Справа № 813/2998/16
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року м. Львів № 813/2998/16

15 год. 10 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Дорош Х.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Хрунь І.Ю.;

відповідача: представник Филипець Ю.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус МКС» до Управління Укртрансбезпеки у Львівській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Статус МКС» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Львівській області, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить скасувати постанову № 035846 від 30.08.2016 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.07.2016 року на автомобільній дорозі Київ-Чоп посадовими особами відповідача було зупинено для здійснення габаритно-вагового контролю автомобіль ТОВ «Статус МКС» марки КАМАЗ 6520, номерний знак НОМЕР_1. За результатами перевірки було складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, а також Акт № 0001951 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. На підставі вищевказаних документів відповідачем винесено постанову № 035846 від 30.08.2016 року, якою на позивача накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн., оскільки ТОВ «Статус МКС» допущено надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач вважає зазначені в Акті від 30.07.2016 року дані габаритно-вагового контролю необґрунтованими та не підтвердженими, а дії працівників відповідача щодо складання Акту № 0001951 від 30 липня 2016 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів - протиправними, оскільки під час здійснення габаритно-вагового контролю посадовими особами відповідача не надано документів про проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки та інформації про використовувані автомобільні ваги, а складені за наслідками контролю документи містять розбіжності та помилки. Крім того, стверджує, що на даний час не визначено процедуру габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у пунктах габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування та вимоги до облаштування цих пунктів. Вважає, що автомобіль марки КАМАЗ 6520, номерний знак НОМЕР_1 не є великоваговим чи великогабаритним транспортним засобом, відтак, для перевезення вантажів не потрібні документи, перелік яких визначений ст. 39 та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив, зазначив про повну відповідність засобу вимірювальної техніки вимогам чинного законодавства та про законність дій посадових осіб відповідача щодо здійснення зважування автомобіля ТОВ «Статус МКС» марки КАМАЗ 6520, номерний знак НОМЕР_1 та складення за наслідками зважування транспортного засобу відповідних документів. Ствердив, що у зв'язку з наданням позивачем послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», до нього було застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

30.07.2016 року на автомобільній дорозі Київ-Чоп 610км+115м посадовими особами відповідача було зупинено для здійснення габаритно-вагового контролю автомобіль ТОВ «Статус МКС» марки КАМАЗ 6520, номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до результатів зважування, навантаження на осі автомобіля становило: 1) 8650 кг, 2) 13100 кг, 3) 13550 кг, разом 35300 кг, що є порушенням вимог п. 22.5. Правил дорожнього руху в частині максимального навантаження на здвоєні осі - 16 т.

За результатами зважування складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Акт № 0001951 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та Розрахунок № 184 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальником управління Укртрансбезпеки у Львівській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 035846 від 30.08.2016 року, якою за допущення надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», на ТОВ «Статус МКС» накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Закон України «Про автомобільний транспорт» визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту

Статтею 6 цього Закону встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснює урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Частиною 2 ст. 29 цього ж закону передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 48 цього ж Закону у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно зі ст. 60 цього ж Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 22.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху), передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

В матеріалах справи містяться результати зважування автомобіля марки КАМАЗ 6520, номерний знак НОМЕР_1, від 30.07.2016 року (а. с. 25), відповідно до яких навантаження на осі автомобіля становило: 1) 8650 кг, 2) 13100 кг, 3) 13550 кг, разом 35300 кг. Вказане свідчить про те, що для руху транспортного засобу - автомобіля марки КАМАЗ 6520, номерний знак НОМЕР_1 позивач повинен був мати документи, визначені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки навантаження на здвоєні осі автомобіля перевищує максимально дозволене навантаження у розмірі 16 т, встановлене п. 22.5. Правил дорожнього руху. Судом встановлено та не заперечено представником позивача, що документи, визначені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», на перевезення вантажу автомобілем марки КАМАЗ 6520, номерний знак НОМЕР_1 30.07.2016 року були відсутні.

Суд вважає необґрунтованим твердження позивача про невідповідність засобу вимірювальної техніки вимогам законодавства та про відсутність інформації про використовувані автомобільні ваги, оскільки представником відповідача до матеріалів справи долучено копії свідоцтва про державну метрологічну атестацію № 34-1372 від 09.08.2007 року, сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2195-2007 від 21.11.2007 року, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-00/3517 від 08.07.2017 року, відповідно до яких вага автомобільна підкладна моделі Cheklode Freeweigh № 008178, якою здійснювалось зважування автомобіля позивача, зареєстрована в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки та відповідає вимогам ГОСТ 29329-92.

Стосовно твердження позивача про те, що на даний час не визначено процедуру габаритно-вагового контролю транспортних засобів у пунктах габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27.06.2007 року № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Крім того, суд зазначає, що допущені посадовими особами відповідача помилки та неточності в Довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю (зокрема, датою документа зазначено 27.07.2016 року, допущено помилку в зазначенні довжини автомобіля) не впливають на встановлення факту порушення позивачем п. 22.5. Правил дорожнього руху та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». З цих же підстав суд не бере до уваги твердження позивача про невідповідність результатів зважування автомобіля марки КАМАЗ 6520, номерний знак НОМЕР_1, здійсненого 30.07.2016 року та зважування цього ж автомобіля, здійсненого 17.06.2016 року.

Також, суд не враховує доводи позивача, викладені у додаткових поясненнях від 06.10.2016 року стосовно того, що автомобіль позивача не було затримано відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та ст. 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що, на думку позивача, свідчить про відсутність порушень вимог п. 22.5. Правил дорожнього руху та ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вказані обставини виходять за межі предмету доказування у даній справі, а відповідач у справі не наділений повноваженнями затримувати транспортний засіб та доставляти його на спеціальний майданчик чи стоянку, оскільки такий обов'язок покладається на органи Національної поліції.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням встановлених обставин справи та меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що відповідач під час винесення спірної постанови № 035846 від 30.08.2016 року діяв в межах повноважень, встановлених законом, та з урахуванням вимог, встановлених ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивач, в свою чергу, не довів належними та допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Відтак, у задоволенні адміністративного позову про скасування постанови № 035846 від 30.08.2016 року слід відмовити.

Правила ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не застосовуються, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 11.10.2016 року.

Суддя Клименко О.М.