Справа № 345/275/16-а
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Справа № 876/2937/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2016 року в адміністративній справі № 345/275/16-а за позовом ОСОБА_2 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківсь-кої області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області із вказаним позовом та, з урахуванням зміни позовних вимог, просив:

- визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду і поновити даний строк;

- визнати дії УПФУ в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області неправомірними щодо проведення обчислення і виплати йому пенсії з обмеженням максимальним розміром, встановленим частиною першою статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 8 липня 2011 року (надалі - Закон № 3668-VI);

- зобов'язати УПФУ в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області здійснити обчислення і виплату його пенсії без обмеження максимальним розміром, встановленим частиною першою статті 2 Закону № 3668-VI, починаючи з 01.03.2011 р., з урахуванням виплачених сум;

- зобов'язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення і встановити строк подання звіту.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що він перебуває на обліку у відповідача і йому призначено пенсію за вислугу років з 01.03.2011 р. На підставі постанови Калуського міськрайонного суду від 19.05.2014 р. відповідач здійснив перерахунок його пенсії з 01.03.2011 р., однак обчислення пенсії проведено неправомірно як і її виплата, так як виплата проведена з обмеженням максимальним розміром, встановленим частиною першою статті 2 Закону № 3668-VI.

22.12.2015 р. він подав заяву із проханням здійснити обчислення і виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, встановленим Законом № 3668-VI, однак 20.01.2016р. відповідач повідомив його про відмову у задоволенні заяви, після чого він звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2016 року проведено заміну відповідача з УПФУ в м.Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (надалі - Калуське ОУПФУ).

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2016 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду .

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у місті Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області щодо проведення обчислення і виплати пенсії ОСОБА_2 з обмеженням максимальним розміром, встановленим частиною першою статті 2 Закону № 3668-VI.

Зобов'язано Калуське ОУПФУ здійснити обчислення і виплату пенсії ОСОБА_2 без обмеження максимальним розміром, встановленим частиною першою статті 2 Закону № 3668-VI, починаючи із 01.03.2011 р., з урахуванням виплачених сум.

Зобов'язано Калуське ОУПФУ протягом 2 місяців з часу набрання законної сили даної постанови надати Калуському міськрайонному суду звіт про її виконання.

Стягнуто із Калуського ОУПФУ на користь ОСОБА_2 551,20 грн судових витрат.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржило Калуське ОУПФУ, яке вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а при винесенні рішення судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просить скасувати оскаржувану постанову і поставити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що на виконання постанови Калуського міськрайонного суду від 19.05.2014 р. позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.03.2011 р., згідно якого його пенсію було обчислено в розмірі 22473 грн, про що 18.08.2015 р. та 21.10.2015 р. винесено відповідні розпорядження. Надалі цей розмір пенсії перераховувався у сторону збільшення, так як зростав встановлений законодавством мінімальний прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. З 01.03.2011 р. виплата пенсії позивачу проводилася з обмеженням максимальним розміром, встановленим частиною першою статті 2 Закону № 3668-VI.

Вважає, що оскільки на час винесення цих розпоряджень вже діяв Закон № 3668-VI, то щодо позивача правомірно було застосовано обмеження у виплаті пенсії максимального розміру, встановленим даним законом.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 01.03.2011 р. призначено пенсію за вислугу років.

Постановою Калуського міськрайонного суду від 19.05.2014 р. УПФУ в м.Калуші та Калуському районі зобов'язано провести обчислення ОСОБА_2 без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до довідки про заробітну плату (дохід ) від 08.06.2009 р. № 309 для розрахунку пенсії та здійснити перерахунок і виплату перерахованої пенсії ОСОБА_2 з 01.03.2011 р. згідно позовних вимог та у відповідності із законодавством України і чинними міжнародними угодами.

Вищезазначена постанова залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2015 р.

На виконання цієї постанови УПФУ в м.Калуші та Калуському районі винесло розпорядження № 140403 від 18.08.2015 р., з якого видно, що з 01.03.2011 р. пенсію позивачу обчислено в розмірі 22473 грн, надалі цей розмір пенсії збільшувався, що також видно із розпорядження № 140403 від 21.10.2015 р., згідно якого загальний розмір пенсії визначено в сумі 23 166 грн.

Із розпорядження № 140403 від 18.08.2015 р. видно, що позивачу проводилися виплати пенсії не в обчисленому розмірі, а з обмеженням - у розмірі 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки пенсія позивачу призначена з 01.03.2011 р., тобто до прийняття та набрання чинності Законом № 3668-VI, то в управління ПФУ в м.Калуші та Калуському районі були відсутні підстави для застосування виплати пенсії з обмеженням максимальним розміром, тому дані дії необхідно визнати неправомірними.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 8 липня 2011 року.

Частиною першою статті 2 цього Закону передбачено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, відповідно до абзацу першого пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом

Відповідно до абзацу другого пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в управління ПФУ в м.Калуші та Калуському районі були відсутні підстави для застосування виплати пенсії з обмеженням максимальним розміром, оскільки пенсія позивачу призначена з 01.03.2011 р., тобто до прийняття та набрання чинності Законом № 3668-VI.

За таких обставин, розглядаючи спір, місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2016 року в адміністративній справі № 345/275/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала складена у повному обсязі 03 жовтня 2016 року.