Справа № 802/1246/16-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 вересня 2016 р. Справа № 802/1246/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді:Альчука Максима Петровича,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:: ОСОБА_2

до: начальника Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Соколовського Олексія Дмитровича

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до начальника Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Соколовського Олексія Дмитровича, про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю винесеної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за перевищення маси автомобіля. Позивач вважає, що повна маса вантажного автомобіля відповідала допустимим нормам, а перенавантаження на вісь відбулось за не залежних від водія та перевізника обставин. Також вказав на невідповідність дати проведення перевірки з датою складання її матеріалів.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі. Окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі в якій проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на доводи вказані в письмових запереченнях (а.с. 22-28). Вважає, що прийнята постанова про застосування адміністративно-господарських санкцій є правомірною, оскільки позивач здійснював перевезення вантажу з перенавантаження на здвоєну вісь. Окремо зазначив, що описку в матеріалах перевірки вчинено випадково.

Згідно ч. 4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, в зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що 04.06.2016 року ОСОБА_2 здійснював перевезення сипучого грузу - зерна ячменю, власним вантажним автомобілем RENAULT державний номер НОМЕР_1 із причепом МАЗ 11790.

На підставі направлення на перевірку № 026117 від 03.07.2016 року, працівниками управління Укртрансінспекції у Вінницькій області 04.07.2016 року проведена рейдова перевірка дотримання перевізниками та водіями законодавства про автомобільний транспорт України при перевезенні пасажирів та вантажів.

За результатами перевірки складено довідку про результати габаритно-вагового контролю від 04.07.2016 року (а.с. 6) відповідно до якої винесено акт №000413 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 04.07.2016 року, яким встановлено перевищення осьового навантаження на автомобілі RENAULT реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепі МАЗ 11790 ВІ, що фактично становило 19,82 тонни замість нормативно допустимого 16 тонн (а.с. 7). А також складено акт №056134 від 04.07.2016 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від (а.с. 6), яким встановлено, що позивач надавав послуги з перевезення великовагового вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема дозволу, який дає право на рух автодорогами України, виданих компетентними уповноваженими особами у разі перевезення вантажів з перевищенням великовагових обмежень.

За даними фактами стосовно позивача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 015528 від 09.08.2016 року в розмірі 1700 грн. Вказане рішення прийнято у відношенні позивача за перевезення вантажу з перевищенням габаритних обмежень без оформлення документів, передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с. 6).

Не погоджуючись із даним рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2011 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

В силу положень п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Аналіз викладених норм законодавства, свідчить про те, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами, дозволяється за наявності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України.

Як свідчать матеріали справи, позивач здійснював перевезення великоваговим транспортним засобом з перевищення навантаження на здвоєну вісь більш ніж на 20 %, що становило 19.82 тонни, замість нормативно допустимих 16 тонн, що підтверджується довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю, актом №0000413 про перевищення транспортним засобом нормативно - вагових параметрів. Крім того, актом №056131 про проведення перевірки на додержання вимог автотранспортного законодавства під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено, що позивач надавав послуги з перевезення великовагового вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема дозволу, який дає право на рух автодорогами України, виданих компетентними уповноваженими особами у разі перевезення вантажів з перевищенням великовагових обмежень.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачем здійснено перевезення вантажу з перевищенням габаритних обмежень без спеціального дозволу. Відтак, постанова начальника Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. № 015528 від 09.08.2016 року є правомірною та скасуванню не підлягає.

Матеріали позовної заяви містять твердження позивача, згідно яких він зазначає, що в його діях відсутня будь яка вина щодо вчинення порушення, оскільки нормативно допустиму масу автомобіля, перевищено не було. А щодо перевищення навантаження на вісь зазначив, що дана обставина не залежала від водія та перевізника, оскільки під час руху відбулось переміщення зерна по площині кузова, спричинене нерівністю рельєфу місцевості та необхідності різкого гальмування.

Дані доводи представника відповідача суд до уваги не бере, оскільки відповідно до Наказу Міністерства транспорту України №363 від 14.10.2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" (далі - Правила № 363) на водія та перевізника покладено ряд обов'язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані, зокрема:

Відповідно до п.п. 8.14-8.15 Глави 8 Правил №363 завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно п. 12.1 Глави 12 Правил №363 передбачено, що при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 12.5 Глави 12 вказаних правил для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Згідно п.п 19.1.1 п. 19.1 глави 19 Правил передбачено, що зерно перевозять тарним або безтарним способом рухомим складом з бортовими, самоскидними та спеціальними кузовами.

Пунктом 8.20 Глави 8 визначено, що водій зобов'язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Відповідно до п. 8.21 Глави 8 визначено, що виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов'язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого грузу великоваговим автомобільним транспортом зобов'язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на невідповідність дати проведення перевірки з датою складання її матеріалів, як підставу для задоволення адміністративного позову оскільки, факт проведення перевірки 04.07.2016 року підтверджується направленням на перевірку від 03.07.2016 року, чеком зважування № 16553 від 04.07.2016 року, товарно-транспортною накладною № 27-08 від 03.07.2016 року, яка була надана позивачем посадовим особам Укратрансбезпеки під час перевірки. З огляду на встановлені докази, дана обставина розглядається судом як описка та вона жодним чином не впливає на зміст вчиненого позивачем порушення.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення, відповідає критеріям, наведеним у статті 2 КАС України, тобто відповідач діяв на підставі та в межах визначених законом повноважень, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович