Справа № 286/239/16-а
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кулініч Я.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"04" жовтня 2016 р. Справа № 286/239/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "06" липня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управлінння юстиції у Житомирській області, Відділу Державної виконавчої служби Народицького районного управління юстиції Житомирської області, третя особа- Державна казначейська служба України про визнання неправомірним рішення, дії або бездіяльності державного виконавця, зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою та просить вважати строк звернення до суду не пропущеним у зв'язку з тим, що не отримано відповіді на заяву про повернення виконавчого документа, визнати неправомірними рішення, дії або бездіяльність державного виконавця по виконавчому листу №2-1179/99, виданого Овруцьким районним судом від 12.10.1999 року та скасувати постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження і відновити виконавче провадження по справі №ВП 36678171 виконавчий лист №2-1179/99, зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області відділ примусового виконання рішень та Державну виконавчу службу Народицького районного управління юстиції поновити виконавче провадження, провести виконавчі дії.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 06.07.2016року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що 23.01.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 протиправно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по справі ВП №36678171 при примусовому виконанні рішення №7158/04 від 17.01.2013 року. Також вказує, що з рішенням про закриття виконавчого провадження не згодна, що для переказу коштів вона сповіщалися виконавчу службу про заміну розрахункового рахунку, шляхом направлення довідки банку "Аваль". Що частиною 2 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за письмовою заявою стягувача коштів кошти можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється його рахунок.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Народицького районного управління юстиції перебував виконавчий лист №2-1179/1999, виданий Овруцьким районним судом 13.04.2000 року про стягнення з Народицької районної державної адміністрації на користь позивача 20562,39 грн.

В ході виконавчих дій виконавче провадження було передано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області. 18.05.2012 року державним виконавцем винесено постанову ВП №10705187 про закінчення виконавчого провадження (а.с. 121). З постанови вбачається, що причиною прийняття даної постанови є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

19.02.2013року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження №36678171 по рішенню Європейського суду з прав людини №7158/04 виданого 17.01.2013 року про: (а) держава - відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними та сплатити протягом трьох місяців 3000 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, зазначених у Додатку 1 та 1500 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах зазначених у Додатку 2; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу; (b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку яка діятиме в період несплати, до якої мати має бути додано три відсоткові пункти, стягувачем якого є позивач (а.с.38).

23.01.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №36678171 на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження»(а.с.40).

З постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 23.01.2014 року вбачається, що рішення суду виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом, оскільки грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України №968 від 11.06.2013 року у розмірі 31673,86 грн. (еквівалент 3000 євро) та платіжним дорученням Міністерства юстиції України №2399 від 19.07.2013 року сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 263,72 грн.. Відповідно до інформації поданої управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області рішення національно суду винесеного на користь позивача виконано фактично у повному обсязі, так як в ході виконання рішення національного суду з розрахунку боржника на депозитний рахунок підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області надійшли кошти у розмірі 15763,95 грн.. Однак, у зв'язку із тим , що позивач не надав банківських реквізитів, платіжним дорученням №2737 від 26.12.2011 року кошти в сумі 15763,95 грн. перераховані до державного бюджету (а.с. 40).

До суду з даним адміністративним позовом позивач звернулася 12.10.2015року. У позовній заяві позивач вказала, що строк звернення до суду з вказаним адміністративним позовом не пропущено, оскільки про порушення свого права позивач дізналася у вересні 2015року, оскільки позивачем не отримано відповіді на заяву про повернення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Однак, як слідує з матеріалів справи 12.02.2014 року позивач зверталася із скаргу до начальнику відділу примусового виконання рішень на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця (а.с. 10). З вказаної скарги слідує, що позивач станом на дату подання зазначеної скарги була обізнана із закриттям виконавчого провадження по справі №ВП 3667871, виконавчий лист №2-1179/99 у зв'язку з чим просила скасувати постанови та відновити виконавче провадження (а.с. 12 т.1).

Відповідно до п. ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

На вказану заяву позивач відповіді у установлені строки та порядку не отримала. Відтак, про порушення своїх прав позивач могла та повинна була дізнатися з моменту закінчення строку для розгляду скарги позивача (десятиденний строк з дня її надходження).

Зі змісту ст.99 КАС України слідує, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В той же час, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Матеріали справи таких доказів не містять.

Матеріалами справи підтверджується, що про порушення її прав позивачу стало відомо ще лютому 2014року , про що свідчить її скарга (а.с.12 т.1).

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що особа знала про порушення своїх прав про що вказують її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Позивач не повідомила будь-яких нових обставин та не надала на їх підтвердження доказів, які б давали можливість суду зробити висновки про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Так, у справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Однак, обґрунтування позивача про те, що вона відповіді на подану нею скаргу не отримала, не можуть вважатися доказом того, що позивачу про порушення її прав стало відомо у вересні 2015року, оскільки з наявних у справі доказів слідує, що позивач про порушення своїх прав могла та повинна була дізнатися з моменту закінчення строку для розгляду скарги позивача (десятиденний строк з дня її надходження) -23.02.2014року.

Відтак, доводи позивача про не пропущення позивачем строків звернення до суду за захистом порушених прав оцінюються критично. Водночас, вказані доводи не є підставою для визнання причин пропуску строку поважними, оскільки за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивачем строк звернення до суду пропущений без поважних причин, а тому позовну заяву слід залишити залишено без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати прийняттям нового про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "06" липня 2016 р. скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 вул.Миру,24,м.Роздільна,Роздільнянський район, Одеська область,67400

3- відповідачу/відповідачам: Головне територіальне управлінння юстиції у Житомирській області м-н Соборний,1,м.Житомир,10014

4- Відділ Державної виконавчої служби Народицького районного управління юстиції Житомирської області вул.Визволителів,80,смт.Народичі,Народицький район, Житомирська область,11401

5-третій особі: Державна казначейська служба України - вул.Бастіонна, 6,м.Київ,01601,