Справа № 461/4620/16-а
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 р. Справа № 876/6450/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15.07.2016 року про відмову у відкритті провадження у справі у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Департаменту містобудування управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради з вимогами визнання дії та бездіяльність посадових осіб Львівської міської ради: управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради та заступника голови міської ради з економічних питань та містобудування Дацківа Р.М., що виразились у неналежному розгляді її письмових трьох звернень та усного звернення на прийомі у заступника голови міськради щодо неправомірного продовження договору оренди земельної ділянки площею 0,0073 га по АДРЕСА_1 ТзОВ «Ангеліка» та надання таких пропозицій на сесію міськради, що порушує чинне законодавство України, її права та інтереси щодо безперешкодного доступу до її гаража по вул. Личаківській, 84-а; у ненаданні обґрунтованої та вичерпної відповіді на її неодноразові звернення та поставлені конкретні питання щодо порушень закону при вирішенні питання продовження договору оренди земельної ділянки площею 0,0073 га по АДРЕСА_1 ТзОВ «Ангеліка». Також позивач просить зобов'язати начальника управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради Коровайника С.С, його заступника Колос Е. та заступника голови з економічних питань та містобудування Дацківа Р.М. усунути допущені порушення закону при розгляді її звернень щодо неправомірного продовження договору оренди земельної ділянки на АДРЕСА_1 ТзОВ «Ангеліка», з вирішенням питання щодо безперешкодного доступу (доїзду) до належного їй гаража.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.07.2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погодившись з таким рішення, його оскаржив позивач ОСОБА_2, який вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, в результаті чого порушені процесуальні норми права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає те, що спору про цивільне право немає, а є спір, який стосується оскарження рішення органу владних повноважень.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції встановив, що спір між ОСОБА_2 та Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування Львівської міської ради виник у сфері приватноправових відносин, що виникли з цивільних, а саме земельних відносин, а тому прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його передчасним та таким, що не відповідає нормам процесуального права, прийнятого з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам не відповідає.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного суду України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 того самого Кодексу означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Крім того, відповідно до положень ст. 2, ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до пп. п. 1 б ч. 1 ст. 38 цього Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо забезпечення вимог законодавства щодо розгляду звернень громадян, здійснення контролю за станом цієї роботи на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності;

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є оскарження дій та бездіяльності службових осіб, які виразились в неналежному розгляді звернень, заяв та скарг позивача.

За таких обставин заявлені у справі позовні вимоги випливають із відносин, що мають публічно-правовий характер, а тому орган місцевого самоврядування в цих відносинах виступає як суб'єкт владних повноважень.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що в дано випадку відповідач виступає як суб`єкт владних повноважень, до повноважень якого входить розгляд звернень громадян, заяв та скарг, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що призвело до неправильного вирішення питання про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України та обмеження права позивача на судовий захист, регламентованого положеннями статті 55 Конституції України та ст. 6 КАС України.

Одночасно необхідно зазначити, що в разі з»ясування судом тієї обставини, що частина позовних вимог не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, то суд вправі в тій частині відмовити у відкритті провадження або закрити провадження у справі, а в решті продовжити розгляд.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, має право скасувати таку ухвалу і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи зазначені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для відмови у відкритті провадження, а отже, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, що є підставою для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, скасувавши оскаржувану ухвалу з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15.07.2016 року про відмову у відкритті провадження у справі № 461/4620/16-а скасувати та правити справу на продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 04.10.2016р.