Справа № 817/512/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2016 р.Р і в н е 817/512/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Рівненської митниці ДФС України
про визнання дій протиправними, стягненння заробітної плати , -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3П.) звернувся до суду з позовом до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій щодо зменшення йому розміру заробітної плати після поновлення на роботі згідно з наказом від 12.06.2013 року за №1019-к з 31.07.2013 року по 30.09.2013 року до розміру, визначеного довідкою Рівненської митниці ДФС від 06.10.2015 року за №853/50-17-70-05 в сумі 148,39 грн.; стягнення різниці у середньому заробітку за час роботи з 31.07.2013 року по 30.09.2013 року та за час затримки виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2013 року у справі №817/3670/13-а за період з 17.12.2013 року по 14.08.2015 року в розмірі 112689,09 грн.

15.09.2016 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути різницю заробітку в період роботи з 31.07.2013 року по 01.10.2013 року в сумі 11293,46 грн. (а.с.130).

Ухвалою суду від 20.07.2016 року провадження по справі в частині позовних вимог щодо стягнення з різниці у середньому заробітку за час затримки виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2012 року у справі №817/3670/13-а про його поновлення за період з 17.12.2013 року по 14.08.2015 року закрито.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, заявлених в позові. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що середньоденна заробітна позивача згідно з довідкою від 09.09.2013 року становила 393,90 грн., однак після поновлення на роботі 148,39 грн. При цьому, зауважила, що в період роботи з 31.07.2013 року по 01.10.2013 року ніяких наказів про зменшення заробітку позивача чи будь-яких його складових не видавалося. Стверджувала, що після поновлення позивача на роботі 31.07.2013 року усі його трудові права повинні були бути відновлені, в тому числі і розмір заробітної плати не міг бути нижчим, ніж до звільнення. Вважає, що середньоденний заробіток позивача не міг бути меншим, ніж розрахований у довідці відповідача від 09.09.2013 року, а тому зменшення відповідачем розміру середньоденного заробітку позивача є порушенням трудових прав останнього. За таких обставин, просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав, наведених в письмових запереченнях (а.с.35-38). В обґрунтування своїх заперечень пояснила, що внаслідок реорганізації митниці, у звязку із відсутністю вакансій, одночасно із повідомленням про наступне звільнення, ОСОБА_3 не було запропоновано посаду в Рівненській митниці Міндоходів, відповідно ОСОБА_3 не переходив на службу до територіального органу Міністерства доходів і зборів України і не міг претендувати на збереження умов оплати праці. Зазначила, що нарахування та виплата заробітної плати позивачу здійснена митницею у повному обсязі, відповідно до норм чинного законодавства. З таких підстав, просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Державної митної служби України №1094-к від 30.09.2013 року ОСОБА_3, заступника начальника Рівненської митниці начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, звільнено із займаної посади 01.10.2013 року у зв'язку з реорганізацією Рівненської митниці, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.127).

Позивач оскаржив своє звільнення до суду. Так, постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду по справі №817/3670/13-а від 16.12.2013 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 06.11.2013 року скасовано та прийнято нове судове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Державної митної служби України №1094-к від 30.09.2013 року про звільнення ОСОБА_3 з роботи. Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді заступника начальника Рівненської митниці - начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил з 02.10.2013 року. Стягнуто з Рівненської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21270,60 грн. без врахування стягнення податків та інших обов'язкових платежів. Стягнуто з Рівненської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку на користь ОСОБА_3 в межах суми платежу за один місяць 8665,80 грн. (а.с.9-10)

Наказом Державної фіскальної служби України від 14.08.2015 року №2544-о «Про виконання рішення суду» ОСОБА_3 поновлений на посаді заступника начальника Рівненської митниці-начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил з 02.10.2013 року. Одночасно, вказаним наказом позивача було звільнено із займаної посади в порядку переведення на посаду, віднесену до номенклатури посад начальника Рівненської митниці ДФС, згідно із положеннями статті 32 КЗпП України (а.с.128).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2016 року по справі №817/3116/15, яка 10.03.2016 року набрала законної сили, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 09.10.2015 року скасовано та прийнято нову постанову, відповідно до якої позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо затримки виконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2013 року в частині негайного поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника Рівненської митниці начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил. Визнано протиправною бездіяльність Рівненської митниці ДФС щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_3 середнього заробітку з 17.12.2013 року по день винесення Державною фіскальною службою України наказу про поновлення ОСОБА_3 на посаді 14.08.2015 року. Стягнуто з Рівненської митниці ДФС на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2013 року за період з 17.12.2013 року по 13.08.2015 року у розмірі 61878 грн. 63 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.5-8).

При цьому, як свідчить зміст вказаної постанови, згідно з довідкою Рівненської митниці Міндоходів №05150-01-1034 від 09.09.2013 року (а.с.4) середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 за два місяці до звільнення станом на 28.04.2012 року складала 393,90 грн., а відповідно до довідки Рівненської митниці ДФС від 06.10.2015 року №853/50-17-70-05 станом на 01.10.2013 року 148,39 грн.

У зв'язку з цим ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Указом Президента України від 18.03.2013 року №141/2013 створено Міністерство доходів і зборів України, яке визначено правонаступником Державної податкової служби України та Державної митної служби України, що реорганізуються.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №229 "Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів" реорганізовано шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Міністерства доходів і зборів територіальні органи Державної податкової служби та Державної митної служби України.

24.04.2013 року внаслідок реорганізації шляхом приєднання Рівненської митниці до Рівненської митниці Міндоходів, зареєстровано та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Рівненську митницю Міндоходів за кодом 38714269.

Згідно з п.3 Указу Президента України від 18.03.2013 року №141/2013 "Про Міністерство доходів і зборів України" за посадовими особами органів державної податкової та митної служб та особами рядового і начальницького складу податкової міліції, які переходять на службу до Міністерства доходів і зборів України та його територіальних органів, членами їх сімей зберігаються умови оплати праці та матеріального забезпечення, пільги та інші соціальні гарантії (у тому числі медичне обслуговування, санаторно-курортне та пенсійне забезпечення), встановлені відповідно до законодавства для посадових осіб органів державної податкової та митної служб та осіб рядового і начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей.

Судом встановлено, що у звязку із введенням в дію структури та штатного розпису Рівненської митниці Міндоходів та у звязку із скороченням штатної чисельності працюючих та відсутністю вакантних посад, 31.07.2013 року ОСОБА_3 було надано попередження про наступне звільнення згідно ч.1 ст.40 КЗпП України. Оскільки на той час будь-які вакансії були відсутні, одночасно із повідомленням про наступне звільнення, ОСОБА_3 не було запропоновано посаду в Рівненській митниці Міндоходів, а тому він не переходив на службу до територіального органу Міністерства доходів і зборів України.

Разом з тим, при видачі попередження про наступне звільнення, кадровою службою позивачу було розяснено, що так як у новій структурі митниці Міндоходів, введеній в дію 07.05.2013 року наказом митниці №1, Служба боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил відсутня, а створене Управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями, то відповідні функції, покладені на підрозділ, виконуються посадовими особами, призначеними в новостворене Управління і ОСОБА_3, перебуваючи поза штатом, не може здійснювати жодних функцій, передбачених посадовою інструкцією начальника Служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил.

З системного аналізу штатних розписів Рівненської митниці та Рівненської митниці Міндоходів встановлено, що Служба боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил реорганізована в Управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями. Положення про зазначені структурні підрозділи не є тотожніми, зміст повноважень Управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями є значно ширшим, ніж Служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил.

Таким чином, позивач, після поновлення на посаді та перебуваючи поза штатом Управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями, не міг виконувати функції начальника Служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил.

Судом встановлено, що станом на дату звільнення, 28.04.2012 року, ОСОБА_3, відповідно до займаної посади, нараховувались та виплачувались наступні складові заробітної плати: посадовий оклад 2265 грн. (відповідно до штатного розпису); надбавка за спеціальне звання 125 грн., надбавка за вислугу років 717 грн.; надбавка за високі досягнення в праці 3107 грн. та щомісячна надбавка за особливі умови служби в митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях 717 грн. (а.с.50-51).

При цьому, установлення, скасування й зміна розміру надбавок посадовим особам та працівникам митної служби здійснювались відповідно до наказу митниці в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2006 №767 «Про умови оплати праці посадових осіб та працівників митної служби» та наказом Держмитслужби України від 22.06.2006 №523 «Про затвердження Порядку установлення надбавок посадовим особам та працівникам митної служби».

Порядком установлення надбавок посадовим особам та працівникам митної служби передбачено: «При встановленні надбавки за високі досягнення в праці або за виконання особливо важливої роботи посадовим особам, які безпосередньо здійснюють митний контроль і митне оформлення, проходять службу в митній варті, підрозділах боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, виконують обовязки зі справляння мита та інших платежів, займаються розробленням проектів нормативно-правових актів і проводять експертизу таких проектів, ураховуються виконувані ними функції, що повинні бути передбачені в положеннях про відповідні структурні підрозділи та посадових інструкціях».

Так як у новій структурі митниці Міндоходів, введеній в дію 07.05.2013 року наказом митниці №1, Служба боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил відсутня, а створене Управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями, то відповідні функції, покладені на підрозділ виконувались посадовими особами, призначеними в новостворене Управління. ОСОБА_3, перебуваючи поза штатом, не здійснював функції, передбачені посадовою інструкцією начальника Служби, у зв'язку з чим надбавка за високі досягнення в праці йому не встановлювалась.

Також, у звязку з припиненням діяльності Рівненської митниці з 19.08.2013 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів» №597 від 07.08.2013 року, надбавки за стаж служби в митних органах працівникам митниці не встановлювались.

Суд звертає увагу, що в силу вимог постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

А отже, відповідно до дати звільнення ОСОБА_3 01.10.2013 року в довідку про середню заробітну плату відповідачем включений середньоденний заробіток за останні два місяці роботи, а саме враховуючи фактично відпрацьований час за період перебування у трудових відносинах з Рівненською митницею, на дату звільнення.

Так, станом на 01.10.2013 року нарахована заробітна плата ОСОБА_3 становила 6214 грн., а саме: посадовий оклад (на посаді заступника начальника митниці-начальника Служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил) 4530 грн. (2265 грн. х 2); надбавка за спеціальне звання 250 грн. (125 грн. х 2); надбавка за вислугу років 1434 грн. (717 грн. х 2) (а.с.32, 50-51).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність розрахунку середньоденного заробітку ОСОБА_3 станом на 01.10.2013 року, оскільки розмір посадового окладу, надбавки за спеціальне звання та надбавка за вислугу років позивача, збережений у тому ж розмірі, що й станом на дату звільнення позивача, за винятком щомісячної надбавки за особливі умови служби в митних органах (яка у зв'язку з припиненням діяльності Рівненської митниці та затверджених нових умов оплати праці не встановлювалася) та надбавки за високі досягнення в праці або за виконання особливо важливої роботи ( у зв'язку з перебуванням ОСОБА_3 поза штатом та невиконанням ним функцій, які дають право на призначення та виплату такої надбавки).

Разом з тим, судом критично оцінюються покликання позивача на середньоденну заробітну плату в розмірі 393,90 грн., зазначеній у довідці від 09.09.2013 року №05/50-01-1034, оскільки вказана довідка була надана на заяву ОСОБА_3 про середньоденний заробіток станом саме на 28.04.2012 року (а.с.4).

Як свідчать матеріали справи, під час розгляду справи №817/3116/15 Житомирський апеляційний адміністративний суд не погодився з висновком суду першої інстанції в частині визнання розміру середнього заробітку ОСОБА_3 з розрахунку середньоденної заробітної плати в сумі 393,90 грн., що підлягає стягненню з Рівненської митниці ДФС.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що «31.07.2013 року наказом Держмитслужби України від 12.06.2013 № 1019-к позивача поновлено на посаді заступника начальника митниці начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил. 01.10.2013 року наказом Держмитслужби України від 30.09.2013 року №1094-к Позивача звільнено з займаної посади. Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи із виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата, а якщо працівник пропрацював менше двох календарних місяців середня заробітна плата обчислюється виходячи із виплат за фактично відпрацьований час. Тому колегією суддів не взято до уваги довідку Рівненської митниці від 09.09.2013 року №05/50-01-1034 про середньоденний розмір заробітної плати позивача як неналежний доказ з урахуванням дати її видачі».

У постанові Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2016 року по справі №817/3116/15 зроблено висновок, що «згідно довідки Рівненської митниці ДФС від 06.10.2015 року №853/50-17-70-05, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_3, враховуючи фактично відпрацьований час за період перебування у трудових відносинах з Рівненською митницею, станом на 01.10.2013 року складає 148,39 грн. Ця довідка відповідає вимогам пункту 2 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 та є належним доказом у справі».

Відповідно до статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили в одній адміністративній справі, не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Крім того, п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці. Таким чином, з системного аналізу норм чинного законодавства України та судової практики випливає, що зміна істотних умов праці без згоди працівника допускається в тих випадках, коли вона пов'язана із змінами в організації виробництва і праці. Якщо власник не запроваджує зміни в організації виробництва і праці, він не має законних підстав в односторонньому порядку змінювати істотні умови праці.

Під час розгляду даної судової справи судом встановлено та підтверджено дослідженими у судовому засідання матеріалами справи, що в даному випадку мали місце зміни в організації виробництва і праці, а саме: реорганізація і скорочення чисельності та штату працівників: реорганізація Рівненської митниці шляхом приєднання до Рівненської митниці Міндоходів (що зареєстровано та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Рівненську митницю Міндоходів за кодом 38714269).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на службу до органів Міністерства доходів і зборів не переходив, відповідно положення п.3 Указу Президента України від 18.03.2013 №141/2013 "Про Міністерство доходів і зборів України" на нього не поширюються. При цьому, доводи позивача щодо протиправності зміни умов оплати праці в односторонньому порядку, є необґрунтованими та спростовані під час розгляду даної адміністративної справи належними та допустимими доказами.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 необґрунтовані, безпідставні, такі, що спростовуються матеріалами справи, а тому не підлягають до задоволення повністю.

Правових підстав для застосування ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у суду немає.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.