Справа № 804/4038/15
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року м. Київ К/800/10777/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Голяшкіна О.В.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2015р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016р. у справі № 804/4038/15 за позовом ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання недійсним та скасування рішення, скасування картки відмови, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом в якому просив:

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2014/20089 від 19.09.2014р.;

- визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №110010000/2014/600266/1 від 19.09.2014р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2015р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016р., в задоволенні позову відмовлено.

На постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2015р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016р. надійшла касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського", в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, 17.04.2014 року між ПАТ «ДМКД» та компанією «Sibuglemet Impex Limited» (Кіпр) укладено контракт № SI-DM/01-2014/14-0767-12, відповідно до якого контрагент взяв на себе зобов'язання поставляти позивачу товар енергетичне/коксуюче вугілля для переробки на власних потужностях, на підставі укладеного ним контракту №18/07/13 від 18.07.2013 року з ОАО Сибуглемет», в додатку №73 від 18.07.2013 року до якого визначено, що виробником товару є ОАО «ОФ Междуреченская», а вантажовідправником ОАО «Междуречье», а покупець ПАТ «ДМКД» зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах поставки DAP - станція Правда, Придніпровської залізниці відповідно до правил Інкотермс 2010 року.

На підставі вищезазначеного контракту позивачем на митну територію України ввезений товар - вугілля кам'яне, вугільний концентрат неагломерований, антрацит марки «АОМСШ», базова вага 900700 кг.

Для митного оформлення товару позивачем 19.09.2014 року до митного органу подана митна декларація № 110010000/2014/021747 в якій зазначена вартість товару за ціною угоди в розмірі 98 дол./США за 1 т. На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем до вантажної митної декларації додано наступні документи: контракт № SI-DM/01-2014/14-0767-12 від 17.04.2014 року; додаткову угоду № 1 від 17.04.2014 року; додаткову угоду № 4 від 28.07.2014 року; додаток (специфікація) до контракту № 4 від 21.08.2014 року; рахунок-інвойс № 488-14 від 26.08.2014 року; залізничні накладні; рахунки-фактури вантажовідправника товару ОАО «Междуречье»; лист ПАТ «ДМКД» щодо транспортних витрат № 062Д/1515 від 09.09.2014 року; дистрибьютерський контракт № 18/07/13 від 18.07.2013 року; сертифікат якості № 001786 від 23.08.2014 року; копія декларації країни відправлення № 10006063/200814/0012710 від 20.08.2014 року; висновок ТПП України № ГО-4256 від 16.09.2014 року.

За результатами перевірки відповідачем встановлено розбіжності в поданих позивачем документах, а саме в контракті № SI-DM/01-2014/14-0767-12 від 17.04.2014 року, інвойсі №488-14 від 26.08.2014 року, дистриб'юторському контракті №18/07/13 від 18.07.2013 року, додатку до нього №73 від 18.07.2014 року та рахунках - фактурах ОАО «Междуречье» вказано різну вартість поставленого товару, крім того у рахунках - фактурах ОАО «Междуречье» відсутні номери, дати складання та зазначення угоди за якою імпортується вантаж, а також разом з інвойсом №488-14 від 26.08.2014 року відсутні печатки та штампи російських митних органів, не надано документів стосовно відносин ОАО «Междуречье» та ОАО Сибуглемет», а також надані документи не містять в повному обсязі відомостей щодо включення до ціни товару транспортної складової, яка враховувала б усі понесенні позивачем витрати від місця виробництва товару до місця призначення.

У зв'язку з наявними розбіжностями відповідачем повідомлено позивача про необхідність надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Оскільки ПАТ «ДМКД» відмовився надати витребувані митним органом додаткові документи, відповідач 19.09.2014 року прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2014/600266/1 за другорядним методом 2б, що ґрунтується на раніше визначеній митним органом митної вартості подібних (аналогічних) товарів, відповідно до якого митну вартість скоригована до 0,11 дол./США за 1 кг, відмовив позивачу в прийнятті поданої декларації, та видав картку відмови в митному оформлені товарів №110010000/2014/20089.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Як встановлено судами, відповідно до наданих рахунків вартість вугільного концентрату марки «АОМСШ» складає 91,00 дол. США/т (умови постачання СРТ Правда). Зазначена вартість вказана також в декларації країни експорту від 14.08.2014 №10006063/2014/0012710. Відповідно до зазначеної митної декларації умови постачання - СРТ Правда "Перевезення оплачене до...". Визначена контрактом ціна товару заявлена декларантом як митна вартість (лист від 09.09.2014 № 062Д/1515), але надані позивачем документи не містять відомостей, що однозначно свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення з урахуванням різних умов постачання.

Відповідно до Положення про уніфікований порядок проставлення митними органами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням N 5/32 від 13.09.2001 (набрало чинності з 01.01.2002 та обов'язкове для виконання митними органами держав - учасниць Співдружності), відсутність на транспортних і/або комерційних документах відміток відповідних митних органів держав СНД є підставою для застосування додаткових форм митного контролю.

Однак, позивачем стосовно розбіжностей щодо ціни визначеної на різних умовах постачання та відсутності обов'язкових відміток митних органів держав СНД пояснень не надано. З урахуванням вищезазначеного та положень Інкотермс суд погоджується з відповідачем, що до заявленої декларантом митної вартості товару на умовах поставки DAP-станція «Правда» не в повному обсязі включено транспортну складову, а саме страхування вантажу відповідно до дійсних умов постачання, що підтверджені декларацією країни експорту.

Надана митна декларація країни експорту містить відомості про поставку вугілля марки АОМСШ на адресу ПАТ «ДМКД» за контрактом № 18/07/13 від 18.07.2013 (між ОАО «Сибуруглемет» та «Sibuglemet Impex Limited»), розрахована ціна якого складає 91 дол./тонну на умовах СРТ - Правда. Враховуючи рівень ціни 98 дол./тонну на умовах поставки DAP - Правда, що визначений зовнішньоекономічним контрактом від 17.04.2014 № SI-DM/01-2014/14-0767-12, торгівельна надбавка компанії «Sibuglemet Impex Limited» складає 7 дол./тонну.

Відповідно до наданого до митного оформлення додатку № 73 до вказаного посередницького договору № 18/07/13 між ОАО «Сибуруглемет» та «Sibuglemet Impex Limited)) (Кіпр), ціна партії вугілля марки АОМСШ, що постачається визначена на рівні 97 дол./тонну на умовах поставки СРТ - Правда. З урахуванням торгівельної надбавки, ціна вугілля марки АОМСШ, що постачається за зовнішньоекономічним контрактом від 17.04.2014 № SI-DM/01-2014/14-0767-12, обчислюється на рівні 104дол./тонну, що не відповідає заявленій позивачем вартості товару 98дол./тонну.

В обґрунтування заявленої ціни позивачем до митного органу був наданий висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 16.09.2014 р. №ГО-4256 на підтвердження того, що ринкова вартість товару, отриманого за контрактом від 17.04.2014 № SI-DM/01-2014/14-0767-12 складає: вугольного концентрату марки АОМСШ ГОСТ Р51586-2000 - 98,00 USD/мт. Проте, наданий до митного органу висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 16.09.2014 р. №ГО-4256 щодо ринкової вартості виробів "вугольного концентрату марки АОМСШ ГОСТ Р51586-2000" не дає можливості визначення митної вартості товару, оскільки досліджується та оцінюється в сукупності з іншими документами, наданими в обґрунтування обраного позивачем методу визначення митної вартості та не може вважатися беззаперечним та переконливим доказом щодо спрямованості виключно доказової бази, наданої позивачем при обранні методу визначення ціни "за ціною контракту".

Отже, зважаючи на встановлені митним органом розбіжності у поданих документах до митного оформлення та не спростовані позивачем у ході судового розгляду справи, судом встановлено, що саме вищевказані розбіжності і призвели до неможливості здійснення митним органом числового значення митної вартості та неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору у відповідності до вимог ч.2 ст. 58 Митного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується, що надані ПАТ "ДМКД" документи не містять відомостей, які свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення. Отже, суд погоджується з відповідачем, що у Дніпропетровської митниці ДФС були наявні підстави для сумніву у повноті врахування транспортної складової у заявленій декларантом митній вартості товару.

Таким чином, колегія суддів вважає, що приймаючи спірні рішення про проведення митної оцінки і карток відмови в митному оформлені, Митниця діяла в межах повноважень та підставі вимог чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2015р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: