Справа № 204/2130/16-а (2-а/204/57/16)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2016 рокусправа № 204/2130/16-а (2-а/204/57/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління патрульної поліції м. Дніпропетровськ Департаменту патрульної поліції

на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції м. Дніпропетровськ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Яворського І.К. про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати дії інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровськ старшого сержанта поліції Яворського І.К. протиправними;

- визнати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №071086 від 21.02.2016 року нечинною;

- постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №071086 від 21.02.2016 року скасувати, а справу про адміністративне правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 і ч.1 ст.126 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу вказаного правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що дії відповідача при винесенні постанови від 21.02.2016 року є протиправними, тому оскаржувана постанова є протиправною, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням законодавства.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року позов задоволено. Визнано дії інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції м. Дніпропетровськ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Яворського І.К. щодо винесення постанови серії ПС3 №071086 від 21.02.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 та ч.1 ст. 126 КУпАП протиправними. Скасовано постанову серії ПС3 №071086 від 21.02.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду мотивована тим, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню у зв'язку з відсутністю належних та достатніх доказів наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління патрульної поліції м. Дніпропетровськ Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описано правопорушення, яке було вчинено, а тому в межах правового кола відповідач не порушував норм процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, з викладених у ній підстав, позивач заперечував проти її задоволення, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем було винесено постанову серії ПС3 №071086 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме - порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку та керування транспортним засобом особою, яка не має при собі поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та накладено на нього штраф у розмірі 425,00 грн. (а.с.14).

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як встановлено судом апеляційної інстанції транспортний засіб HYUNDAI Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, 21 лютого 2016 року було зупинено відповідачем у зв'язку з порушенням позивачем вимог п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України, а саме: на перехресті вулиць Артема та Пилипа Орлика, виконуючи поворот ліворуч, не подав сигнал покажчиками повороту відповідно напрямку.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Таким чином, враховуючи положення пункту 2 частини 1 статті 32 Закону України "Про Національну поліцію" у відповідача були наявні достатні підстави вимагати у позивача пред'явлення ним документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи на керування транспортним засобом.

В той же час, перевіривши підстави та докази, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП стало порушення останнім п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України.

При цьому згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак в порушення вказаної статті відповідачем не було надано доказів порушення ОСОБА_1 п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України, що свідчить про необґрунтованість винесення інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції м. Дніпропетровськ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Яворським І.К. постанови серії ПС3 №071086 від 21.02.2016 року.

Щодо дій відповідача як суб'єкта вданих повноважень при перевірці, а саме витребування у позивача поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Абзацом 2 частини 2 статті 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників поліції, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Приписи пункту 21.3 статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" закріплюють, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Аналогічне положення закріплено в пп. "ґ" п. 2.1 затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 Правил дорожнього руху.

З матеріалів справи вбачається наявність у позивача полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії якого з 18 лютого 2016 року по 17 лютого 2017 року.

Однак, аналізуючи підстави для здійснення контролю щодо наявності при собі у позивача страхового поліса, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п. 21.2 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що контроль за наявністю полісів (договорів) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав - при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, свідчать про те, що інших постанов про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, окрім оскаржуваної, відповідачем не виносилося, оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача не відбувалась.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає про те, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Враховуючи відсутність у відповідача наявних законом підстав для здійснення контролю щодо наявності при собі у позивача страхового поліса, що свідчить про неналежну поведінку відповідача при виконанні своїх повноважень, суд апеляційної інстанції зробив висновок про порушення відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Враховуючи викладене, оскільки суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваної у даній справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, то висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову, є вірним.

Поряд з цим, стосовно вимог про закриття провадження у справі, судова колегія вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, оскільки відповідно до статті 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нового рішення у справі.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 205, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції м. Дніпропетровськ Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції м. Дніпропетровськ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Яворського І.К. щодо винесення постанови серії ПС3 №071086 від 21.02.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 та ч.1 ст. 126 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову серії ПС3 №071086 від 21.02.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

В повному обсязі постанова складена 30 вересня 2016 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова