Справа № 2а-1670/8053/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року м. Київ К/800/16868/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Мойсюк М.І., Пасічник С.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2012р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2013р. у справі за його позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 5685,47 грн середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку та 20000 грн моральної шкоди.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2012р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2013р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до пункту 14 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992р. № 393, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом начальника управління МВС України в Полтавській області від 28.09.2012р. № 312 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ з 03.10.2012р. на підставі пункту 63 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Цим же наказом позивачу нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 14534 грн, яку відповідно до платіжного доручення № 411 перераховано позивачу на картковий рахунок 21.11.2012р.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що чинним законодавством не передбачено можливості стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, в тому числі, одноразової грошової допомоги.

З висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги є безпідставними і висновки судів не спростовують, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що позивач проходив службу в управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області, за правилами пункту 14 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992р. № 393 обов'язок виплати одноразової грошової допомоги покладено на Міністерство внутрішніх справ України, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2012р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2013р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

М.І. Мойсюк

С.С. Пасічник