Справа № 2-а-1462/10
Суддя: Парахіна Є. В.
Дата ухвалення: 2010-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-а-1462/10
Провадження № -
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.12.2010м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Парахіна Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради, ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок щорічної разової грошової допомоги, допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за інвалідність, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної в м. Полтаві ради, ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області про стягнення коштів, посилаючись, на те, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом другої групи. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", йому як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС повинні виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення за період з 2005 року по 2010 рік у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Разом з тим в 2005 році він отримав допомогу на оздоровлення в розмірі 26 грн. 70 коп., з 2006 року по 2008 рік - по 100 грн., за 2009 рік та 2010 рік - по 120 грн. 00 коп. Виходячи з того, що допомога на оздоровлення в 2005 році повинна бути виплачена в сумі 1450,00 грн., в 2006 році - в сумі 1750,00 грн., в 2007 році - 2100,00 грн., в 2008 році - 2575,00 грн., в 2009 році - 3025,00 грн., в 2010 році - 4420,00 грн., а всього 15320,00 грн., загальний розмір недоплаченої допомоги а оздоровлення за вказаний період становить 14753,30 грн.

Крім того відповідно до ст. 48 вказаного вище Закону одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами 2 групи, виплачується в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, інвалідам 3 групи - 30 мінімальних заробітних плат. Оскільки МСЕК йому була встановлена 2 група інвалідності в 2008 році, він повинен був отримати компенсацію в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, що в грошовому виразі становить 23625 грн. Проте фактично він отримав компенсацію в розмірі 284 грн. 40 коп.

Також згідно ст. 13 ч. 4 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни, яким він є, виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам війни 1 групи - 10 мінімальних пенсій за віком, 2 групи - 8 мінімальних пенсій за віком; 3 групи - 7 мінімальних пенсій за віком. Позивач в 2009 році повинен був отримати як інвалід 2 групи допомогу в розмірі 3984,00 грн. (498,00 грн. х 8), проте в квітні місяці отримав значно меншу суму - 430,00 грн., тобто йому недоплачені кошти в сумі 3 554, 00 грн., в 2010 році повинен був отримати допомогу в розмірі 5648,00 грн. (706 грн. х 8), проте, в квітні 2010 року отримав 480,00 грн., у зв'язку з чим недоплачена сума становить 5168,00 грн.

В задоволенні його клопотання про здійснення перерахунку та виплати недоплаченої, щорічної разової грошової допомоги, допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за інвалідність в розмірах, встановлених чинним законодавством, адресованого відповідачам, було безпідставно відмовлено.

Просить визнати неправомірними дії відповідачів, зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної в м. Полтаві ради, ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області провести перерахунок, донарахувати та виплатити йому допомогу на оздоровлення в сумі 8722 грн. 00 коп. за період з 2005-2010 років, одноразову допомогу як інваліду 2 групи в сумі 23625 грн. 00 коп., щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як інваліду війни в сумі 3554 грн. за 2009 рік та в сумі 5168 грн. за 2010 рік. Зобов'язати ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області здійснити контроль за нарахуванням та виплатою вищезазначених сум ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної в м. Полтаві ради.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву з проханням розглядати справу без його участі, просив позов задовольнити в повному обсязі з наведених в ньому підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної в м. Полтаві ради, ОСОБА_3 по нарахуванню на здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання не зявилися, направили до суду заперечення в яких просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, посилаючись те, що нарахування позивачу проводилися у відповідності з вимогами чинного законодавства та будь-яких порушень допущено не було, та застосувати строки звернення до суду з позовом, встановлені ст. 99 КАС України.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної в м. Полтаві ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з'явилися, не повідомивши про причини неявки.

Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, і вказана обставина не оспорюється сторонами по справі, що ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. 06.05.2008 позивачу встановлено другу групу інвалідності в зв'язку із захворюванням, отриманим внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. що підтверджується довідкою МСЕ 004129 від 06.05.2008 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 1 та II групи виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, інвалідам III групи - чотирьох мінімальних заробітних плат.

Частиною 7 ст. 48 вказаного вище Закону встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Згідно з п.п. "е" п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмір виплаченої ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії в 2005 році склав 26 грн. 70 коп., з 2006 року по 2008 рік - по 100 грн., як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи за 2009 рік та 2010 рік по 120 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

У відповідності до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Визначений Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 (на яку посилається представник відповідача та у відповідності з якою позивачу виплачувалась щорічна допомога, на оздоровляння) порядок та розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалого періоду часу не змінювався і не відповідає розміру встановленому іншим законам України.

Приймаючи до уваги те, що ні Верховна Рада, ні Кабінет Міністрів України в подальшому будь-яких рішень з цих питань не приймали, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанова КМУ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07 1996 року № 836, яка є підзаконним нормативно- правовим актом.

У відповідності із Законами України "Про державний бюджет", розмір мінімальної заробітної плати у 2005 році склав 290 грн., у 2006 році - 350 грн., у 2007 році - 420 грн., у 2008 році - 515 грн., у 2009 році - 605 грн., в 2010 році-884 грн.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи з 2008 року, виходячи із встановлених Законами України «Про державний бюджет» розмірів мінімальних заробітних плат на відповідний рік, розмір недоплаченої щорічної разової допомоги на оздоровлення становив: 2008 рік - 515 грн. х 5 - 100,00 грн. = 2475 грн. 00 коп., 2009 рік - 605 грн. х 5 -120,00 грн. = 2905 грн. 00 коп., 2010 рік - 884 грн. х 5 - 120,00 грн. = 4300 грн. 00 коп.

Всього за вказаний вище період позивачу не було виплачено 9680 грн. 00 коп. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної в м. Полтаві ради здійснити перерахунок та нарахувати щорічну допомогу на оздоровлення та виплатити вказану суму підлягають частковому задоволенню за період з 2008 року по 2010 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується в таких розмірах інвалідам III групи ЗО мінімальних заробітних плат, інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат.

Як встановлено судом, і проти вказаної обставини не заперечують сторони, 06.05.2008 році позивачу встановлено II групу інвалідності в зв'язку із захворюванням, отриманим внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та у вересні 2008 року була виплачена одноразова грошова компенсація в розмірі 284 грн. 40 коп., який був встановлений Постанова КМУ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року № 836.

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернувся в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної в м. Полтаві ради щодо проведення перерахунку невірно виплаченої в 2008 році суми одноразової компенсації як інваліду II групи, враховуючи розмір 45 мінімальних заробітних плат, в чому йому було відмовлено.

Враховуючи наведений вище аналіз пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, суд вважає, що при нарахуванні та виплаті компенсації в разі встановлення інвалідності вищої групи, підлягає застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанова КМУ «Про компенсаційні виплати особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року, на підставі якої відповідачем була проведена виплата різниці в компенсаціях.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік" розмір мінімальної заробітної плати складав 525 грн. Приймаючи до уваги вищевикладене, ОСОБА_1 мав право на отримання компенсації по інвалідності в зв'язку з отриманням II групи інвалідності він мав би отримати кошти в розмірі 23625 грн. (45 х 525 грн.). Таким чином, вказана компенсацію позивачу, встановлена ч. 2 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачена неповновністю в розмірі 284.40 грн.. а тому суд вважає за необхідне провести нарахування різниці у виплачених компенсаціях, виходячи із мінімальної заробітної плати, що існувала на час її виплати, в сумі 23340 грн. 60 коп.

Також судом встановлено і вказаний факт не оспорюється сторонами, що позивач з 2008 року є інвалідом війни II групи. В зв'язку з чим відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня має право на отримання разової грошової допомоги відповідно у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17-1 зазначеного Закону України встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Мінімальний розмір пенсій за віком відповідно до чинного законодавства становив в 2009 році - 498 грн., в 2010 році - 706,00 грн.

При встановлені мінімального розміру пенсії за віком не було встановлено обмеження щодо можливості застосування мінімального розміру пенсії для обчислення виплат, встановлених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримав в квітні 2009 року 430 грн., Отриманий ним розмір одноразової допомоги є меншим, ніж встановлено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». За 2009 рік позивач недоотримав всього 3554 грн. 00 коп. (498 грн. х 8 - 430 грн.), за 2010 рік - 5648 грн. 00 коп. (706 грн. х 8).

Згідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Позивач ОСОБА_1 має право на отримання коштів згідно Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» і їх нарахування й виплата не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради порушено право позивача на отримання разової грошової допомоги у розмірі, встановленому відповідними статтями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

А тому його позовні вимоги про визнання неправомірними дій ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради щодо відмови в проведенні перерахунку та здійсненні виплати щорічної допомоги на оздоровлення, одноразової компенсації за інвалідність, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік та 2010 рік в розмірах, передбачених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 13 ч. 4 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту" є обгрунтованими й підлягають задоволенню.

Щодо пропущення строку позивачем звернення до суду про стягнення щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та застосування наслідків ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, на чому наполягає відповідач ОСОБА_3 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області в своїх письмових запереченнях, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із змісту Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та бюджетної програми «Компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, та допомоги на оздоровлення...», виплата щорічної разової допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС проводиться на відшкодування шкоди, завданої здоровю визначених законом осіб, внаслідок радіоактивного забруднення території.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 268 Цивільного кодексу України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Тому суд вважає, що позивачем строк звернення до суду із зазначеного питання не пропущено.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що положення ст. 99 КАС України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, а відтак клопотання відповідача про вирішення позовних вимог в межах строків позовної давності є безпідставним, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 8,9, 10, 11, 71, 159,160-163 КАС України, ст. 22, 48, 64 Конституції України, ст. 12, 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту", ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради щодо відмови в проведенні перерахунку та здійсненні виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення, одноразової компенсації за інвалідність, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік в розмірах, передбачених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 13 ч. 4 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту".

Зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної в м, Полтаві ради здійснити перерахунок, нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2008 року по 2010 рік в сумі 9680 грн. 00 коп., одноразової компенсації за інвалідність в сумі 23340 грн. 60 коп., щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік в сумі 3554 грн. 00 коп.. за 2010 рік в сумі 5648 грн. 00 крп.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10- денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4