідних для здійснення господарської операції само по собі не свідчить про нереальність господарської операції, оскільки підприємство може здійснювати реальні торгові операції і не обов'язково має бути виробником товару або виконавцем послуг, робіт.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, судова колегія визнає безпідставними та бездоказовими доводи відповідача та прокурора про відсутність здійснення реальних господарських операцій позивача з Контрагентами, та про відсутність факту поставки товару по ланцюгу ТОВ «Продекпорт-2009» - контрагенти і контрагенти - ТОВ «Продекпорт-2009», що узгоджується з правовою позицією, що наведена у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 р. у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991 /03) та у рішенні Європейського суду з прав людини по справі Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03)

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини повинна використовуватися як джерела права.

У вищезгаданих рішеннях Європейського суду з прав людини зазначено, що покупець-платник податків не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальником, якщо платник не знав про такі порушення і не міг їх знати. Таким чином, якщо суб'єктом господарювання здійснена законна господарська діяльність і за її результатами правомірно сформовано податковий кредит по ПДВ та ви датки по податку на прибуток, такий суб'єкт має право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ і зменшення прибутку, що підлягає оподаткуванню, на здійснені видатки.

Надуманим на погляд судової колегії є також визначення прокурором і відповідачем отриманих ТОВ грошових коштів від контрагентів (покупців товарів) безповоротною фінансовою допомогою. Так, стверджуючи про заниження позивачем суми доходу на суму 1 063 444 грн. у зв'язку з не встановленням реалізації товару на адресу покупців: ТОВ «ДЕНЕКС», ТОВ «Техдоргрупп», ТОВ «Ремторгснаб», ТОВ «Арніта Трейд», ТОВ «Маритен», ТОВ «МЕГА ЛІН», ПП «Джевел Стайл», ні прокурор ні відповідач (в тому числі і в акті перевірки) не навели відповідних доказів нереальності господарських операцій, що мали місце між ТОВ «Продекспорт-2009» та підприємствами-контрагентами, та відсутності фактичної реалізації продукції в адресу контрагентів, хоча нереальність господарських операцій з постачання платником податку товарів має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватись на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише порушенням порядку створення та ведення господарської діяльності підприємствам - контрагентами.

До того ж, Податковий кодекс України не передбачає норми, за якою б у платника податку виникав обов'язок віднести до складу безповоротної фінансової допомоги суми, отримані платником податку як оплата за поставлений товар, у разі якщо в майбутньому податковому періоді контролюючим органом буде виявлено порушення покупцями вимог законодавства у сфері оподаткування.

Твердження відповідача про те, що податкові накладні з сумою ПДВ менше ніж 10 000,00 грн. були виписані постачальниками з метою приховування номенклатури поставлених товарів (послуг) - судова колегія вважає такими, що суперечать приписам п.11 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК, яким визначено, що податкові накладні, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 000 грн., не підлягають включенню до Єдиного реєстру податкових накладних, в силу чого до таких платників податків не застосовуються приписи абз.8, 9 п.201.10 ст.201 ПК України, що також підтверджується листом ДПС України від 28.03.2013 р. № 7454/7/15-33.

Не може судова колегія також використати як підставу для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі доводи прокурора та відповідача про те, що гр. ОСОБА_6 став директором та засновником ПП «Джевел Стайл» за грошову винагороду, не маючи на меті ведення фінансово-господарської діяльності, а підписи на первинних документах йому не належать, що підтверджено проведеною в рамках кримінального провадження судовою почеркознавчою експертизою, оскільки ОСОБА_6 надавав пояснення вже у 2016 році, при тому що ПП «Джевел Стайл» ще 30.10.2012 р постановою господарського суду Дніпропетровської області у справі № 29/5005/8905/2012 було відкрито ліквідаційну процедуру ПП «Джевел Стайл», з наданням ДПІ можливості провести перевірку, а 28.01.2013 року це підприємство було визнано банкрутом та припинено як юридичну особу - 07.02.2013 року. Протягом зазначеного часу та наступні три роки (до 2016 року) контролюючі органі не мали будь яких претензій до ОСОБА_6, як до засновника та директора ПП «Джевел Стайл», і лише у січні 2016 року ОСОБА_6 був опитаний свідком у кримінальному провадженні, порушеному відносно службових осіб ТОВ «Продекспорт-2009», після чого ОСОБА_6 повідомили 18.01.2016 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.205 КК України (а.с.138-142 т.10), і у той же день, тобто - 18.01.2016 р. (а.с.146-150 т.10) прокурором було підписано клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв'язку зі спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності і згодою ОСОБА_6 на закриття провадження з цієї підстави. 20.01.2016 року Кіровським райсудом м.Дніпропетровська, без дослідження фактичних обставин щодо господарських відносин ПП «Джевел Стайл» з ТОВ «Продекспорт-2009» ОСОБА_6 було звільнено від кримінальної відповідальності (а.с.151-152 т.10). При цьому, правоохоронні органи та суд брали до уваги, що ОСОБА_6 вчинено злочин у 2010 році, тобто підписано відповідні документи для відкриття вказаного підприємства, але не взято до уваги дату державної реєстрації ОСОБА_6 ПП «Джевел Стайл» 22.02.2007 р. (а.с.115 т.10), та того, що окрім зазначено підприємства ОСОБА_6 відкривалися і інші підприємства, зокрема, ТОВ «Компанія Алегро-Плюс» (34917385) за ті є ж адресою що і ПП «Джевел Стайл» (м.Дніпропетровськ вул.Горького 2-30), ТОВ «Аарон Україна» (33275129), ТОВ «Чізара ЛТД» (37029931), і т.д. Крім того, не було взято до уваги, що згідно долучених до матеріалів справи пояснень ОСОБА_6 в якості підозрюваного 18.01.2016 р. (а.с.143-145 т.10), він був обізнаний про те, що є директором та засновником ПП «Джевел Стайл», і не заперечував, що підписував документи вказаного підприємства. Зазначені обставини у їх сукупності викликають сумніви в правдивості показань ОСОБА_6 щодо нездійснення ним господарської діяльності по ПП «Джевел Стайл», а відсутність судового рішення (вироку), яким би була встановлена фальшивість первинних документів по господарським операціям між ПП «Джевел Стайл» та ТОВ «Продекспорт-2009» позбавляють суд вважати вказані операції нереальними та безтоварними

Крім того, судова колегія виходячи з презумпції добросовісності платника податків вважає, що порушення порядку реєстрації юридичної особи не є імперативною ознакою протиправності її діяльності та не може розцінюватися як беззаперечне свідчення фіктивності усіх господарських операцій, здійснюваних такою особою.

Саме по собі здійснення реєстрації підприємства без мети реального провадження підприємницької діяльності та номінальність керівництва за відсутності інших обставин, які б свідчили про необґрунтованість податкової вигоди - не може бути доказом безтоварності спірних господарських операцій.

Що ж стосується посилання ДПІ на неможливість формування даних податкового обліку на підставі первинних документів, підписаних від імені спірних контрагентів невстановленими особами, то судова колегія зазначає, що платник не має можливості встановлювати автентичність та приналежність підписів на кожному документі, представленому контрагентом, а також проводити почеркознавчу експертизу під час здійснення підприємницької діяльності; на нього не може бути покладено надмірний тягар доказування своєї добросовісності. При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Не можуть бути доказом нереальності господарських операцій позивача також долучені прокурором до матеріалів адміністративної справи матеріали кримінального провадження, зокрема ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2016 р. по справі №203/241/16-к, провадження №1-кп/0203/113/2016 (далі - Ухвала), висновок судової почеркознавчої експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження №0000027, оскільки відповідно до ст.72 КАСУ обов'язковими для адміністративного суду є вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно особою щодо якої ухвалений вирок або постанова суду.

Як вбачається з Ухвали (а.с.151-152 т.10), обставини щодо використання ПП «Джевел Стайл» для мінімізації податкових зобов'язань, зокрема ТОВ «Продекспорт-2009», не встановлювались судом та ним не перевірялись, як і не встановлювались та не перевірялись відносини між ПП «Джевел Стайл» та ТОВ «Продекспорт-2009». В Ухвалі цитується клопотання прокурора, однак суд, фактично, не здійснював перевірки викладених у клопотанні обставин, не досліджував та не давав оцінки господарським операціям позивача та Контрагентів, не визнав недійсним документи, що були складені за наслідком здійснення господарської операції, позивач не є фігурантом вказаної кримінальної справи. Досліджувані судом в Ухвалі обставини стосуються періоду створення та реєстрації юридичної особи, подальша ж господарська діяльність підприємства не досліджувалась. Тобто, зазначена ухвала стосується лише директора ТОВ «Джевел Стайл» та наслідків його діяльності.

Обставини щодо діяння фізичної особи (засновника чи директора підприємства), встановлені рішенням суду в кримінальній справі відносно цієї фізичної особи, не можна вважати обов'язковими при оцінці адміністративним судом правомірності поведінки юридичної особи-контрагента, якщо йдеться про відповідальність за порушення податкового законодавства цією юридичною особою. Суд повинен дослідити усі первинні документи, встановити чи був рух активів в процесі здійснення спірної господарської операції, що і було зроблено судом. Такої ж позиції дотримується ВАС України, що вбачається з ухвал від 05.03.2014 № К/9991/45498/11, від 17.03.2014 № К/800/3616/13, від 26.05.2014 № К/800/26343/13.

В Постанові від 25.01.2016 р. у справі №2270/5376/12 ВАС України також дійшов висновку, що платник податків (покупець товарів) не має обов'язку, повноважень та можливості здійснювати контроль за дотриманням продавцем вимог законодавства щодо створення підприємства, ведення його господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені продавцем або його посадовими особами порушення. Єдиним передбаченим законом (ч. 1 ст. 55-1 ГК України) наслідком фіктивності суб'єкта господарювання є припинення юридичної особи та визнання недійсними її установчих документів. Питання про недійсність інших юридичних дій, учинених таким суб'єктом господарювання, в законі не ставиться. Так само законом не передбачено, що діяльність суб'єкта господарювання з ознаками фіктивності, не породжує будь-яких наслідків його діяльності, а всі вчинені від імені суб'єкта юридичні дії є нікчемними. У цій же постанові ВАС України зазначено, що допущені постачальником порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) ПДВ та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику ПДВ. Фіктивність контрагента та відсутність окремих документів, помилки/неточності у їх оформленні не є підставою для висновку про нереальність господарської операції

Такої позиції дотримується ВАС України і в Постанові від 28.01.2016 р. у справі №2а-3530/11/1070, вказуючи, що дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні або нереальності операції, або відсутності в ній ділової мети. Згідно цієї Постанови ВАСУ наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності в їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю відбулись. Певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер та не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості. Суд зазначає, що визначальним критерієм для підтвердження права платника податку на податковий кредит та/або віднесення відповідних сум до витрат є реальність вчинюваної господарської операції, тобто встановлення факту зміни руху активів чи зміни стану зобов'язань платника податку внаслідок придбання ним товарів (послуг), що використовуються таким платником у своїй господарській діяльності.

Підтвердження зазначеного підходу знайшло відображення в постанові Верховного суду України №40/11 від 21.01.2011 р. у справі за позовом ТОВ "СІБ" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Луганська про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. У цій постанові, зокрема, зазначено, що неналежним чином оформлена податкова накладна не може бути підставою для нарахування податкового кредиту при наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність наданої послуги.

Отже, формальні недоліки податкових накладних, а також недоліки, зумовлені дефектами правового статусу особи, що видала податкову накладну, повинні оцінюватися у сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. В свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов'язань суб'єкта господарювання, а не повноваженнями осіб із складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції. Аналогічні висновки викладені в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 13.05.2014 № К/800/528/14 та від 15.07.2014 № К/800/24305/14.

Таким чином, судова колегія визнає, що здійснення фіктивного підприємництва особою-контрагентом платника податків (стаття 205 Кримінального кодексу України) або встановлення факту ухилення нею від сплати податків (статті 212 Кримінального кодексу України) не може бути безумовним підтвердженням нереальності господарських операцій, відображених у податковому обліку добросовісним платником податків.

Тобто, в даному випадку судова колегія визнає, що будь-яка неправомірна діяльність контрагента (в тому числі фіктивне підприємництво) не може бути визнана беззаперечною підставою для притягнення до відповідальності платника податку, оскільки згідно зі статтею 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, добросовісний платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Окремо судова колегія акцентує увагу на тому, що перевірка позивача була призначена на підставі постанови начальника ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області підполковника міліції Турчак А.Б. від 09.03.2015 р. у кримінальному провадженні від 30.09.2014 р. №0000162 та з підстав, зазначених у п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені 19.05.2015 р. та 18.08.2015 р. після перевірки, яка проводилась в межах розслідування кримінального провадження від 30.09.2014 р. №0000162, відповідно, акт перевірки ТОВ «Продекспорт-2009» є доказом у кримінальній справі, який підлягав оцінці в рамках кримінального провадження №0000162.

Відповідно до п. 86.9. ст. 86 ПК у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Згідно до п. 58.4. ст. 58 ГІК у разі коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, забороняється до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні або винесення ухвали про закриття такого кримінального провадження за нереабілітуючими підставами.

Норма п. 86.9. ст. 86 ПК має імперативний характер та чітко встановлює, що якщо перевірка суб'єкта господарювання призначається на підставі постанови слідчого у рамках кримінального провадження, то контролюючому органу забороняється винесення податкового повідомлення-рішення до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду у межах такої кримінальної справи, що в свою чергу свідчить про порушення відповідачем вимог п. 58.4 ст. 58 ПК при винесенні оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень.

З огляду на наведені обставини в сукупності, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи прокурора та висновки відповідача щодо допущення позивачем порушень вимог податкового законодавства в охоплений перевіркою період, що свідчить про протиправність оскаржених податкових повідомлень-рішень та про відсутність підстав для задоволення вимог прокурора.

На підставі викладеного, судова колегія Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2015 року - залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в порядку та строки, що визначені ст.212 КАС України

Повний текст ухвали виготовлено 05.10.2016 року.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов