Справа № 2а-3935/12/1070
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-3935/12/1070 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Літвіної Н.М.,

Степанюка А.Г.,

при секретарі Козуб А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який з'явився у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач з 01 вересня 1991 року проходив службу в органах внутрішніх справ. На час звільнення перебував на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області зі спеціальним званням - підполковник міліції.

15 серпня 2012 року позивачу стало відомо, що наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області від 14 серпня 2012 року № 556 його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а також, відповідно до наказу від 15 серпня 2012 року № 719 о/с звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 "є"(за порушення дисципліни).

У серпні 2012 року заступником начальника Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області проведено службове розслідування за фактом невиходу позивача на службу, за результатами якого складено висновок від 10 серпня 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у лютому 2012 року з метою одержання відпустки звернувся до начальника Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова та Фастівського району) ГУ МВС України у Київській області з рапортом від 01 лютого 2012 року в якому просив надати невикористану відпустку у кількості 30 діб за 2011 рік та чергову відпустку за 2012 рік у кількості 45 діб з 06 лютого 2012 року. При цьому позивач зазначив, що відпустку буде проводити в санаторії "Трускавець". Даний рапорт був надісланий поштою. В матеріалах справи є копія зазначеного рапорту, а з вхідного штампу № П-68 вбачається, що він отриманий Фастівським міським відділом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області 03 березня 2012 року.

10 лютого 2012 року було надіслано по пошті другий рапорт про надання невикористаної відпустки у кількості 30 діб за 2011 рік та чергову відпустку за 2012 рік у кількості 45 діб з 13 лютого 2012 року. Вказаний рапорт надійшов до Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області 21 лютого 2012 року.

Крім того, 13 лютого 2012 року позивач особисто подав Фастівському міському відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області рапорт про надання невикористаної відпустки у кількості 30 діб за 2011 рік та чергової відпустки за 2012 рік у кількості 45 діб з 13 лютого 2012 року.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідачами не заперечується факт звернення позивача про надання чергової відпустки, однак надання чергової відпустки опосередковується обов'язковою видачею відповідного наказу роботодавця, який надає право працівнику невиходу на роботу протягом терміну відпустки, зазначеної у наказі.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що предметом оскарження в даній справі є висновок відповідачів про вчинення прогулу, а не оскарження дій відповідачів про незабезпечення права працівника на щорічну відпустку. Таким чином доводи позивача про те, що позивачу було відомо про подання заяви щодо щорічної відпуски не спростовують висновків службового розслідування про вчинення позивачем прогулу.

З 13 лютого 2012 року по 02 березня 2012 року позивач, згідно з даними довідки TOB "Санаторій "Поділля" м. Хмільник Вінницької області, виданою 02 березня 2012 року б/н, перебував на лікуванні. Однак в матеріалах справи лікарняний лист, як підстава для звільнення позивача від виконання службових обов'язків у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відсутній.

У висновку службового розслідування зазначено, що кількість днів непрацездатності позивача за 12 місяців становила більше 200 днів.

Крім того, з матеріалів службового розслідування, вбачається, що санаторне лікування позивача в санаторії "Поділля" з 13 лютого 2012 року по 02 березня 2012 року не надає правових підстав для звільнення його від службових обов'язків, оскільки відповідачем не було на цей період видано щодо позивача наказу (чи іншого розпорядчого документу, який би оформлював волевиявлення відповідача) про відпустку, як не було і оформлено лікарняного, у передбаченому законодавством порядку.

Отже, оскільки позивач у відпустці у період з 13 лютого 2012 року по 02 березень 2012 року не перебував, то такий період відповідачем обґрунтовано вважається прогулом.

За період служби в органах внутрішніх справ позивач зарекомендував себе посередньо, п'ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. За результатом проведеного службового розслідування встановлено порушення позивачем ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання внутрішнього розпорядку, а саме: відсутності на службі без поважних причин.

На підставі висновку службового розслідування від 10 серпня 2012 року Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України прийнято наказ від 14 серпня 2012 року №556 про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, згідно з яким за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання внутрішнього розпорядку, а саме - відсутності на службі без поважних причин вирішено звільнити позивача за пунктом 64 "є".

15 серпня 2012 року Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України прийнято наказ № 719 о/с, згідно з яким позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 "є"(за порушення дисципліни).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV (далі Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України) службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Згідно зі ст. 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Як вбачається з висновку службового розслідування від 10 серпня 2012 року відповідачами встановлено прогул позивача у період з 13 лютого 2012 року по 02 березня 2012 року.

Відносно посилання позивача на те, що відповідачами порушено строки для застосування дисциплінарних стягнень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування доводів щодо порушення строків накладення дисциплінарного стягнення позивач вказував на те, що керівництву було достовірно відомо ще у березні 2012 року про те, що він проходив санаторно-курортне лікування у санаторії "Поділля", оскільки він 07 березня 2012 року подав рапорт про надання відпустки разом із відповідною довідкою про перебування в санаторії.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Літвіна Н.М.

Степанюк А.Г.

Повний текст виготовлено 29 вересня 2016 року.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Літвіна Н. М.

Степанюк А.Г.