Справа № 243/7229/16-а
Суддя: Мінаєв І. М.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 243/7229/16-а
Справа № 2-а/243/232/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 вересня 2016 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

при секретарі судового засідання Копійко Г.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Семібратової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 2 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

02.09.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 31.08.2016 року він керував автомобілем Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 та близько 10:00 години рухався по вул. Університетська (Леніна) в напрямку перехрестя з вул. Василівською (Ж.Революції) м. Слов'янська. Під час руху відчув різке підвищення артеріального тиску, у нього запаморочилося в голові. Щоб запобігти створенню аварійної ситуації чи ДТП він був змушений зупинити ТЗ біля будинку № 53 по вул. Університетській. З метою поліпшення стану самопочуття він лишив транспортний засіб, увімкнувши аварійну сигналізацію та пішов купити води. Коли повернувся, біля автомобіля знаходився екіпаж патрульної поліції, який став обвинувачувати його у порушенні правил зупинки, тобто здійсненні зупинки ТЗ в зоні дії знаку 3.34 ПДР України. Він пояснив інспекторам підстави зупинки та попросив викликати карету швидкої допомоги. Поліцейські викликали швидку та коли вона їхала посадовою особою інспектором роти 4 батальйону управління патрульної поліції у м. Краматорську та Слов'янську сержантом поліції ОСОБА_3. відносно позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 093428 за ч. 1 ст. 122 КУпАП про застосування стягнення у вигляді штрафу 255 грн. По приїзду швидкої допомоги йому було надано необхідну допомогу, тиск дійсно був підвищений.

Вважає, що, зупинившись у зоні дії знаку 3.34 ПДР України, позивач діяв у стані крайньої необхідності, у зв'язку з чим його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності. Різке погіршення стану здоров'я позивача під час керування транспортним засобом, подальший рух після цього створювали з його боку небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, його дії по зупинці ТЗ були направлені на усунення небезпеки.

Просить визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 093428 від 31.08.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. (двісті п'ятдесят п'ять грн. 00 коп.)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що 31.08.2016 року біля 10:00 керував автомобілем шкода та рухався по вул. колишня Леніна на роботу та здійснив зупинку, оскільки йому стало зле і він пішов купити води. Знак 3.34 про заборону зупинки він не побачив. Але то був магазин МТС і в ньому вода не продавалася, він повернувся без води до автомобіля. Він зупинив автомобіль біля патрульного автомобіля. Коли до нього підійшов патрульний, він повідомив, що зупинився через стан здоров'я, останній почав писати якийсь документ та викликав швидку допомогу. На його прохання патрульний представився, дозволив його знімати на телефон та показав дорожній знак 3.34. Після приїзду швидкої допомоги йому зробили укол та стало легше, поміряли тиск, він був 180/120, після уколу150/120. У нього дійсно в автомобілі була пляшка з напоєм, але вона належала його пасажиру і він з неї пити не міг. До паспортного столу він не ходив та документи не заносив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю, прохав їх задовольнити. Вказав, що за станом здоров'я позивач перебував у стані крайньої необхідності, з метою попередження аварійної ситуації вимушений був зупинитися в зоні дії знаку 3.34 ПДР. З метою поліпшення стану здоров'я пішов купити води щоб запити ліки. Коли повернувся до автомобіля, працівники поліції притягнули до відповідальності, хоча він неодноразово просив викликати швидку, постанова була винесена ще до приїзду швидкої допомоги та без з'ясування можливості ним за станом здоров'я безпечно керувати автомобілем.

Представник відповідача Семібратова Д.О. заперечувала проти задоволенні позову, посилаючись на те, що підстав для скасування постанови немає, позивач порушив правила зупинки транспортного засобу і відносно нього на місці вчинення правопорушення було шляхом винесення постанови накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Під час патрулювання екіпаж на вул. Леніна м. Слов'янська 31.08.2016 року оформляв правопорушення відносно іншої особи та позивач зупинив свій автомобіль в зоні дії знаку 3.34. Інспектор поліції представився, пояснив причину перевірки документів ОСОБА_1 Водій повідомив, що йому стало зле та він зупинився для придбання води. На питання інспектора чому він виходив з приміщення Слов'янського РВ ГУ ДМС коли поруч знаходяться аптека та магазин, водій нічого не відповів. На прохання показати людину, у якої він просив води, якщо таке мало місце, водій відповів, що на ці питання відповість у суді. Не надавши доказів своєї невинуватості, водій попросив поліцейського показати знак 3.34 ПДР та пройшов з ним біля 100 м в один бік та повернувся до автомобіля, під час розмови повідомив, що у нього болить голова. Інспектор зі згоди водія викликав швидку допомогу. Водій як на причину зупинки вказав необхідність купити води, але на передньому пасажирському сидіння його автомобіля була пляшка води. У поліцейського були докази порушення позивачем ПДР України, тому він з дотриманням процедури розглянув справу та місті та наклав стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Свідком правопорушення також був напарник поліцейського ОСОБА_5, який бачив, як позивач заходив до паспортного столу з папкою, виходив без неї. В даному випадку реальної загрози охоронюваним інтересам не було, за станом здоров'я позивач не перебував у стані крайньої необхідності, що підтверджується також відеозаписом з камери, закріпленої на форменому одязі поліцейського. На відеозапису зафіксована поведінка водія, який плутався у свідченнях, уникав спілкування, не відчиняв двері автомобіля, сам виявив бажання оглянути знак, вказував та погане самопочуття через головну біль, про запаморочення жодного разу не казав, тобто його поведінка свідчила про свідомі дії особи не з запамороченою головою. Артеріальний тиск міг підвищитись і від спілкування з працівниками поліції та нервування з приводу притягнення його до відповідальності.

З пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що він працює інспектором роти УПП в м. Краматорську та Слов'янську. 31.08.2016 року біля 10:00 під час патрулювання побачив зупинений автомобіль позивача в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена» без водія. Дочекавшись водія, який прийшов з боку приміщення паспортного столу, представився, попросив документи та повідомив про причину перевірки. Водій ОСОБА_1 повідомив, що у нього заболіла голова, він ходив просити воду. На пропозицію надати докази невинуватості водій відмовився, попросив показати йому знак. Вони пішли на значну відстань до знака, проходило повз аптеки та позивач повідомив про головну біль. Інспектор запропонував та викликав швидку допомогу. В салоні його автомобіля поруч з водієм була пляшка з напитком. Позивач себе добре почував, ходив по вулиці і він розглянув справу до приїзду швидкої допомоги, оскільки були докази порушення ПДР з боку водія. З ним був напарник ОСОБА_5 та усі дії фіксувалися на відео.

З пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що він працює в патрульній поліції інспектором, 31.08.2016 біля 10:00 на вул. Леніна м. Слов'янську було виявлено порушення правил зупинки з боку позивача. Надав пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_3 Додатково вказав, що він особисто бачив, як позивач зупинив свій автомобіль біля їх патрульного автомобіля та з папкою увійшов в приміщення паспортного столу, який розташований через дорогу. Вийшов він вже без папки та сів у свій автомобіль. Вони з напарником на той час виносили постанову відносно іншого правопорушника. На місці ОСОБА_1 написав власноручні пояснення про те, що він під'їхав до патрульного автомобіля для того, щоб йому викликали швидку допомогу, а відносно нього склали постанову. Він не виглядав хворою людиною, вів себе агресивно, сперечався, під час спілкування не відмовлявся, що він заходив до паспортного столу, виявив бажання сходити подивитись на знак, який розташований на відстані більше 70 м в один бік. В момент зупинки не скаржився на запаморочення, казав що йому погано. Також він виявляв бажання викликати знайомих та передати керування іншій особі.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона працює фельдшером швидкої медичної допомоги. 31.08.2016 року біля 9:55 на вул.. Леніна надійшов виклик для надання особі допомоги, в якої скарги на високий тиск. Коли вони приїхали, ОСОБА_1 знаходився в автомобілі та прийшов до їх автомобіля самостійно. Скаржився та підвищений артеріальний тиск, який виявився завищеним від норми. Йому зроблено укол, надано пігулку під язик та спрій. Симптомами підвищеного артеріального тиску є головокружіння, дезорієнтація, хиткість ходи, нудота. В такому стані була необхідність зупинки автомобіля. Через підвищений тиск стан здоров'я людини може погіршитись в будь-який час. Після надання допомоги тиск знизився, стан покращився, він самостійно вийшов з автомобіля. Працівники поліції цікавились цифрами тиску. Норма артеріального тиску у людини від 120/70 до 140/90. Під час заміру артеріального тиску він був у ОСОБА_1 190/160, після надання допомоги тиск зменшився до 180/120. Це свідок пам'ятає точно та наполягає на цих вимірах. Чому у карті виїзду швидкої допомоги записаний тиск до надання допомоги 180/120, а після надання допомоги 150/90 пояснити не може, наполягає, що тиск у нього був саме 190/160. Також добавила, що позивач був у стресовій ситуації, він спорив з інспекторами поліції, щось доводили один одному.

Заслухавши позивача, його представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає адміністративний позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

31 серпня 2016 року інспектором роти 4 батальйону управління патрульної поліції у м. Краматорську та Слов'янську сержантом поліції ОСОБА_3. відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ № 093428 за ч. 1 ст. 122 КУпАП про застосування стягнення у вигляді штрафу 255 грн. З фабули правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 31.08.2016 року він керував автомобілем Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 та о 09 годині 50 хвилин на вул. Леніна м. Слов'янська біля будинку № 53 в зоні дії знаку 3.34 ПДР України зупинив автомобіль, чим порушив п. 8.4в) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП ( а. с. 5)

Згідно зі ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

Оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, інтересів та прав юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу зазначеної норми Закону вбачається, що предметом адміністративного процесуального права є правовідносини у сфері, що складаються у зв'язку з реалізацією зацікавленими особами права на судовий захист.

Особливістю цих відносин є те, що вони пов'язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб'єктів у сфері публічно-правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Позивач як на підставу своїх дій щодо зупинки транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 ПДР України посилається на різке погіршення стану здоров'я, що підтвердив він сам та його представник в судовому засіданні.

З наданої суду карти виїзду швидкої медичної допомоги від 31.08.2016 року вбачається, що 31.08.2016 року о 10:00 надійшов виклик на вул. Університетська (Леніна) біля буд. № 58 в м. Слов'янську, де о 10:06 оглянутий ОСОБА_1, під час огляду встановлено попередній діагноз гіпертонічна криза неускладнена, скарги на головокружіння, головну біль. Початок захворювання 31.08.2016 о 9.55. Під час огляду артеріальний тиск склав 180/120 мм рт. ст. Надана медична допомога, після чого загальний стан поліпшився, артеріальний тиск 150/90 мм рт. ст. ( а. с. 10)

Про поганий стан самопочуття у вигляді головного болю позивач на місці повідомив працівникам поліції, які і викликали карету швидкої медичної допомоги, що підтверджено дослідженим в судовому засіданні відеозаписом.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стало здійснення позивачем зупинки транспортного засобу під його керуванням в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

На думку суду, та обставина, що позивач здійснив зупинку вимушено через різке погіршення стану здоров'я під час керування транспортним засобом, тобто є такою, що перешкоджала позивачу продовжити рух та створювала реальну загрозу іншим учасникам дорожнього руху та настання негативних наслідків - в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження.

Відповідно до ст. 122 КУпАП відповідальність за ч. 1 вказаної статті настає, окрім іншого, за порушення водіями вимог дорожніх знаків, правил зупинки, стоянки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч.ч. 1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В свою чергу, відповідно до п. 7 Розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за 1408/27853, зафіксовані не в автоматичному режимі справи про порушення правил, норм і стандартів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху підлягають зберіганню протягом трьох років. Матеріали про порушення правил дорожнього руху, зафіксовані за допомогою фото-, відеозапису чи кінозйомки, зберігаються в підрозділі в електронному вигляді протягом трьох місяців з дати фіксації порушення.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Згідно із п. 1.10. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі, - Правила), вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно пп. «ґ» п. 9.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, попереджувальними сигналами є: увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда.

Згідно із пп. «а» п. 9.9. Правил, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує правам і свободам громадян, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису подій 31.08.2016 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 здійснив зупинку належного йому транспортного засобу у зоні дії знаку 3.34 ПДР України «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4 «в» ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. На відео зафіксований факт повернення ОСОБА_1 до свого автомобіля, проте, під час спілкування з інспектором поліції ОСОБА_1 спочатку повідомив, що він сидів в автомобілі та нікуди з нього не виходив, а зупинився через те, що йому стало зле, що спростовується дослідженим відеофайлом та показаннями свідків ОСОБА_3., ОСОБА_5

Окрім того, позивач під час спілкування з поліцейським запропонував показати йому сам знак 3.34 ПДР та разом з інспектором поліції попрямував до місця розташування знаку на значну відстань, повернувся до автомобіля. Також ОСОБА_1 повідомив, що причиною зупинки було намір придбати пляшку води для поліпшення свого стану здоров'я, хоча в судовому засіданні не заперечував, що в його автомобілі інспектор поліції помітив пляшку з водою, а повернувся позивач до автомобіля без води, за якою він нібито ходив. Посилання позивача в судовому засіданні, що з пляшки, яка знаходилась в його автомобілі, він не бажав пити, бо вона належала пасажиру його автомобіля, суд не уваги не приймає. Також з наданих ОСОБА_1 письмових пояснень 31.08.2016 року вбачається, що йому за станом здоров'я стало погано, він зупинився біля поліцейського автомобіля з метою надати допомогу або викликати швидку допомогу. В результаті була викликана швидка допомога та складений протокол за неправильне паркування (а. с. 24)

Аналізуючи пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, суд приймає їх показання в цілому як достовірні докази по справі, оскільки вони не суперечать матеріалам справи, підтверджені наданим та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом спірних подій. Показання свідка ОСОБА_5 в тій частині, що позивач ОСОБА_1 заходив до приміщення паспортного столу та виходив з нього суд до уваги не приймає, оскільки позивач цей факт заперечує, та це не підтверджено іншими об'єктивними доказами, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, це в даному випадку не має принципового правового значення по справі.

Показання ж свідка ОСОБА_6 в тій частині, що зупинка автомобіля ОСОБА_1 була виправданою суд до уваги не приймає, оскільки сукупність об'єктивних доказів по справі, у тому числі письмові докази, показання свідків інспекторів поліції, відеозапис подій свідчать про те, що за станом здоров'я ОСОБА_1 на місці поводився активно, ходив на значну відстань, надавав пояснення, активно себе поводив під час спілкування з інспекторами поліції. Показання свідка ОСОБА_6 містять суттєві протиріччя як між собою, так і з іншими доказами по справі, через що показання ОСОБА_1 щодо того, що він діяв у стані крайньої необхідності, суд до уваги не приймає. Показання свідка ОСОБА_6 протирічать письмовому доказу - карті виїзду швидкої медичної допомоги в частині розміру артеріального тиску позивача. Також суд ставить під сумнів, що свідок майже через місяць від подій, з урахуванням великої кількості виїздів під час чергування, зазначає, що точно пам'ятає усі обставини надання медичної допомоги ОСОБА_1, показники його артеріального тиску, хоча раніше позивача не знала.

Оцінюючи у сукупності вказані вище обставини, суд приходить до переконання, що доводи позивача та його представника щодо неможливості за станом здоров'я продовжувати рух автомобіля, що зупинка була вимушеної з метою уникнення аварійної ситуації - суд до уваги не приймає, розцінюючи як спосіб уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Поясненнями свідків ОСОБА_3., ОСОБА_5 та відеозаписом ці доводи ОСОБА_1 спростовані. Карта виїзду швидкої медичної допомоги від 31.08.2016 року цих висновків не спростовує, а лише констатує, що на час огляду ОСОБА_1 31.08.2016 року він страждає на гіпертонічну хворобу 11 ст., має підвищений артеріальний тиск 180/120 мм рт. т., після надання медичної допомоги тиск зменшився до 150/90 мм рт.ст.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він здійснив вимушену зупинку з метою запобігання спричинення шкоди здоров'ю та життю інших учасників дорожнього руху, тобто у стані крайньої необхідності, при цьому вжив усіх необхідних дій, передбачених Правилами дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надано суду достатніх та переконливих доказів на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови.

З доводів сторін та наданих суду доказів вбачається, що посадова особа інспектор роти 4 батальйону управління патрульної поліції у м. Краматорську та Слов'янську сержант поліції ОСОБА_3. вказані вимоги закону виконав, ним було прийнято рішення на підставі наявних доказів вчинення правопорушення з боку позивача, процедура притягнення особи до відповідальності була дотримана. На час приїзду швидкої медичної допомоги інспектором поліції було з'ясовано розмір артеріального тиску позивача, що не заперечували сторони та фельдшер СШМД, позивач на час притягнення його до відповідальності не був госпіталізований, пересувався самостійно, поводив себе активно у спілкуванні з поліцейським, що також підтвердила свідок ОСОБА_6 про суперечки між ними, виявлений підвищений артеріальний тиск позивача не був перешкодою для винесення постанови, у зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В даному випадку судом вбачається, що оскаржувана постанова була винесена та вручена ОСОБА_1 31.08.2016 року, позивач звернувся до суду 02.09.2016 року, тобто строк звернення до суду позивачем не пропущений.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 100, 104, 159, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участь у розгляді справи. Але не були присутні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена та підписана у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв