Справа № 265/4358/16-а
Суддя: Міхєєва І. М.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/4358/16-а
Провадження №2-а/265/149/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М., за участю секретаря Розсоха І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (далі УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради), в якому просив визнати бездіяльність відповідача щодо відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та зобов'язати відповідача видати таку довідку.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що він зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 Проте у зв'язку із проведенням на території села Новоласпа антитерористичної операції, його будинок був повністю зруйнований та став не придатним для проживання. Через наведені обставини він змушений був переїхати до міста Маріуполя Донецької області, де став проживати АДРЕСА_2, де на цей час він фактично і проживає. 26 липня 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи та видачу відповідної довідки. Проте, рішенням відповідача від 26 липня 2016 року йому було відмовлено у видачі такої довідки, так як село Новоласпа Тельманівського району Донецької області не входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року. Відмова відповідача порушує його конституційні права на соціальний захист і забезпечення.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2, діюча на підставі довіреності, просила у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у запереченнях.

Заперечуючи проти позову письмово, відповідач в особі начальника Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради Донецької області Стригунова В.О., зазначив, що 26 липня 2016 року до УСЗН звернувся ОСОБА_1 із заявою про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи та видачу відповідної довідки. Вказані довідки УСЗН видає згідно Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509. Позивач згідно паспорту зареєстрований за адресою: Донецька область,Тельманівський район, село Новоласпа. На момент його звернення УСЗН керувалося розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1276-р «Про внесення змін у додатки 1 і 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. В жодний з вказаних переліків село Новоласпа Тельманівського району Донецької області не входить, а тому УСЗН Лівобережного району міста Маріуполя не мало законних підстав для видачі зазначеної довідки. На цій підставі позивачу було відмовлено у видачі відповідної довідки. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, про що свідчить відмітка в його паспорті (а.с. 7).

Рішенням № 03-0967/3-3 від 26 липня 2016 року УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради відмовило позивачу у взятті його на облік як внутрішньо переміщеної особи та видачі такої довідки у зв'язку з відсутністю обставин, що спричинили внутрішнє переміщення на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України 07 листопада 2014 року № 1085-р зі змінами та доповненнями (а.с. 4).

Даним рішенням також встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживає в АДРЕСА_4.

Як зазначено вище, рішення-відмова УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради від 26 липня 2016 року ОСОБА_1 на його заяву щодо видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи обґрунтоване тим, що село Новоласпа Тельманівського району Донецької області не внесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який затверджений розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року №1085-р, а тому відсутні підстави для видачі такої довідки.

В пункті першому Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин), зазначено, що цей Порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка). Довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Під час подання заяви про взяття на облік заявник пред'являє документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини (п. 4 Порядку).

Заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" ; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); 4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" , не підтверджують такого факту.

Рішення про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання (п. 8 Порядку).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р в редакції Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1276-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (далі Перелік № 1085-р).

Позивач згідно паспорту громадянина України зареєстрований у АДРЕСА_5

Отже, як на дату звернення ОСОБА_1 до відповідача, а саме, 26 липня 2016 року, так і на теперішній час, село Новоласпа Тельманівського району Донецької області не включено до Переліку № 1085-р, а тому відповідач, відмовляючи 26 липня 2016 року у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, діяв правомірно, керуючись положеннями Порядку № 509 та Переліку № 1085-р в редакції Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1276-р. в їх сукупності, оскільки були відсутні підтвердження того, що органи державної влади території, на якій зареєстроване місце проживання позивачки, тимчасово не здійснюють свої повноваження, або населений пункт розташований на лінії зіткнення. Тобто, була відсутня правова підстава для видачі такої довідки.

Враховуючи, що на дату відмови у задоволенні звернення позивача щодо видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а саме 26 липня 2016 року, відповідач діяв правомірно, на підставі закону, а саме керуючись положеннями Порядку № 509 та Переліку №1085-р, то суд вважає, що його дії були законні, а тому не має підстав для задоволення позову в частині визнання бездіяльності відповідача неправомірною.

Разом з тим, суд, розглядаючи питання про зобов'язання УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, прийшов до наступного.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Крім того, Конституція України передбачає, що не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 24); кожному гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання (стаття 33); громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (стаття 46).

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VІІ встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Частина 1 статті 1 Закону визначає, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Стаття 4 Закону визначає облік внутрішньо переміщених осіб шляхом видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік такої особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Частина 9 вказаної статті передбачає, що порядок збирання та оброблення даних, оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та форма її зразка затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим ч. 2 ст.20 Закону («Прикінцеві та перехідні положення») встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти України діють в частині, що не суперечать цьому Закону.

Як вбачається з розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085р в редакції Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1276-р, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на яке посилається відповідач як на підставу відмови, село Новоласпа Тельманівського району Донецької області не входить до цих переліків.

Однак, факт тимчасової окупації, порушення прав людини та не функціонування органів державної влади на території, де зареєстрований позивач, а саме в селі Новоласпа Тельманівського району Донецької області, підтверджується Постановою Верховної Ради України № 252 від 17 березня 2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», згідно якої було тимчасово запроваджено особливий порядок місцевого самоврядування, в окремих районах, містах, селищах і селах Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року, а також Постановою Верховної Ради України № 254-VІІІ від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Згідно лінії розмежування, яка була визначена за Постановою ВРУ № 252 від 17 березня 2015 року, село Новоласпа Тельманівського району Донецької області знаходиться на тимчасово окупованій території.

Крім цього, суд приймає до уваги той факт, що Постановою Верховної Ради України від 20 травня 2015 року № 457-VІІІ «Про внесення змін до Постанови Верховної Ради України від 11 грудня 2014 року № 32-VIII "Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів Донецької області" було змінено межі Тельманівського району, зокрема земель, що знаходяться у віданні Андріївської селищної ради, Мирненської селищної ради, Гранітненської сільської ради, Новоселівської сільської ради, Старогнатівської сільської ради, Чермалицької сільської ради.

Село Новоласпа віднесено до Староласпинської сільської ради Тельманівського району і вказаною Постановою ВРУ не увійшло до території Волноваського району, який контролюється владою України, а залишилося у складі тієї частини Тельмінавського району, на території якої органи державної влади України не здійснюють свої функції.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що Постановою Верховної Ради України № 252 від 17 березня 2015 року фактично було визнано, що село Новоласпа Староласпинської сільської ради Тельманівського району Донецької області знаходиться на окупованій території, яка розташована між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року, тобто на території, яка не контролюється владою України.

Відповідно до п.1 ст.92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина - визначаються виключно законами України.

Крім того, судом були оглянуті фотозйомки будинку позивача, в селі Новоласпа, на яких будинок виглядає повністю зруйнованим.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що відсутність в Переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085р від 07 листопада 2014 року в редакції Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1276-р населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, села Новоласпа Староласпинської сільської ради Тельманівського району Донецької області, на території якого зареєстрований позивач, не може бути підставою для відмови у захисті його прав, а тому суд вважає можливим зобов'язати УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради видати ОСОБА_1 довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з дати його звернення до відповідача, тобто з 26 липня 2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,6,8,9,17,60, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради Донецької області видати ОСОБА_1 довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з 26 липня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: І.М.Міхєєва