Справа № 817/932/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2016 р.Р і в н е 817/932/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 особи - підприємця ОСОБА_4
до Управління Державної служби України з питань праці у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_3 особа-підприємець ОСОБА_4 (далі ФОП ОСОБА_4, позивач) звернулася з позовом до Управління Державної служби України з питань праці у Рівненській області (далі - управління, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 03 червня 2016 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами в розмірі 43500,00 грн.

На обгрунтування позову позивач вказала, що 03 червня 2016 року Управлінням Держпраці у Рівненській області відносно неї, на підставі акта перевірки від 23 травня 2016 року № 14А/04-3, винесено постанову про накладення штрафу.

Зазначеною постановою встановлено порушення законодавства про працю позивачем, а саме:

- у здійсненні підприємницької діяльності позивача брала участь наймана особа ОСОБА_5, яка працювала з листопада 2014 року по березень 2016 року без укладення трудового договору, без оформлення наказу про прийняття на роботу та повідомлення Державної фіскальної служби України, чим допущено порушення вимог ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України);

- в порушення вимог частини 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», не забезпечений достовірний облік виконуваної працівником роботи. Так, на ОСОБА_5 не вівся табель обліку робочого часу за період роботи з 01.11.2014 по 31.03.2016

- в порушення вимог частини 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», не забезпечено бухгалтерський облік витрат на оплату праці, а саме не проведений облік нарахування заробітної плати ОСОБА_6 за період роботи з 01.11.2014 по 31.03.2016;

- в порушення вимог статті 253 КЗпП України протягом періоду з листопада 2014 року по березень 2016 року ОСОБА_6 не підлягала загальнообовязковому державному соціальному страхуванню, оскільки з нею не були оформленні трудові відносини.

Вважає, що постанова від 03 червня 2016 року є протиправною та підлягає скасуванню оскільки у посадових осіб інспекції відповідно до абзацу 1 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VІІІ від 28.12. 2014 року (далі Закон № 71-VІІІ) були відсутні правові підстави для проведення перевірки.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначив, що постанова про накладення штрафу не відповідає формі затвердженій наказом Міністерства соціальної політики України № 67 від 02.02.2016 та не містить відтиску печатки Управління Держпраці у Рівненській області.

В поданих запереченнях від 15 липня 2016 року № 14-14/1676 на адміністративний позов відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що посадовими особами відповідача відповідно до вимог Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 390 від 02.07.2012 (далі Порядок № 309), за погодженням Державної служби України з питань праці від 29.04.2016 № 5029/4/4.2-ДП-16 було проведено перевірку ФОП ОСОБА_4 про що складено Акт перевірки від 23 травня 2016 року № 14А/04-3.

Також, керуючись вимогами Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 (далі Порядок № 509) та наказом Міністерства соціальної політики України № 67 від 02.02.2016, враховуючи виявлені у ході перевірки порушення, посадовими особами Управління Держпраці у Рівненській області було прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 03.06.2016, якою застосовано до позивача штраф у розмірі 43500,00 грн.

Крім того, відповідач зазначив, що твердження позивача про протиправність постанови у звязку з відсутністю відтиску печатки є безпідставними, оскільки наказ Міністерства соціальної політики України № 67 від 02.02.2016 не містить такої вимоги.

Разом з тим, зазначено, що твердження про відсутність правових підстав на проведення перевірки у звязку з вимогами абзацу 1 пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VІІІ не заслуговують на увагу, оскільки стосуються податкового законодавства (а.с. 38-40).

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні з підстав необґрунтованості та безпідставності.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 27.04.2016 на Урядову гарячу лінію надійшло звернення громадянки ОСОБА_6, в якому заявник повідомляє, що працювала без укладення трудового договору на посаді продавця в магазині «Дюймовочка» та звертається з проханням розібратися і посприяти у виплаті заробітної плати за період 2014-2016 роки (а.с. 20).

29 квітня 2016 року Управління Держпраці у Рівненській області отримало лист-доручення Державної служби України з питань праці від 29 квітня 2016 року № 5029/4/4.2-ДП-16, яким надано згоду на проведення позапланових перевірок субєктів господарювання, в тому числі і ФОП ОСОБА_4 (а.с. 46).

На підставі вищевказаного доручення відповідачем видано наказ № 281 від 16 травня 2016 року та направлення № 304-М/01-26 від 17 травня 2016 року у відповідності до яких інспектором Управління Держпраці у Рівненській області 19 та 23 травня 2016 року проведено позапланову перевірку у ФОП ОСОБА_7 (а.с. 72, 73).

За результатами перевірки 23 травня 2016 року складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 13А/04-3, яким зафіксовано порушення:

- вимог ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), а саме у здійсненні підприємницької діяльності позивача брала участь наймана особа ОСОБА_5, яка працювала з листопада 2014 року по березень 2016 року без укладення трудового договору, без оформлення наказу про прийняття на роботу та повідомлення Державної фіскальної служби України;

- вимог частини 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», не забезпечений достовірний облік виконуваної працівником роботи. Так, на ОСОБА_5 не вівся табель обліку робочого часу за період роботи з 01.11.2014 по 31.03.2016

- вимог частини 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», не забезпечено бухгалтерський облік витрат на оплату праці, а саме не проведений облік нарахування заробітної плати ОСОБА_6 за період роботи з 01.11.2014 по 31.03.2016;

- вимог статті 253 КЗпП України протягом періоду з листопада 2014 року по березень 2016 року ОСОБА_6 не підлягала загальнообовязковому державному соціальному страхуванню, оскільки з нею не були оформленні трудові відносини (а. с. 24-30).

Враховуючи встановлені в акті порушення та керуючись підпунктом 54 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015, на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України начальником Управлінням 03 червня 2016 року прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою до ФОП ОСОБА_4 застосовано санкцію у вигляді штрафу у розмірі 43500,00 грн. (а. с. 18). Вказана постанова по формі та змісту відповідає вимогам затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України № 67 від 02.02.2016.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 № 100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 № 929-р «Питання Державної служби з питань праці», на Державну службу України з питань праці покладено здійснення функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 № 96 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Підпунктом 54 пункту 4 Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).

В даному випадку Управління Держпраці у Рівненській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці.

Статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До набрання чинності постановою КМУ про затвердження порядку проведення перевірок за дотримання законодавством про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю діє «Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів», затверджений наказом Міністерства соціальної політики України 02 липня 2012 року за № 390 (далі Порядок № 390).

У відповідності до пункту 2 Порядок № 390, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обовязків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності субєкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», що прямо передбачено пунктом 3 зазначеного Порядку.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

У відповідності до направлення на проведення перевірки субєкта господарювання від 17 травня 2016 року № 304-М/01-26, головному державному інспектору Вирсті Наталії Миколаївні було доручено провести позапланову перевірку ФОП ОСОБА_4 на предмет додержання законодавства з питань праці та загальнообовязкового державного соціального страхування.

За результатами перевірки, що передбачено пунктом 7 Порядку № 390 складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Як убачається з матеріалів справи, складений акт перевірки № 13А/04-3, яким були зафіксовані порушення законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, що допустив позивач, та винесено припис № 12П/04-3/13А від 23.05.2016 (а.с 19).

Таким чином, при проведені перевірки посадовими особами відповідача було дотримано норм чинного законодавства.

Разом з тим, твердження позивача про відсутність правових підстав на проведення перевірки у звязку з вимогами абзацу 1 пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VІІІ відхиляються судом, оскільки вимоги вказаного Закону направлені на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та стосуються контролюючих органів, які забезпечують формування єдиної державної податкової та митної політики.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження представника позивача щодо неправомірності дій відповідача по проведенню Управлінням Держпраці у Рівненській області перевірки, а саме на відсутність підстав здійснення позапланового заходу, як підстави для скасування винесеної постанови про накладення штрафу, оскільки процедурні порушення та недотримання контролюючим органом встановленого законом порядку проведення перевірки є підставою для не допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки особою, стосовно якої перевірка призначена. В разі допуску до перевірки самі по собі порушення порядку проведення перевірки не роблять наслідки перевірки нікчемними. Такий висновок суду відповідає аналогічній правовій позиції Вищого адміністративного суду України та викладена у постанові від 17.05.2012 р. у справі №К-37554/09-С.

Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_4 було допущено посадову особу Управління Держпраці у Рівненській області до проведення перевірки, посилання позивача на процедурні порушення відповідачем судом до уваги не приймаються.

Що стосується порушення ФОП ОСОБА_4 законодавства про працю суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджується актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкового державного соціального страхування № 13А/04-3 під час позапланової перевірки ФОП ОСОБА_4 було встановлено факт порушення ст. 24 КЗпП України - допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Решта порушень, а саме не забезпечений достовірний облік виконуваної працівником роботи. Так, на ОСОБА_5 не вівся табель обліку робочого часу за період роботи з 01.11.2014 по 31.03.2016, не забезпечений бухгалтерський облік витрат на оплату праці, а саме не проведений облік нарахування заробітної плати ОСОБА_6 за період роботи з 01.11.2014 по 31.03.2016 та відсутність реєстрації у загальнообовязковому державному соціальному страхуванню, оскільки з нею не були оформленні трудові відносини, є похідними порушеннями та повязані із порушенням ст. 24 КЗпП України.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Згідно ч. 1 ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Штрафи, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб та одним із завдань є: здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Як встановлено в судовому засіданні позивач брала безпосередню участь у розгляді справи про накладення штрафу, що не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами проведеної перевірки ФОП ОСОБА_4, при її проведенні у позивача було встановлено факт порушення частини 3 ст. 24 КЗпП України, якою передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом, та повідомлення державної фіскальної служби в порядку визначеному КМУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Разом з тим, з досліджених судом пояснень ФОП ОСОБА_4 та заявниці ОСОБА_6, які були єдиними доказами встановленого порушення законодавства про працю, не можливо встановити у діяльності ОСОБА_5 ознак роботи, як найманого працівника (а.с. 47-48, 49-50).

Так, у своїх поясненнях громадянка ОСОБА_5 вказує, що вона торгувала, як продавець у магазині ФОП ОСОБА_4 та отримувала заробітну плату. Разом з тим, вона не зазначає графік роботи магазину, свої функціональні обовязки, а у заяві на Урядову гарячу лінію вказує, що заробітної плати з період 2014-2016 роки не отримувала взагалі.

З пояснень ФОП ОСОБА_4 судом встановлено ознаки цивільно-правового договору між позивачем та громадянкою ОСОБА_5, оскільки ФОП ОСОБА_4 було надано у користування громадянці ОСОБА_5 приміщення магазину «Дюймовочка», який знаходиться у м. Кузнецовськ МПП «Ринок», у якому останньою здійснювалася торгівля продуктами, які закупалися особисто ОСОБА_5

Тобто, у ході розгляду справи не було встановлено наявності трудових відносин, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків.

Таким чином, посадові особи Управління Держпраці у Рівненській області при розряді правопорушення не враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та необґрунтовано прийнято постанову про накладення штрафу від 03.06.2016.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом підтвердилися обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної служби України з питань праці у Рівненській області про накладення штрафу від 03.06.2016 у розмірі 43 500,00 грн.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 особи - підприємця ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Державної служби України з питань праці у Рівненській області судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.