Справа № 813/2899/15
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року м. Київ К/800/48748/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому засіданні),

Загороднього А.Ф.,

Заїки М.М.,

секретаря судового засідання Ковтонюка С.Д.,

за участю позивача, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року,

встановив:

У червні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, і уточнивши позовні вимоги, просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яка виразилась у не включенні ОСОБА_5 до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 05 січня 1993 року по 17 листопада 1999 року, зобов'язати відповідача зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в органах Державної податкової служби з 05 січня 1993 року по 17 листопада 1999 року, здійснити нарахування та виплату надбавки за вислугу років починаючи з 25 червня 2012 року із врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної податкової служби з 05 січня 1993 року по 17 листопада 1999 року, здійснити перерахунок та виплату відпускних, лікарняних, премій, починаючи з 25 червня 2012 року із врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної податкової служби з 05 січня 1993 року по 17 листопада 1999 року.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні стажу роботи на посадах державного службовця у зв'язку з тим, що центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики не затверджений перелік посад в органах державної податкової служби України, при призначенні на які може бути зарахований попередній стаж роботи в інших державних органах. Вказує, що реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов'язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яка виразилась у не включенні до вислуги років для призначення ОСОБА_5 пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 05 січня 1993 року по 17 листопада 1999 року, зобов'язано відповідача зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в органах Державної податкової служби з 05 січня 1993 року по 17 листопада 1999 року, здійснити позивачу нарахування та виплату надбавки за вислугу років, починаючи з 25 червня 2012 року із врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної податкової служби з 05 січня 1993 року по 17 листопада 1999 року, здійснити перерахунок та виплату відпускних, лікарняних, премій, починаючи з 25 червня 2012 року із врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної податкової служби з 05 січня 1993 року по 17 листопада 1999 року.

У касаційній скарзі Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Касаційну скаргу мотивовано тим, що на день звернення позивача із позовом до суду у нього був відсутній визначений законом вік (45 років) і вислуга років, позивач не набув права на пенсію на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) і продовжує працювати, у зв'язку з чим відсутні підстави для зарахування стажу для призначення пенсії за вислугу років. Враховуючи вимоги пункту «и» частини 1 статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років для призначення пенсії враховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи, зокрема податкової міліції, згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно центральним органом виконавчої влади, однак такий перелік посад центральним органом виконавчої влади не затверджений, тому відсутні правові підстави для здійснення нарахування позивачу надбавки за вислугу років.

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_5 зазначає, що реалізація гарантії, визначеної Законом № 2262-XII щодо формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії, не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов'язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад, при переході на які до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах.

Справа слухалась за відсутності відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що відповідно до наказу Державної податкової адміністрації у Львівській області від 19 листопада 1999 року № 308-о ОСОБА_5 з 18 листопада 1999 року почав працювати в органах податкової міліції на посаді оперуповноваженого групи оперативного забезпечення примусового стягнення заборгованості до бюджету відділу податкової міліції Державної податкової інспекції у Радехівському районі.

Згідно із записами у трудовій книжці позивач у період з 05 січня 1993 року по 17 листопада 1999 року, зокрема: з 05 січня 1993 року - перебував на посаді державного податкового інспектора відділу оподаткування громадян, майна та землі, ресурсних і неподаткових платежів Державної податкової інспекції по Радехівському районі, з 02 серпня 1993 року - на посаді старшого державного податкового інспектора цього ж відділу, з 01 жовтня 1993 року - на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту фізичних осіб Державної податкової інспекції по Радехівському районі, з 03 січня 1997 року - на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу справляння податків та документальних перевірок фізичних осіб, який 01 квітня 1998 року перейменований на відділ оподаткування фізичних осіб, Державної податкової адміністрації у Радехівському районі, яка з 23 березня 1998 року перейменована на Державну податкову інспекції у Радехівському районі, та з якої 17 листопада 1999 року позивач звільнений у зв'язку з переводом у відділ податкової міліції.

15 травня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до відповідача із заявою, в якій посилаючись на пункт «и» частини 1 статті 17 Закону № 2262-XII, просив зарахувати йому до вислуги років для призначення пенсії час роботи на посадах державного службовця в органах державної влади.

Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області листом № 2678/10/13-01-04-01-37 від 22 травня 2015 року відмовило позивачу в зарахуванні стажу його роботи в органах об'єднаної державної податкової служби до вислуги років для призначення пенсії, оскільки на час розгляду заяви позивача перелік посад центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання державної фінансової політики, не затверджений.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що з урахуванням положень Закону України "Про державну службу", Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, позивачу необхідно зарахувати спірний період його роботи до вислуги років для призначення пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 1 цього Закону визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. Посадовими особами відповідно до частини 2 статті 2 вказаного Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Абзацами 1-3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Суди попередніх інстанцій, виходили з того, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 503-р до категорії посад державних службовців були включені посади працівників Державної податкової адміністрації, які не мають спеціальних звань.

Отже, посадові особи податкових органів є державними службовцями і мають право на призначення пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Разом з тим, звертаючись до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області із заявою про зарахування до вислуги років для призначення пенсії спірного стажу, позивач посилався на пункт "и" частини 1 статті 17 Закону № 2262-XII, яким передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12 цього Закону, зокрема, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького складу податкової міліції (пункт "б" статті 12 Закону), які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Згідно із статтею 17-1 цього Закону порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 12 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки за направленням Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Республіки Крим, Представника Президента України в області, містах Києві та Севастополі згідно з переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ і Центральним управлінням Служби безпеки.

Отже, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи внутрішніх справ, податкову міліцію на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Міністерством внутрішніх справ України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері державної фінансової політики. Крім того, додатковою умовою для зарахування часу роботи в державних органах до вислуги років постановою Уряду від 17 липня 1992 року № 393 зазначено перехід на військову службу в органи внутрішніх справ за направленням відповідних органів.

Як встановлено судами відповідач не заперечує, що час роботи позивача на займаних посадах відноситься до часу роботи в державних органах, проте свою відмову, мотивує тим, що перелік посад, у разі переходу на які до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, не затверджений центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, що в свою чергу унеможливлює зарахування позивачеві до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах державної податкової служби.

За змістом статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 22 червня 2004 року, пункт 184 у справі «Броньовський проти Польщі» заява № 31443/96, зазначив, що принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Суди попередніх інстанцій виходити з того, що Законом № 2262-XII передбачено для осіб начальницького складу податкової міліції гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії, а реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов'язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для осіб начальницького складу податкової міліції як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

До того ж, як свідчить позиція Європейського Суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що посилання відповідача на відсутність затвердженого переліку посад, як на підставу відмови позивачу у зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії часу попередньої роботи в державних органах - державних податкових інспекціях є безпідставними, а бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яка виразилась у не зарахуванні ОСОБА_5 до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 05 січня 1993 року по 17 листопада 1999 року - протиправною, тому обґрунтованого задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Зважаючи на те, що ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають наведеним критеріям, їх необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.
Загородній А.Ф.
Заїка М.М.