Справа № 822/1014/16
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1014/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 м. Хмельницький до управління МВС України на Південно-Західній залізниці м. Київ третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Міністерство внутрішніх справ України про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача в якому просить скасувати наказ управління МВС України на Південно-Західній залізниці № 87 від 09.09.2015 року про її звільнення та прийняти рішення яким поновити позивача на посаді старшого інженера програміста чергової частини ЛВ на станції Хмельницький управління МВС України на Південно-Західній залізниці.

Свій позов позивач мотивує тим, що в 2011 році вона була прийнята на роботу в органи внутрішніх справ на посаду старшого інженера програміста чергової частини ЛВ на станції Хмельницький управління МВС України на Південно-Західній залізниці.

З липня 2012 року позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трьохрічного віку.

На початку 2016 року позивач вирішила вийти на службу з відпустки по догляду за дитиною, однак зробити цього не змогла внаслідок звільнення працівників управління МВС України на Південно-Західній залізниці. Отримати наказ про звільнення, трудову книжку та розрахунок при звільненні позивач не змогла, тому звернулася письмово до Департаменту кадрового забезпечення МВС України.

В кінці квітня 2016 року позивач на своє звернення отримала письмову відповідь від 16.03.2016 року з якої вбачається, що управління МВС України на Південно-Західній залізниці ліквідоване, позивач звільнена з органів внутрішніх справ наказом № 87 від 09.09.2015 року за пунктом 64 «г» через скорочення штатів.

Таке звільнення позивач вважає незаконним, враховуючи наступне.

Пунктом 17 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ передбачено, що вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами встановленими законодавством.

Відповідно до підпункту «г» пункту 64 розділу VII Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Відповідач при звільненні позивача не дотримався порядку звільнення визначеного статтею 49-2 КЗпП України, тобто заборони звільнення осіб які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, заборони звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років.

Згідно частини 3 статті 184 КЗпП України звільнення жінок які мають дітей віком до трьох років (до шести років-частина 6 статті 179) з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації установи, коли допускається звільнення з обовязковим працевлаштуванням.

В звязку з тим, що на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років за працівником зберігається місце роботи (посада), відповідач незаконно звільнив позивача з органів ОВС тому зобовязаний поновити її на попередній роботі.

Враховуючи наведене позов підлягає задоволенню.

Позивач в судове засідання не прибула хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, подав в суд письмову заяву в якій підтримує позовні вимоги, справу просить розглянути за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

Представник третьої особи в судове засідання не прибула, хоча третя особа була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, подала до суду письмові заперечення в яких позовні вимоги не визнала повністю у задоволенні позову просить відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач, починаючи з 2011 року проходила службу в органах внутрішніх справ України на посаді старшого інженера програміста чергової частини ЛВ на станції Хмельницький управління МВС України на Південно-Західній залізниці.

В звязку із народженням дитини з 21 липня 2012 року позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку.

Пунктом 5 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Згідно пунктів 8, 9, 10, 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Оскільки вказаним Законом України «Про Національну поліцію» передбачено повне припинення діяльності органів внутрішніх справ з їх подальшою ліквідацією, МВС України прийняло наказ № 663 від 08.06.2015 року «Про ліквідацію УМВС України на Південно-Західній залізниці» відповідно до якого всі посади УМВС України на Південно-Західній залізниці було скорочено.

Вважаючи, що позивач попереджена про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів належним чином в звязку із опублікуванням Закону України «Про Національну поліцію», наказом управління МВС України на Південно-Західній залізниці № 87 о/с від 09.09.2015 року ОСОБА_3, старшого інженера програміста чергової частини ЛВ на станції Хмельницький УМВС України на Південно-Західній залізниці звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 року (втратив чинність з 07.11.2015 року згідно із Законом України «Про Національну поліцію» N 580-VIII від 2 липня 2015 року), порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року, затверджено «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».

Згідно частини 1 Положення № 114 від 29.07.1991 року, воно визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Оскільки позивач на дату звільнення перебувала у кадрах Міністерства внутрішніх справ, тобто проходила службу в органах внутрішніх справ на посаді старшого інженера програміста чергової частини ЛВ на станції Хмельницький УМВС України на Південно-Західній залізниці, тому порядок проходження нею служби, її права і обов'язки визначені «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».

Згідно пункту 10 Положення № 114 від 29.07.1991 року особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Пунктом 17 Положення № 114 від 29.07.1991 року встановлено, що вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Відповідно до підпункту а) пункту 62, підпункту з) пункту 63 Положення № 114 від 29.07.1991 року звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби.

Особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів-при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Суд вважає, що в частині встановлення гарантій про заборону звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років-частина шоста статті 179 КЗпП України), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, Законом України «Про міліцію» та «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» як спеціальним законодавством не врегульовані такі спірні правовідносини, тому суд зобовязаний при вирішенні даного спору застосувати норми КЗпП України, враховуючи також пункт 17 Положення № 114 від 29.07.1991 року.

Відповідно до пункту 4) частини 1 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41).

Згідно пункту 1 частини 1, частин 2, 3 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Дослідження змісту статтей 36, 40 КЗпП України та пунктів 8, 9, 10, 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» і їх співставлення дає суду право на висновок про те, що норми вказаних пунктів Закону України «Про Національну поліцію» фактично співпадають з нормами статтей 36, 40 КЗпП України за змістом правового регулювання звільнення рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі ліквідації органів внутрішніх справ.

Разом з тим статтею 184 КЗпП України окремо встановлені гарантії при прийнятті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей.

Так згідно частини 3 статті 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років-частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Закон України «Про Національну поліцію» опублікований в газеті «Голос України» № 141-142 06.08.2015 року, тобто з цієї дати позивач вважається такою, що попереджена у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пунктом 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів працівників міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, як це визначено пунктами 9, 10 цього Закону.

Із пояснень позивача, викладених у мотивувальній частині позову, судом встановлено, що позивач мала намір на початку 2016 року продовжити проходження служби в міліції після закінчення терміну відпустки по догляду за дитиною, але їй це вдалося в звязку із звільненням працівників управління МВС України на Південно-Західній залізниці.

Відповідач не надав жодних доказів того, що позивач відмовилася від подальшого проходження служби в поліції, а також доказів того, що позивачу було запропоновано в подальшому проходити службу в органах поліції.

Суд вважає, що термін відпустки по догляду за дитиною у позивача повинен був бути продовжений після 21 липня 2015 року, враховуючи наявність в матеріалах справи довідки Хмельницької міської дитячої лікарні від 26.01.2016 року.

Частиною 2 статті 161 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний Суд України в своїх рішеннях неодноразово висловлював свою позицію, що при вирішенні адміністративних спорів у справах повязаних із проходженням служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до частини 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав обов'язок по працевлаштуванню, якщо працівниці не була надана на тому ж або на іншому підприємстві (в установі, організації) інша робота або запропонована робота, від якої вона відмовилась з поважних причин (наприклад, за станом здоров'я).

Державні гарантії права на відпустки, визначення умов, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи, встановлені Законом України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996 року.

Згідно частин 1, 3 статті 2 цього Закону право на відпустки мають громадяни України які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом.

Вказаною нормою Закону України «Про відпустки» держава гарантує позивачу збереження за нею на період її відпустки по догляду за дитиною до трьох років посади на якій вона проходила службу в органах внутрішніх справ до початку відпустки та грошового забезпечення, передбаченого спеціальним законодавством.

В звязку з тим, що позивач звільнена з посади старшого інженера програміста чергової частини ЛВ на станції Хмельницький управління МВС України на Південно-Західній залізниці за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) в період її фактичного перебування у відпустці по догляду за дитиною до шести років і відповідач-управління МВС України на Південно-Західній залізниці при прийнятті наказу про її звільнення не провів обовязкове працевлаштування позивача та не надав доказів того, що позивач відмовилася від обовязкового працевлаштування з поважних причин, суд за таких обставин приходить до висновку, що наказ управління МВС України на Південно-Західній залізниці № 87 о/с від 09.09.2015 року «По особовому складу», яким ОСОБА_3, старшого інженера програміста чергової частини ЛВ на станції Хмельницький УМВС України на Південно-Західній залізниці звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, є таким, що суперечить нормам чинного законодавства яке регулює правовідносини проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ та порушує державні гарантії надані позивачу у період її перебування у відпустці по догляду за дитиною до шести років.

Таким чином, враховуючи встановлені по справі обставини суд вважає, що наказ управління МВС України на Південно-Західній залізниці № 87 о/с від 09.09.2015 року «По особовому складу» необхідно визнати протиправним та скасувати, а позивача поновити на посаді яку вона займала на дату свого звільнення, оскільки органи внутрішніх справ ще не ліквідовані в установленому чинним законодавством порядку і знаходяться в стадії ліквідації. Скасування штатів та скорочення усіх посад відповідним наказом МВС України, зокрема в ЛВ станції Хмельницький управління МВС України на Південно-Західній залізниці не може бути перешкодою для поновлення прав позивача за встановлених обставин.

Аналізуючи викладене, оцінюючи все в сукупності суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і доведений в судовому засіданні дослідженими доказами, тому його необхідно задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про міліцію», пунктами 8, 9, 10, 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ст.ст. 9, 11, 86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ управління МВС України на Південно-Західній залізниці № 87 о/с від 09.09.2015 року «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_3 з посади старшого інженера програміста чергової частини ЛВ на станції Хмельницький управління МВС України на Південно-Західній залізниці за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_3 на посаді старшого інженера програміста чергової частини ЛВ на станції Хмельницький управління МВС України на Південно-Західній залізниці з 10 вересня 2015 року.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого інженера програміста чергової частини ЛВ на станції Хмельницький управління МВС України на Південно-Західній залізниці з 10 вересня 2015 року підлягає негайному виконанню.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 30.09.2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 30 вересня 2016 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1