Справа № 343/1514/16-а
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/1514/16-а
Провадження №: 2-а/0343/115/16
ПОСТАНОВА

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої суддi - Монташевич С. М.,

секретаря - Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Долина Івано-Франківської області адміністративний позов ОСОБА_2 до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дії Долинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у здійсненні перерахунку призначеної йому пенсії за віком з урахуванням отриманих коштів під час роботи в Естонській РСР з 07 травня 1980 року по 02 січня 1981 року та зобов'язати відповідача з 06 лютого 2015 року здійснити перерахунок та виплату призначеної йому пенсії за віком з врахуванням заробітку, отримуваного в період трудової діяльності в Естонській республіці за вищевказаний період.

Свої вимоги мотивує тим, що з 06.02.2015 р. відповідач призначив йому пенсію за віком, однак при призначенні пенсії не врахував його заробітну плату під час роботи в Естонській Республіці. 26 травня 2016 року він звернувся з письмовою заявою до відповідача з проханням провести відповідний перерахунок призначеної пенсії з врахуванням заробітної плати, яку від отримував у Естонській РСР з 07 травня 1980 року по 02 січня 1981 рік. 31 травня 2016 року він отримав відповідь на вищевказану заяву, де було зазначено, що питання пенсійного забезпечення Прибалтійських країн, що входили до складу СРСР регулюються двосторонніми міжнародними договорами у сфері соцільного забезпечення, зокрема, між Естонською Республікою та Україною. Ці міжнародні угоди укладені за новими страховими принципами пенсійного забезпечення та базуються на пропорційному фінансуванні пенсій, а тому, зіславшись на міжнародну Угоду між Україною та Естонською Республікою, йому відмовили у перерахунку пенсії з врахуванням заробітної плати, яку він отримував під час роботи у Естонській РСР. З такими діями відповідача він не згідний і вважає їх неправомірними. Вважає, що застосування Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення при призначенні розміру пенсії є неправильним, оскільки відповідач застосовує дану угоду на відносини, які фактично виникли до її ратифікації. Застосування вищевказаної угоди погіршує його матеріальне становище та порушує ст. 58 Конституції України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав, просив його задовольнити з вищевикладених підстав. Додатково пояснив, що при призначенні пенсії він вибрав п'ять років безперервного стажу, серед якого була робота у Естонській Республіці. Тоді управління для призначення пенсії вимагало у нього уточнюючі довідки про працевлаштування у Естонській Республіці, які він змушений був дістати через консульство, здійснював їх переклад, оплачував за надані послуги, а в результаті отримав від Пенсійного фонду відмову у врахуванні отриманого там заробітку при призначенні пенсії. Вважає, що угода, на яку посилається управління, до нього не має застосовуватися, оскільки вона ратифікована Україною у 2012 році, а він працював у Радянському Союзі до ратифікації угоди.

Представник відповідача Мазур М.М. в судовому засіданні позов не визнав, заперечивши проти його задоволення. При цьому пояснив, що питання пенсійного забезпечення Прибалтійських країн, що входили до складу СРСР, регулюються двосторонніми міжнародними договорами у сфері соціального забезпечення, зокрема, між Естонською Республікою і Україною. Ці міжнародні угоди укладені за новими страховими принципами пенсійного забезпечення та базуються на пропорційному фінансуванні пенсій. Згідно п. 4 ст. 6 Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення якщо загальна тривалість страхового стажу, набутого відповідно до законодавства однієї з сторні, не перевищує одоно року, то при призначенні і виплаті пенсії цей стаж враховує компетентна установа іншої сторони, при цьому дохід (заробіток) за цей період не враховується. Виходячи з цього, період роботи з 07.05.1980 р. по 02.01.1981 р. (7 міс. 26 дн.) в радгоспі Естонської РСР зараховано позивачеві в стаховий стаж при призначенні пенсії за віком. Заробітна плата за цей період не враховується. Крім того, відповідно до ст. 99 КАС України встановлюється шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач дізнався про призначення йому пенсії ще в 2015 році та щомісячно отримував суму призначеної йому пенсії, а тому строк звернення до суду пропущено ним без поважних причин.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно протоколу 204 від 11.02.2015 р. ОСОБА_2 з 06 лютого 2015 року призначено пенсію за віком. Загальний стаж становить 26 років 9 місяців 8 днів. У стаж роботи позивача враховано в тому числі період його роботи з 07.05.1980 р. по 02.01.1981 р. (а.с. 27-28).

26 травня 2016 року ОСОБА_2 повторно звернувся до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі з заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії без застосування Угоди між Україною та Естонською Республікою (а.с. 26).

На вказану заяву Долинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області листом № 30/д-13 від 31.05.2016 р. повідомило, що питання пенсійного забезпечення Прибалтійських країн, що входили до складу СРСР, регулюються двосторонніми міжнародними договорами у сфері соціального забезпечення, зокрема, між Естонською Республікою і Україною. Згідно п. 4 ст. 6 Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення якщо загальна тривалість страхового стажу, набутого відповідно до законодавства однієї з сторні, не перевищує одоно року, то при призначенні і виплаті пенсії цей стаж враховує компетентна установа іншої сторони, при цьому дохід (заробіток) за цей період не враховується. Виходячи з цього, період роботи з 07.05.1980 р. по 02.01.1981 р. (7 міс. 26 дн.) в радгоспі Естонської РСР зараховано позивачеві в стаховий стаж при призначенні пенсії за віком. Заробітна плата за цей період не враховується (а.с. 8).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

З метою врегулювання питання пенсійного забезпечення пенсіонерів, зокрема тих, які працювали на території колишніх радянських республік, між Україною та такими державами укладаються пропорційні договори, які передбачають пропорційне фінансування пенсійних виплат: в залежності від стажу, набутого на території кожної договірної держави. Зокрема, така Угода між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення підписана 05.10.2010 р., ратифікована 02.11.2011 р. та набрала чинності для України 01.02.2012 р.

Згідно ч. 1 ст. 6 даної Угоди якщо право на пенсію виникає на підставі законодавства однієї Сторони без урахування страхового стажу, набутого на підставі законодавства іншої Сторони, то відповідна Сторона призначає пенсію тільки за страховий стаж, набутий на підставі свого законодавства, незалежно від проживання на території однієї із Сторін. Якщо право на пенсію виникає в результаті підсумовування страхового стажу, то при призначенні пенсії враховується страховий стаж, набутий відповідно до законодавства кожної із Сторін, за умови, що інша Сторона не виплачує пенсію за той самий страховий стаж. Кожна із Сторін нараховує і виплачує пенсію на підставі фактичного страхового стажу, набутого на її території, якщо цією Угодою не передбачено інше (ч. 2 ст. 6 Угоди).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення якщо загальна тривалість страхового стажу, набутого відповідно до законодавства однієї із Сторін, не перевищує одного року, то при призначенні і виплаті пенсії цей стаж враховує компетентна установа іншої Сторони, при цьому дохід (заробіток) за цей період не враховується.

При призначенні пенсії компетентні установи кожної із Сторін обчислюють страховий стаж та доходи тільки відповідно до свого національного законодавства (ч. 8 ст. 6 Угоди).

Судом встановлено та підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_2, що останній з 07 травня 1980 року по 02 січня 1981 року працював у Естонській РСР (а.с. 6). Про заробітну плату та її розмір за вказаний період свідчить відповідна архівна довідка (а.с. 7).

Як вказав в судовому засіданні представник відповідача, чого не заперечив позивач та що підтверджується долученими до матеріалів справи документами, період роботи ОСОБА_2 з 07.05.1980 р. по 02.01.1981 р. в радгоспі Естонської РСР зараховано останньому у страховий стаж при призначенні пенсії за віком. Стаж роботи позивача у Естонській РСР складає менше одного року (7 міс. 26 дн.)

Отже, враховуючи те, що вимоги Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення застосовуються в Україні до відносин, які виникають на підставі законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, вказана Угода була укладена з метою співробітництва у сфері соціального забезпечення та діяла на час призначення позивачу пенсії, тому безпідставним є твердження останнього про те, що її положення не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. При цьому суд зазначає, що ОСОБА_2 у страховний стаж при призначенні пенсії був зарахований період його роботи з 07.05.1980 р. по 02.01.1981 р. в радгоспі Естонської РСР, однак, зважаючи на те, що вказаний період роботи складає менше одного року, заробіток за цей період не може бути врахований при призначенні пенсії. Таким чином, дії Долинського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо відмови у здійсненні перерахунку призначеної пенсії за віком з урахуванням отриманих коштів під час роботи в Естонській РСР є правомірними, тому в задоволенні позовної вимоги про визнання дій протиправними слід відмовити.

Не підлягає задоволенню і вимога про зобов'язання відповідача з 06 лютого 2015 року здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком з врахуванням заробітку, отримуваного в період трудової діяльності в Естонській республіці, оскільки така вимога є похідною та ґрунтується виключно на задоволенні позову в частині визнання протиправними дії Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у здійсненні перерахунку призначеної ОСОБА_2 пенсії за віком з урахуванням отриманих коштів під час роботи в Естонській РСР з 07 травня 1980 року по 02 січня 1981 року.

Тобто у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення, яка підписана 05.10.2010 р., ратифікована 02.11.2011 р. та набрала чинності для України 01.02.2012 р., ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", керуючись ст.ст. 7, 9, 153, 154, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням заробітку, отриманого в Естонській Республіці, відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Суддя:

Повний зміст постанови виготовлено 30.09.2016 року.