Справа № 820/719/16
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 р. Справа № 820/719/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І. ,

представника позивача Коваленка О.В.,

представника відповідача Довгого В.Є.,

представника відповідача Курдюмової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2016р. по справі № 820/719/16

за позовом Державного підприємства " Жовтневе лісове господарство"

до Державної фінансової інспекції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування пункту відмови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державне підприємство "Жовтневе лісове господарство", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Харківській області, в якому з урахуванням уточнень просив суд визнати протиправним та скасувати пункт 1 Вимоги щодо усунення порушень законодавства від 22.01.2016 року № 20-07-25-14/507.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство" головним державним фінансовим інспектором Харківської об'єднаної державної фінансової інспекції Н.О. Курдюмовою складений акт ревізії від 24.12.2015 р. №07-10/12. За результатами складення цього акту Державною фінансовою інспекцією висунута вимога щодо усунення порушень законодавства, згідно з якою представник контролюючого органу вбачає у діях посадових осіб ДП "Жовтневе лісове господарство" порушення, що призвели до матеріальної шкоди. Позивач вважає, що порушень, зафіксованих у пункті 1 вимоги, не існує, а тому просить суд скасувати зазначений пункт вимоги.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 року адміністративний позов Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство" задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 Вимоги щодо усунення порушень законодавства від 22.01.2016 року № 20-07-25-14/507.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність за обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представників відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Державною фінансовою інспекцією у Харківській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство" за період з 01.07.2011 року по 01.10.2015 року, за результатами якої складено акт №07-10/12 від 24.12.2015 року.

Позивачем надано заперечення до акту ревізії №07-10/12 від 24.12.2015 року вих.№10/07 від 28.12.2015 року.

Відповідно до довідки №09-07/143 від 26.02.2016 року позивачем надано до ДФІ у Харківській області довідку "Заходи про усунення порушень до акту ревізії №07-10/12 від 24.12.2015 року", бухгалтерські довідки та копії документів, а саме: наказ № 265 від 29.12.2015р., платіжне доручення № 517 від 25.01.2016р. на суму 175 745,00 грн., квитанція № 15111570 від 13.02.2016 на суму 3059,73 грн., довідка про доходи на старшого майстра лісу ОСОБА_4, квитанції № 15065145 від 05.02.2016 на суму 4204,20 грн., № ПН349 від 27.01.2016 на суму 1807,71 грн., №0.0.496945367.1 від 27.01.2016 на суму 1239,30 грн., бухгалтерська довідка № 393 від 31.12.2015, платіжне доручення № 149141 від 08.10.2015р. на суму 526,52 грн., бухгалтерські довідки № 351 від 12.11.2015, № 352 від 12.11.2015, №355 від 12.11.2015.

Контролюючим органом винесено Вимогу щодо усунення порушень законодавства від 22.01.2016 року № 20-07-25-14/507, відповідно до п.1 якої "В порушення вимог п.2 ст.3 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-ІV, п.7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 (далі - П(с)БО №318) та п.4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 "Звіт про фінансові результати", затвердженого Наказ Міністерства фінансів України 31.03.1199 №87 (далі - П(с)БО №87) внаслідок не відображення в актах виконаних робіт фактично понесених лісгоспом витрат на утримання та експлуатаційне обслуговування наданого в оренду індивідуально визначеного майна - нежитлового приміщення, ДП "Жовтневе ЛГ" проведено покриття витрат іншої юридичної особи на утримання та експлуатаційне обслуговування нежитлового приміщення в загальній сумі 276965,47 гривень. Внаслідок допущеного порушення ДП "Жовтневе ЛГ" завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 276965,47 гривень".

Відповідно до Акту ревізії Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства орендувало у позивача приміщення індивідуально визначене майно - нежитлове приміщення загальною площею 338,2 кв.м двоповерхового лабораторного корпусу, балансоутримувачем якого є позивач. На підставі договорів від 20.02.2013 №4-1/13, від 19.03.2014 №5-1/14 та від 19.02.2015 №10-1/15 відшкодовувало видатки на утримання та експлуатаційне обслуговування орендованого нерухомого майна. В договорі від 20.02.2013 №41/13 на відшкодування видатків на утримання та експлуатаційне обслуговування орендованого нерухомого майна зазначена сума 22,59 грн. за 1 кв.м загальної площі. З 01 липня 2013 року на відшкодування видатків на утримання та експлуатаційне обслуговування нерухомого майна кожного місяця складались додаткові угоди на зміну вартості сум витрат. На підставі зазначеної вартості витрат складались акти виконаних робіт. По даним бухгалтерського обліку лісгоспу відшкодовано видатки на утримання та експлуатаційне обслуговування нерухомого майна в загальній сумі 83393,82 грн.

Позивачем зазначено, що за адресою м. Харків, вул. Пушкінська, 86, знаходиться нежитлове приміщення, яке здане в оренду та знаходиться на балансі ДП "Жовтневе лісове господарство", працюють працівники ДП "Жовтневе лісове господарство", сторожи, які здійснюють приймання та обробку інформації про пожежну ситуацію у лісництвах, про виниклі пожежі та прийняті заходи. Наявність посад робітників ДП "Жовтневе лісове господарство" обумовлено необхідністю забезпечення заходів з підготовки до пожежонебезпечного періоду у 2014 та 2015 роках та забезпечення протипожежного стану лісових насаджень підрозділів лісгоспу. Крім цього, у період листопад-грудень, вони приймають інформацію про охорону хвойних насаджень від незаконних порубів на "новорічні ялинки", про випадки таких порубів та інше. Таким чином, на думку позивача, витрати ДП "Жовтневе лісове господарство" на утримання робітників підприємства, які фактично працюють у відокремленій будівлі за вказаною адресою, не повинні включатись до активів на відшкодування комунально-побутових витрат по утриманню орендованого майна.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що порушення, які зафіксовані у п.1 Вимоги, фактично відсутні, оскільки віднесення суми 27695,47 грн. у звіті про фінансові результати до складу витрат відповідає вимогам Положень про бухгалтерський облік 3 та 16, тому у спірних правовідносинах шляхом зазначення у пункті 1 Вимоги фактів, які не є порушеннями, суб'єктом владних повноважень допущено порушення прав позивача.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення у формі вимоги, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті ревізії, суд встановив, що правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні".

Частиною 2 ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" передбачено, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

В силу положень ч.1 ст. 4 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

З положень наведеної норми закону чітко і безумовно слідує, що законодавець надав органам державного фінансового контролю повноваження по встановленню винних у допущенні фактів порушення законодавства посадових осіб та матеріально відповідальних працівників підконтрольної установи.

Пунктом 2 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами (затверджено постановою КМУ від 20.04.2006р. №550; далі за текстом - Порядок №550), положення якого спрямовані на законодавчу деталізацію правовідносин з приводу реалізації органами державного фінансового контролю владних управлінських функцій контролю у спосіб проведення інспекцій також зазначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Згідно з п.7 ч.1 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органам державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до п.46 Порядку №550 якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Аналізуючи положення наведених норм законодавства, колегія суддів доходить висновку, що письмова вимога органу державного фінансового контролю за своєю правовою суттю є рішенням суб'єкта владних повноважень, породжує для зобов'язаної особи правові наслідки у вигляді необхідності вчинення певних дій, а відтак, з огляду на приписи ст.8 Конституції України, має, по-перше, містити чітке викладення суті владного припису, котре унеможливлює неоднозначне розуміння як змісту, так і порядку виконання висунутої органом управління вимоги, по-друге, допускати реальну можливість виконання владного припису.

Проте, при виданні спірної вимоги в оскарженій державним підприємством "Жовтневе лісове господарство" частині суб'єкт владних повноважень не забезпечив дотримання закону, оскільки владні приписи власного письмового рішення виклав не чітко, не зрозуміло, що створює ймовірність їх неоднозначного і множинного тлумачення та спричиняє неможливість їх виконання.

Вимоги закону по встановленню винних у допущенні фактів порушення законодавства посадових осіб та матеріально відповідальних працівників підконтрольної установи, відповідачем не виконано.

Така вимога є незрозумілою, оскільки інспекція чітко не зазначила у вимозі, які саме порушення законодавства необхідно усунути, не з'ясувала та не встановила, який саме вид відповідальності слід застосувати виходячи з наступного.

Підставою направлення п. 1 вимоги зазначено неналежне виконання орендарем приміщення ДП ''Жовтневого лісового господарства", а саме не повне відшкодування експлуатаційних витрат орендодавця, що пов'язані із утриманням приміщення.

Так, Держфінінспекція в Харківській області зазначає, що проведеною ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП „Жовтневе лісове господарство" (акт ревізії від 24.12.2015 №07-10/12) встановлено, крім інших порушень, проведення покриття витрат на утримання та експлуатаційне обслуговування індивідуально визначеного майна - нежитлового приміщення наданого в оренду іншій юридичній особі (Харківському обласному управлінню лісового та мисливського господарства) на загальну суму 276965,47 грн, а саме: за II півріччя 2013 року - 28380,41 грн, які складаються з наступних витрат: витрати на заробітну плату - 37794,11 грн, фактичні витрати склали 52250,13 грн, у тому числі зарплата прибиральниці - 13735,16 грн та зарплата сторожів - 42514,97 грн, компенсовано витрати у сумі 18456,05 грн; по електроенергії переплата склала 286,75 грн, фактичні витрати склали 13021,03 грн, компенсовано витрати у сумі 13307,78 грн; по тепловій енергії переплата склала 9002,39 грн, фактичні витрати склали 3210,43 грн, компенсовано витрати в сумі 12212,82 грн.; по водопостачанню та водовідведенню переплата склала 124,57 грн., фактичні витрати склали 2673,79 грн., компенсовано витрати у сумі 2798,36 грн.

З урахуванням суми переплати 9413,71 грн, сума некомпенсованих витрат по зарплаті склала 28380,41 грн; за 2014 рік - 105676,32 грн, з них: витрати на заробітну плату - 66601,62 грн, у тому числі зарплата прибиральниці - 25892,65 грн та зарплата сторожів - 40708,97 грн, витрати по електроенергії 14752,80 грн, фактичні витрати склали 25852,80 грн, компенсовано витрати у сумі 11100,0 грн; витрати по тепловій енергії 22773,0 грн, фактичні витрати склали 32673,0 грн, компенсовано витрати у сумі 9900,0 грн; витрати по водопостачанню та водовідведенню 1424,87 грн, фактичні витрати склали 2224,87 грн, компенсовано витрати у сумі 800,0 грн; податок на землю 124,03 грн; за 9 місяців 2015 року - 142908,74 грн, з них: витрати на заробітну плату - 92478,30 грн, у тому числі зарплата прибиральниці - 32692,02 грн та зарплата сторожів - 59786,28 грн, витрати по електроенергії 11275,79 грн, фактичні витрати склали 20575,79 грн, компенсовано витрати у сумі 9300,0 грн; витрати по тепловій енергії 37207,87 грн, фактичні витрати склали 41207,87 грн, компенсовано витрати у сумі 4000,0 грн; витрати по водопостачанню та водовідведенню 491,96 грн, фактичні витрати склали 1091,96 грн, компенсовано витрати у сумі 600,0 грн; податок на землю 116,19 грн; податок на нерухоме майно - 1338,63 гривень.

Таким чином, загальна сума покриття витрат на утримання та експлуатаційне обслуговування майна (приміщення) ДП „Жовтневе лісове господарство" наданого в оренду (Харківському обласному управлінню лісового та мисливського господарства 276965,47 грн, складається з некомпенсованих витрат, а саме: на заробітну плату в загальній сумі 187460,33 грн, у тому числі зарплата прибиральниці - 58584,67 грн та зарплата сторожів - 128875,66 грн; по електроенергії - 26028,59 грн; по тепловій енергії - 59980,87 грн; по водопостачанню та водовідведенню - 1916,83 грн; по податку на землю - 240,22 грн; по податку на нерухоме майно - 1338,63 гривень.

Посилання позивача, що витрати ДП "Жовтневе лісове господарство" на утримання робітників підприємства - сторожів та прибиральниці, не повинні включатись до активів на відшкодування експлуатаційних витрат по утриманню орендованого майна є законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, розглядом справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що згідно договору оренди від 15.07.2011 року Харківському обласному управлінню лісового та мисливського господарства передано в оренду нежитлові приміщення, які знаходяться на балансі ДП "Жовтневе лісове господарство", за адресою м. Харків, вул. Пушкінська, 86, загальною площею 356,2 кв.м.

Додатковою угодою №1 від 16.08.2012 року до Договору оренди були внесені зміни щодо площі орендованого майна. Згідно даної додаткової угоди орендована площа була зменшена з 356,2 кв.м до 338,2 кв.м., тобто 18 кв.м. площі було повернуто балансоутримувачу.

Чисельність прибиральників службових приміщень ДП "Жовтневе лісове господарство" визначена у 1,8 одиниць, що дорівнює двом штатним посадам на загальну площу приміщень, яка становить 942,4 кв.м. Розрахунки проводились відповідно до затверджених у 2013 році Державним агентством лісових ресурсів України «Норм чисельності працівників підприємств лісового господарства (нова редакція)».

Штатним розписом робітників ДП "Жовтневе лісове господарство" на 2013, 2014 та 2015 роки було затверджено 2 штатні посади прибиральників. Штатний розпис затверджується директором підприємства та погоджується з Харківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства.

Також, штатним розписом робітників передбачено 7 посад сторожа у конторі лісгоспу (у штатному розписі ДП "Жовтневе лісове господарство"). Для внутрішнього користування три посади сторожа на підприємстві додатково зазначені як пожежні сторожа, функції яких зазначені у розробленій та затвердженій у 2005 році посадовій інструкції. Вказані три сторожа виконували свої функціональні обов'язки за адресою м. Харків, вул. Пушкінська, 86, у приміщенні, яке знаходиться на балансі позивача. Також, це приміщення прибирала одна прибиральниця підприємства окремо та окрім приміщень контори лісгоспу. Облік роботи прибиральниць та сторожів на підприємстві здійснюється інспектором відділу кадрів.

Таким чином, встановлені Державною фінансовою інспекцією в Харківській області порушення щодо утримання та експлуатаційного обслуговування визначеного нерухомого майна - нежитлового приміщення, наданого в оренду іншій юридичній особі, а саме некомпенсованих витрат на заробітну плату прибиральниці та сторожів у загальній сумі 187460,33 грн. не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції, з чим також погодився представник відповідача.

Відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги.

Такі збитки мають відшкодовуватися у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З огляду на зазначене, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

В постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 13.05.2014р. по справі №21-89а14, на яку посилається Інспекція, як на підставу відмови у задоволенні позову, зазначено зовсім інший випадок - коли вимога про відшкодування збитків є самостійною та конкретною із зазначенням розміру таких збитків. Зокрема, в даній постанові зазначено, що колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача. У справі, яка розглядалась Верховним Судом України, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення. Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною, проте фінансова інспекція так і не зверталася до суду із вимогами щодо стягнення виявлених збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, колегія суддів зауважує, що всупереч постанові Верховного Суду України від 13.05.2014р. по справі №21-89а14 оскаржувана вимога не містить чіткого посилання на необхідність усунення порушень та не конкретизує виявлені збитки.

Що стосується доводів апелянта щодо некомпенсованих витрат на утримання та експлуатаційного обслуговування визначеного нерухомого майна, а саме по електроенергії, по тепловій енергії, по водопостачанню та водовідведенню, по податку на землю, по податку на нерухоме майно у загальній сумі 89505, 14 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Стаття 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих нар, або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до пункту 5.13 Типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 р. № 1774, орендар зобов'язаний здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна.

Відповідно до п. З Постанови Кабінету Міністрів України "Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна" від 04.10.1995 р. № 786 до плати за оренду не включаються витрати на утримання орендованого майна та плата за послуги, які відповідно до укладених угод зобов'язується надавати орендарю державне підприємство, на балансі якого перебуває майно.

Відповідно до п.11 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, витрати на утримання нерухомого майна, зданого в оренду розподіляються між підприємствами залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної підприємством загальної площі.

Відповідно до п.7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого Наказом міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Відповідно до п.4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 "Звіт про фінансові результати", затвердженого Наказом міністерства фінансів України від 31.03.1999 №87, звичайна діяльність це будь - яка основна діяльність підприємства, а також операції, що її забезпечують або виникають внаслідок її проведення. Основна діяльність - це операції, пов'язані з виробництвом, або реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг), що є головною метою створення підприємства і забезпечують основну частку його доходу.

Згідно п. 2 ст. 3 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436- IV, у державних підприємств господарська діяльність здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку

Як свідчать письмові докази, актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство" за період з 01.07.2011 по 01.10.2015 рр. та у п.1 оскаржуваної вимоги також встановлені порушення щодо некомпенсованих витрат, а саме: по електроенергії - 26028,59 грн; по тепловій енергії - 59980,87 грн; по водопостачанню та водовідведенню - 1916,83 грн; по податку на землю - 240,22 грн; по податку на нерухоме майно - 1338,63 гривень, з якими погодився представник позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, з боку ДП "Жовтневе лісове господарство" будь-яка робота, направлена на компенсацію цих витрат з Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства не проводилась.

Посилання позивача по зазначеним питанням у додаткових запереченнях на апеляційну скаргу (т.3, а.с. 54) колегія суддів також вважає необґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Окрім того, судом було відстрочено відповідачу сплату судового збору до прийняття рішення у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378,00 гривень.

Відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, ставка судового збору становить 1378 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ставка судового розміру становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, в даному випадку ставка судового збору при поданні апеляційної скарги складає 1515,80 грн.

Оскільки апеляційну скаргу було задоволено частково, то Державна фінансова інспекція в Харківській області має сплатити судовий збір пропорційно задоволених вимог, у розмірі 505 грн. 26 коп.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2016р. по справі № 820/719/16 скасувати в частині задоволення п. 1 вимоги щодо усунення порушень законодавства від 22.01.2016 року №20-07-25-14/507 на суму 89505 (вісімдесят дев'ять тисяч п'ятсот п'ять) гривень 14 копійок некомпенсованих витрат.

В іншій частині постанову суду першої інстанції від 16.05.2016 року - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фінансової інспекції в Харківській області судовий збір у розмірі 505 (п'ятсот п'ять) гривень 26 копійок на реквізити: отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.

Повний текст постанови виготовлений 30.09.2016 р.