Справа № 806/1161/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м.Житомир справа № 806/1161/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В. ,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Беспризванного А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення 7215,00 грн.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність управління Міністерства внутрішніх справи України в Житомирській області щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги у розмірі 7215,00 грн. та зобов"язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 7215,00 грн.

В обгрунтування позову зазначає, 13.12.2013 його було звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 "ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням) з 17.12.2013. Вважає, що відповідно до ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби. На його звернення, відповідач повідомив, що одноразова грошовова допомога не може бути виплачена, оскільки бюджетом коштів для таких виплат на поточний рік не передбачено. Вважає таку бездіяльність протиправною та просить зобов"язати виплатити одноразову грошову допомогу.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував. Зазначив, що у відповідача відсутні правові підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Просив у позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 14.08.1997 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом УМВС України в Житомирській області від 13.12.2013 ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з поставленням на облік) за п.64 "ж" (за власним бажанням).

Вислуга на день звільнення становить 16 років 04 місяці 04 дні.

Вважаючи, що йому при звільненні належить до виплати 25 % одноразової грошової допомоги, 04.04.2016 позивач звернувся до відповідача зі скаргою, у якій просив забезпечити виплату одноразової грошової допомоги. (а.с.9)

На звернення позивача, 20.04.2016 відповідач надіслав відповідь №626/29/05-2016, у якій повідомив, що у поточному році правових підстав для виплати одноразової грошової немає, оскільки бюджетним установам не надано право за рахунок асигнувань поточного року проводити видатки по зобов"язаннях минулих років.(а.с.11).

Вважаючи, що такою бездіяльністю відповідача порушені його права, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції на момент спірних правовідносин, далі - Закон).

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що обов'язковою умовою виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за власним бажанням є наявність права у особи на призначення пенсії на підставі Закону. При цьому, особам, які не мають права на пенсію, і звільнені зі служби за власним бажанням, одноразова грошова допомога у розмірі 25% не виплачується.

Згідно п. "а" ст. 12 Закону пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше.

З матеріалів справи вбачається, що вислуга років на день звільнення позивача становить 16 років 04 місяці 04 дні.

Отже, ОСОБА_1 не має вислуги, за наявності якої у нього виникло право на отримання пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року.

Також, матеріали справи не містять доказів, що позивач набув право на пенсію по інвалідності відповідно до ст.18 цього Закону.

Дані обставини позивачем в судовому засіданні не заперечувалися.

Зважаючи на те, що позивач на момент звільнення не набув права на призначення та отримання пенсії згідно з вищевказаним Законом, суд дійшов висновку, що позивач при звільненні не має права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, виплата якої регулюється частиною 2 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Подібна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 22.01.2015 у справі К/800/44979/14.

Таким чином, суд вважає, що у відповідача відсутні правові підстави для виплатити позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 7215,00 грн, а отже і позовні вимоги щодо цього є безпідставними.

Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача на пункт п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішні з справ та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 року №393, який передбачає, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, оскільки дана Постанова видана на виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та застосовується з урахуванням положень цього Закону.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 18.06.2013 року у справі № К/9991/27369/11.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в ході розгляду справи відповідачем доведено правомірність його дій, з огляду на що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення 7215,00 грн. одноразової грошової допомоги відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 10 жовтня 2016 р.