Справа № 816/988/16
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 р.Справа № 816/988/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2016р. по справі № 816/988/16

за позовом ОСОБА_1

до Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області

про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

30.06.2016, позивач, ОСОБА_1, звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області "Про звільнення" від 20.05.2016 №40К про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області;

- стягнути з Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2016р. по справі № 816/988/16 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення моральної школи відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду є такими, що не відповідають обставинам справи, а постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу в якому просив суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2016р. по справі № 816/988/16 залишити без змін.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що розпорядженням голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області від 16.07.2015р. №42 К ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника голови районної державної адміністрації з 17.07.2015р. (а.с. 11).

Розпорядженням голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області від 20.05.2016р. №40 К "Про звільнення", відповідно до ст. 6, 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 84 Закону України "Про державну службу України", п. 9 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України та на підставі постанови Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.02.2016р. у справі №530/124/16-п та постанови Апеляційного суду Полтавської області від 25.04.2016р., ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника голови районної державної адміністрації, визначено рахувати днем звільнення перший день виходу на роботу після закінчення листка непрацездатності (а.с. 12).

Позивач не погодилась із розпорядженням про звільнення та звернулась до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області "Про звільнення" від 20.05.2016р. №40К про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, поновлення на посаді першого заступника голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області та стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Колегією суддів встановлено, що постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.02.2016р. у справі №530/124/16-п ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3740,00 грн (а. с. 26-28). Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 25.04.2016р. постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.02.2016р. залишено без змін (а.с. 94-96).

Відповідно до ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції".

У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України "Про запобігання корупції".

Відповідно до п.п. "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону є, зокрема, державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 29 Закону України "Про запобігання корупції", зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом звільнення особи.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про запобігання корупції", особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, у яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів, можуть самостійно вжити заходів щодо його врегулювання шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу з наданням підтверджуючих це документів безпосередньому керівнику або керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення / ініціювання звільнення з посади.

Проте, як зазначено вище, постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.02.2016р. у справі №530/124/16-п ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України "Про державну службу України" від 10.12.2015р. № 889-VIII, який набув чинності з 01.05.2016р. (на момент прийняття спірного розпорядження відповідача).

Згідно з ст. 83 Закону України "Про державну службу України", визначені підстави для припинення державної служби.

Так, відповідно до ст. 84 Закону України "Про державну службу України", державна служба припиняється, зокрема у разі втрати права на державну службу або його обмеження.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 84 Закону України "Про державну службу України", підставою для припинення державної служби у зв'язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення.

Таким чином, зазначеною нормою Закону визначено особливу - виключну підставу для припинення державної служби - набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постанова Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.02.2016р. у справі №530/124/16-п щодо притягнення державного службовця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення є такою, що набрала законної сили 25.04.2016р.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Закону України "Про державну службу", у випадках, зазначених у пунктах 1 - 4 ч. 1 цієї статті, суб'єкт призначення зобов'язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону.

Згідно з листом Зіньківського районного суду Полтавської області від 16.05.2016р. №1216 зазначене рішення суду надіслано до Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, і отримано уповноваженою особою відповідача 16.05.2016р. (а.с. 43), та на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, 20.05.2016р. відповідачем винесено розпорядження про звільнення позивача.

Колегія суддів не бере до уваги посилання позивача на те, що відповідачем винесено оскаржуване розпорядження про звільнення у період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1, оскільки ч. 2 ст. 84 Закону України "Про державну службу" встановлено обов'язок суб'єкта призначення звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, а у п. 2 оскаржуваного розпорядження встановлено рахувати днем звільнення перший день виходу на роботу після закінчення листа непрацездатності.

Таким чином, на момент прийняття розпорядження про звільнення позивач, вважалася особою, яка притягнута до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, тобто ОСОБА_1 на момент прийняття зазначеного розпорядження не відповідала критеріям державного службовця у зв'язку з втратою цього права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже, оскаржуване розпорядження голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області "Про звільнення" від 20.05.2016р. №40К про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника голови Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області є правомірним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, при цьому, відповідачем у повній мірі доведено, що відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом.

Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано відмовив в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 18.08.2016р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2016р. по справі № 816/988/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 10.10.2016 р.