Справа № 163/1850/16-а
Суддя: Павлусь О. С.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/1850/16-а
Провадження № 2-а/163/41/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області у складі: головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Костюк Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1389/20502/2016,

В С Т А Н О В И В :

19 липня 2016 року позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1389/20502/2016.

Свій позов мотивувала тим, що постановою заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління боротьби з митними порушеннями Негріча Л.М. від 06.07.2016 року №1389/20502/2016 її було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень. Підставою притягнення її до відповідальності слугувало те, що 29 грудня 2015 року о 05 год. 06 хв. громадянкою України ОСОБА_1 ввезено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLS350» реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Ірландія) НОМЕР_3 для особистого користування з метою транзиту по спрощеній формі митного контролю «зелений коридор» через митний пост «Волинь-центральний» Волинської митниці ДФС на митну територію України, відповідно до ч.1 ст.381 Митного кодексу України та у інший режим згідно законодавства не поміщений. Однак позивач стверджує, що інформація, викладена як у протоколі, так і у постанові, не відповідає дійсності. Вказує, що 29 грудня 2015 року вона взагалі не перетинала державний кордон України, оскільки перебувала на роботі у місті Нововолинську. Тому, посилаючись на норми ст.ст.17,18,19,104-106,161-162 КАС України, позивач просить скасувати вищевказану постанову та стягнути в її користь судовий збір та судові витрати на правову допомогу.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Відповідно до ст. 319 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У кожному випадку виявлення факту порушення митних правил, посадова особа, яка виявила дане правопорушення, зобов'язана скласти протокол про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути заведена тільки в тому випадку, коли є достатні дані, які свідчать про наявність ознак правопорушення. Недопустимим є заведення справи про порушення митних правил на підставі припущень або відомостей про правопорушення, достовірність яких викликає сумніви.

Судом встановлено, що управлінням аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Волинської митниці ДФС до Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС внесено орієнтування №03-70-61/563/25 від 01.02.2016 на громадянку України ОСОБА_1. З останнього, а також з «Інспектора-2006» слідує, 29 грудня 2015 року о 05 год. 06 хв. громадянкою України ОСОБА_1 ввезено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLS350» реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Ірландія) НОМЕР_3 для особистого користування з метою транзиту по спрощеній формі митного контролю «зелений коридор» через митний пост «Волинь-центральний» Волинської митниці ДФС на митну територію України, відповідно до ч.1 ст.381 Митного кодексу України та у інший режим згідно законодавства не поміщений.

11 березня 2016 року т.в.о. заступника начальника митниці Нікітін І.В. звернувся із запитом до УДМС у Волинській області щодо доступу до персональних даних, а саме до відомостей про реєстрацію місця проживання, паспортні та інші персональні дані, що містяться в картотеці реєстраційного обліку УДМС у Волинській області по гр. України ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_4 від 25.04.2008 (а.с.31).

З відповіді наданої УДМС у Волинській області від 18.03.2016 року слідує, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.32).

У матеріалах справи про ПМП №1389/20502/2016 міститься лист вищевказаної гр. ОСОБА_1 від 16 травня 2016 року, в якому остання зазначила, що ніякого відношення до автомобіля марки «MERCEDES-BENZ CLS350» реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Ірландія) НОМЕР_3, немає. Крім цього вказала, що нікому не давала згоди на придбання автомобіля на її ім'я, у зв'язку з чим просила провести службове розслідування (а.с.37). Аналогічного змісту лист було скеровано на Волинську митницю ДФС 29 червня 2016 року (а.с.67).

Висновок про порушення саме ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, митних правил, за результатами службової перевірки, ґрунтувався на записах з камер системи відео спостереження митного поста «Ягодин» за 29.12.2015 року, з яких вбачалося, що в автомобілі марки «MERCEDES-BENZ CLS350» реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Ірландія) НОМЕР_3, перебувала особа жіночої статі (а.с.47-48).

24 червня 2016 року державним інспектором ВМО №1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС Огій С.М. складено протокол про порушення митних правил №1389/20502/2016щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, закордонний паспорт НОМЕР_4, виданий 25.04.2008 року, згідно з яким дії позивача мають ознаки складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

За результатами розгляду вказаного протоколу, 06 липня 2016 року заступником начальника Волинської митниці ДФС, винесено постанову в справі про порушення митних правил №1389/20502/2016, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на неї стягнення у виді штрафу розміром п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. (а.с.70-72).

Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно до ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В порушення вищенаведеної норми, посадовою особою не виконано покладені на неї обов'язки та не використано надані права у точній відповідності із законом з огляду на наступне.

З копії закордонного паспорта виданого на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що останній, 10 січня 2012 року органом 0711 було видано паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_5.

Разом з тим, з листа УДМС у Волинській області №0701/8007 від 10.08.2016 року слідує, що бланком паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4, дата видачі 24.05.2008 року (орган видачі 0717), документована громадянка України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка та жителька АДРЕСА_2.

Крім цього, інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України доводиться та обставина, що відомостей про перетинання державного кордону України 29 грудня 2016 року громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в базі даних не виявлено. Проведеною перевіркою встановлено, що 29.12.2015 року о 04:06 годин державний кордон України перетинала особа з вказаним прізвищем та ім'ям, але за іншим номером паспортного документу та іншою датою народження (15.06.1974).

Таким чином, посадова особа митної служби повинна була при винесені постанови врахувати пояснення та заперечення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та повно і всебічно з'ясувати обставини справи.

У відповідності до ст.161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України доведені, оскільки остання не є тією особою, яка 29 грудня 2015 року о 05 год. 06 хв. ввезла автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLS350» реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Ірландія) НОМЕР_3, через митний пост «Волинь-центральний» Волинської митниці ДФС на митну територію України.

Судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача, відповідно до ст.94 КАС України, а саме підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2000 гривень суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу.

Згідно з ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як було встановлено судом, 12.07.2016 року між ОСОБА_1 та адвокатом Улибіним Володимиром Володимировичем було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого останній зобов'язувався надати клієнту правову допомогу по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України, без доручення розрахункових документів.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує всі здійснені стороною документально підтверджені судові витрати на правову допомогу за наявності таких обставин: факту понесення витрат на правову допомогу до їх компенсації судом (така правова позиція відображена й у постанові Верховного Суду України від 01.10.2002 р. у справі № 30/63); документального підтвердження понесення витрат (банківська виписка з рахунку особи, що надає правову допомогу, із зазначенням оплати правової допомоги згідно договору та надходження суми від сторони по справі. Також таким документом може бути прибутковий ордер (якщо оплата проводилась у готівковій формі) чи інший розрахунковий документ).

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 7, 11, 70, 71, 160-163, 171-2 КАС України -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління боротьби з митними порушеннями Негріча Л.М. від 06.07.2016 року №1389/20502/2016про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.