Справа № 826/3585/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3585/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Петрика І.Й.
Суддів:Мельничука В.П.,
Троян Н.М.
При секретарі:Гуменюк Т.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Київській області, про скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 пред'явив позов до Державної екологічної інспекції України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України № 30-О від 09.02.2015 про звільнення ОСОБА_5 з посади начальника Державної екологічної інспекції у Київській області - Головного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області;

- поновити ОСОБА_5 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Київській області - Головного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області з 10.02.2015;

- стягнути з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_5 заборгованість по заробітній платі, яка існувала станом на 09.02.2015;

- стягнути з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_5 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2015, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2015 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2015 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року до участі у розгляді справи в якості співвідповідача залучено Державну екологічну інспекцію в Київській області.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 198, 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5, згідно Наказу Державної екологічної інспекції України від 26.11.2014 року № 456-О, призначено на посаду начальника Державної екологічної інспекції у Київській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області Держекоінспекції України, 26 листопада 2014 року, шляхом переведення його з посади помічника - консультанта народного депутата України Омельченка В.П., як такого, що успішно пройшов стажування.

Водночас, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.01.2015р. у справі №826/15191/14 позов кандидата у народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України 26.10.2014р. в одномандатному виборчому окрузі №98 ОСОБА_7 до Державної екологічної інспекції України задоволено частково: скасовано наказ Держекоінспекції України від 29.09.2014 №357-о про звільнення ОСОБА_7 з посади начальника Державної екологічної інспекції у Київській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області та поновлено його на вказаній посаді зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_7 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Київській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області з 30.09.2014 та присудження йому виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до наказу Державної екологічної інспекції України від 09.02.2015 року № 30-О ОСОБА_5 звільнено з займаної посади в зв'язку з поновленням ОСОБА_7 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Київській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області з 30.09.2014.

Вважаючи вищевказаний наказ протиправним, а звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з позовом.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

На виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.01.2015 року, Наказом Державної екологічної інспекції України № 30-О від 09.02.2015 року ОСОБА_5 звільнено з посади начальника Державної екологічної інспекції у Київській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області, у зв'язку з поновленням ОСОБА_7 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Київській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області з 30 вересня 2014 року.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, Вищий адміністративний суд послався на те, що суди не дослідили та не встановили обставин пропонування позивачу іншої роботи, його можливої відмови від переведення на іншу роботу або відсутності у роботодавця можливості для такого переведення.

Згідно службової записки, щодо звільнення з посади ОСОБА_5 встановлено, що перелік посад працівників апарату міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, територіальних органів, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 № 703 до четвертої категорії посад державних службовців відносяться лише керівник територіального органу. Враховуючи зазначене, запропонувати рівнозначну посаду ОСОБА_5 не було можливим.

Що стосується наявних вакансій по інших посадах як в Державній екологічній інспекції Київської області так і в інших структурних підрозділах Державної екологічної інспекції України, то відповідачем такі відомості в ході розгляду справи не надавались.

Колегія суддів зазначає, що однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п. 6 статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

З нормативного тлумачення пункту 6 частини першої статті 40, частин першої статті 49-2 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Відповідно до ч.1 ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

З огляду на вищезазначене, відповідач, звільняючи позивача на підставі п.6 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, повинен був запропонувати йому переведення на іншу роботу в межах тієї ж установи або в межах інших обласних інспекцій, проте всупереч нормам статті 40, частини першої статті 49 КЗпП України відповідачем не запропоновано позивачу жодних посад.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в ухвалі від 4 серпня 2010 року та постановах від 10 березня 2015 року № 21-52а15, від 19 травня 2015 року № 21-107а15.

Колегія суддів наголошує, що відповідачем не надано відомостей щодо вакантних посад та доказів пропонування позивачу всіх наявних вакантних посад, які останній може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, у тому числі і посади заступника начальника.

Відповідно до чч.1 та 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскільки відповідачем не виконано обов'язок встановлений ст.. 71 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Державної екологічної інспекції України № 30-О від 09.02.2015 року.

В апеляційній скарзі позивач стверджує, що повноваженнями щодо його звільнення із займаної посади наділений лише Голова Держекоінспекції України. Наказ № ЗО-о, за яким звільнено Скаржника виданий та підписаний Першим заступником Голови Держекоінспекції України, що є грубим порушенням вимог п.12 ч.3 ст. 10 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 454. оскільки він не має повноважень звільняти з посад керівників територіальних органів Держекоінспекції України».

Колегія суддів такі твердження позивача вважає необґрунтованими та зазначає, що відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» керівник центрального органу виконавчої влади, зокрема розподіляє обов'язки між своїми заступниками.

Заступники керівника центрального органу виконавчої влади здійснюють повноваження відповідно до затвердженого керівником центрального органу виконавчої влади розподілу обов'язків, якщо інше не передбачено законом.

У разі відсутності керівника центрального органу виконавчої влади чи неможливості здійснювати ним свої повноваження з інших причин його обов'язки виконує один із заступників відповідно до встановленого керівником центрального органу виконавчої влади розподілу обов'язків(частина п'ята статті 19 вказаного Закону).

Підпунктом 13 абзацу третього пункту 10 Положення по Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №454, (далі - Положення про Держекоінспекцію України) визначено, що Голова Держекоінспекції України затверджує розподіл обов'язків між своїми заступниками.

Так, наказом Держекоінспекції України від 03.06.2014 №65 затверджено розподіл обов'язків між Головою Держекоінспекції України, першим заступником Голови та заступником Голови, пунктом 4 якого установлено, що у разі відсутності Голови Держекоінспекції України його обов'язки виконує перший заступник Голови Держекоінспекції України.

Крім того, пунктом 2 вказаного Розподілу передбачено, що перший заступник Голови Держекоінспекції України у період виконання обов'язків Голови Держекоінспекції України, здійснює загальне керівництво діяльністю Держекоінспекції України, застосовує в установленому порядку заходи дисциплінарного впливу до працівників Держекоінспекції України та її територіальних органів, окрім Голови та заступника Голови, а також, в установленому порядку, призначає на посади та звільняє з посад працівників Держекоінспекції України, крім Голови та заступника Голови Держекоінспекції України.

Таким чином, на виконання постанови суду у справі № 826/15191/14, з урахуванням Наказу № 65 від 03 червня 2014 «Про затвердження розподілу обов'язків між Головою Держекоінспекції України, першим заступником Голови та заступником Голови», Першим заступником Голови Держекоінспекції України Синьогубом В. М. винесено Наказ Державної екологічної інспекції України № 30-О від 09.02.2015р. «Про звільнення з посади ОСОБА_5».

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що твердження апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Щодо позовних вимог про поновлення позивача на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Київській області - Головного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області з 10.02.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 235 Кодексу передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обіймав та його звільнено з посади начальника Державної екологічної інспекції у Київській області - Головного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід поновити на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Київській області - Головного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області з 10 лютого 2015 року.

Відповідно до ч.2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно пункту 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Враховуючи, що звільнення ОСОБА_5 відбулося 09 лютого 2015 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме: за грудень 2014 року та січень 2015 року.

Згідно довідки Державної екологічної інспекції у Київській області від 10.10.2016 року за вих.. № 16/Б позивачем відпрацьовано 42 робочих дні, а сума заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні складає 9 341, 50.

Отже, середньоденна заробітна плата позивача складає 222, 42 грн.

Період вимушеного прогулу позивача за період з 10.02.2015 по 11.10.2016 складає 419 днів.

Отже, середній заробіток ОСОБА_5 за час вимушеного прогулу становить 93 193,98 грн. (222,42*419) за виключенням податків та обов'язкових платежів, які підлягають відрахуванню з вказаної суми. Таким чином, вказана сума підлягає стягненню з Державної екологічної інспекції у Київській області.

Наведене відповідає практиці Верховного Суду України, зокрема, викладеної в постановах від 21 січня 2012 року № 6-87цс11 та від 14 січня 2014 року № 21-395а13.

Крім того, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач працював у Державній екологічній інспекції в Київській області, а відтак саме даний суб'єкт владних повноважень будучи роботодавцем, зобов'язаний провести відповідні розрахунки з позивачем.

Окрім того, відповідно до п.2 Наказу Державної екологічної інспекції України № 30-О від 09.02.2015 року, відповідачем зобов'язано Державну екологічну інспекцію в Київській області виплатити ОСОБА_5, середній місячний заробіток, на виконання якого, кошти перераховано на рахунок позивача (а.с. 38-39).

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню є помилковим.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, тому вбачаються підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Державної екологічної інспекції України № 30-О від 09.02.2015 року про звільнення ОСОБА_5 з посади начальника Державної екологічної інспекції у Київській області - Головного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області.

Поновити ОСОБА_5 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Київській області - Головного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Київської області з 10 лютого 2015 року.

Стягнути з Державної екологічної інспекції у Київській області на користь ОСОБА_5 93 193 (дев'яносто три тисячі сто дев'яносто три) гривні 98 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10 лютого 2015 року по 11 жовтня 2016 року, за виключенням податків та обов'язкових платежів, які підлягають відрахуванню з вказаної суми.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Мельничук В.П.

Троян Н.М.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Мельничук В.П.

Троян Н.М.