Справа № 822/1275/16
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1275/16

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А. І.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

27 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 13.07.2016 року звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просив: визнати дії-рішення головного державного виконавця Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького Бялик Ю.Д. щодо відкриття виконавчого провадження від 07.08.2014 № 44318613 з примусового виконання виконавчого напису №2060 від 21.12.2010 виданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу про звернення стягнення на нерухому майно - частину корпусу 1 третій поверх загальною площею 1921,0 кв.м., що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Тернопільська, б.17, протиправним, та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.08.2014 з обов'язковим закриттям провадження по справі.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.07.2016 позовну заву залишено без розгляду.

Скасовано заходи забезпечення позову у справі № 822/1275/16, які визначені ухвалою від 14.07.2016.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, вважав, що про відкриття виконавчого провадження постановою від 07.08.2014, позивач дізналась не пізніше 06.06.2016. Це підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яким були супровідний лист органу ДВС №13172/732 від 21.04.2016 і висновок про вартість майна, яке отримала ОСОБА_4, яка є, також представником позивача, згідно довіреності від 15.04.2015. Представник позивача ОСОБА_5 в суді не заперечував, що про отримання листа органу ДВС №13172/732 від 21.04.2016 він дізнався від представника ОСОБА_4 і ОСОБА_2, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач і її представник ОСОБА_4 знали про порушення права позивача з 06.06.2016, що відповідно вказує на порушення нею строку звернення до суду, який визначено ч. 2 ст. 181 КАС України.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення з адміністративним позовом до суду апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлених цим Кодексом або іншими законами.

Суд першої інстанції правильно вказав що в спірних правових відносинах слід застосовувати спеціальну норму закону, а саме ч. 2 ст. 181 КАС України, відповідно до якої позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, згідно положень вказаної статті - початок перебігу строку звернення до суду безпосередньо пов'язане з часом коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно статтею 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

В той же час в п. 2 ч. 1 ст. 109 КАС України закріплено правило за яким наявність у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав такої, що набрала законної сили ухвали про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі), є підставою для відмови у відкритті провадження при повторному зверненні.

Тобто в разі прийняття рішення про залишення адміністративного позову без розгляду після відкриття провадження в справі позивач не вправі повторно звернутися з таким позовом.

Таким чином суд приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду в зв'язку з пропущенням строку звернення до суду після відкриття провадження, повинен особливо ретельно встановлювати обставини які стосуються дотримання строку звернення до суду, до яких зокрема слід віднести: початок перебігу строку, момент завершення строку, та наявність (відсутність) обставин які б свідчили про поважність причин пропуску звернення до суду та "добросовісність" заявника. Під останнім слід розуміти обставини, які свідчать про умисне ігнорування особою яка звертається до суду правил щодо строків такого звернення в т.ч. і звернення із значним пропуском строку, звернення до суду з пропуском строку з метою отримання "незаконної вигоди", уникнення відповідальності, тощо.

Із змісту наведених норм слідує, що суд самостійно повинен перевірити чи пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин його пропуску.

В мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суд першої інстанції вірно вказав, що позивач оскаржує рішення, яким є постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 44318613 від 07.08.2014 і дії щодо цього відповідача. Вказаною постановою вирішено відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2060, який видано приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 21.12.2010.

Також суд вірно звернув увагу, що належних доказів щодо направлення позивачу оскаржуваної постанови від 07.08.2014, відповідач суду не надав і таких не встановив суд, адже з наданих доказів: "Реєстр на відправку рекомендованої кореспонденції Другого міського відділу ДВС 16 вересня 2014" і "Реєстри №29 6 рекомендованих повідомлень 19.09.2014 16:2216" не можна однозначно встановити, що конкретно направлялось ОСОБА_2 і це не спростовує оглянутий оригінал супровідного листа відповідача без реєстрації та дати. При цьому, судом встановлено, що оскаржувана постанова відповідачем направлена позивачу з порушенням вимог ч. 5 ст.26 Закону № 606-XIV.

Таким чином судом першої інстанції не встановлено, коли саме отримав позивач постанову яка оскаржується, тобто фактично суд не встановив з якого часу розпочався перебіг строку на її оскарження. При цьому апеляційний суд зауважує, що в разі відсутності даних про отримання позивачем постанови державного виконавця чи належних та допустимих доказів про його ознайомлення із нею, строк звернення до суду з адміністративним позовом щодо її оскарження не може вважатися пропущеним.

Однак не дивлячись на наведені обставини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач і її представник ОСОБА_4 знали про порушення права позивача з 06.06.2016, що відповідно вказує на порушення нею строку звернення до суду, який визначено ч.2 ст.181 КАС України.

При цьому, дійшовши такого висновку, суд першої інстанції не перевірив чи були причини такого пропуску поважними, в т.ч. і не спростував свій попередній висновок, викладений в ухвалі від 20.07.2016 про те, що хвороба представника позивача, яка стверджена Довідкою Хмельницької міської поліклініки №3 від 23.06.2016 є поважною причиною пропуску строку звернення до суду представника позивача.

Також апеляційний суд звертає увагу про правову позицію Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав що строк звернення до суду закріплений в нормах національного законодавства не є абсолютним.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, тобто навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Крім того, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти розуміється вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Правила строку звернення до суду закріплені в нормах КАС України є свого роду "фільтром", який сприяє формуванню законного і справедливого правосуддя, унеможливлюючи зловживання правом на звернення та стабілізуючи суспільні відносини. Однак неправильно застосовувати його, як перешкоду в зверненні до суду для захисту порушених прав та інтересів особи.

З врахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду без поважних причин та безпідставно залишив позовну заяву без розгляду.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року - скасувати.

Адміністративну справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.