Справа № 804/1601/16
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2016 рокусправа № 804/1601/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_2 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровської області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ від 29.01.2016 №0002/1703. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ від 29.01.2016 №0001/1703.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що базою оподаткування у відповідності до підпункту 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України.

При цьому обовязок сплачувати транспортний податок покладено на позивача після набрання чинності законом від 28.12.2014 №71-VIII, та не поширено такий на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015.

Позивач вважає, що визначення відповідачем суми податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб загальною сумою у розмірі 25000грн. не відповідає положенням ПК України та є протиправним, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 12.12.2014 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори за реєстровим №2-1072 та свідоцтва про права на спадщину за законом НАК 46612, посвідченого 12.12.2014 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 належить по 1/2 частини автомобіля, ідентифікаційний номер VIN-JMBLYV98WCJ000875, реєстраційний номер НОМЕР_1, марка MITSUBISHI, модель PAJERO WAGON, рік випуску 2012, тип ТЗ легковий УНІВЕРОСАЛ-В, обєм двигуна 3200 куб. см, що належав спадкодавцеві, ОСОБА_3, який помер 20.01.2014 року, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК №364557, виданого відділом РЕР ДАІ №3 України у Дніпропетровській області 10.01.2012 року.

29.04.2015 року Нікопольським ВРЕР ДАЇ УМВС України у Дніпропетровській області за наслідком реєстрації права власності на вищезазначений транспортний засіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як спадкоємцям, видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ №064280. (а.с. 17)

29.01.2016 року Нікопольською ОДПІ винесені податкові повідомлення-рішення №0001/1703, яким ОСОБА_2 визначено до сплати суму транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 12500,00 грн. та №0002/1703, яким ОСОБА_1 визначено до сплати суму транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 12500,00 грн.

01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 ПК України, було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, які є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування у відповідності до підпункту 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з пунктом 267.4 статті 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Таким чином, з 01.01.2015 року в Україні запроваджений новий податок - транспортний податок.

Відповідно до положень статті 8 ПК України встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Приписи підпункту 10.1.1 пункту 10.1 та пункту 10.2 статті 10 ПК України відносять до місцевих податків податок на майно в частині транспортного податку.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору, що передбачено у підпункті 12.3.2 ПК України.

Відповідно до підпункту 12.3.3 ПК України копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Згідно з пунктом 12.5 статті 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього кодексу.

Відповідно підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, місцеві ради за ПК України мають обов'язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) транспортний податок і вирішити питання (на власний розсуд), чи запроваджувати податок ( і в яких розмірах) на майно, відмінне від земельної ділянки. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Згідно зі статтею 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Отже, нові податки практично не можуть бути визнані обов'язковими до сплати принаймні в 2015 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 року рішення про встановлення таких податків і зборів.

У той же час, пунктом 12.3.5 п.12.3 ст. 12 ПК України надалі встановлено, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що будь-які відомості про прийняття органом місцевого самоврядування (Нікопольською міською радою) відповідного рішення про встановлення місцевих податків та зборів із визначенням обєкту оподаткування, платників податків і зборів, розміру ставки, податкового періоду та інших обовязкових елементів, визначених статтею 7 ПК України з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ України для відповідного місцевого податку-транспортного податку відсутні.

Підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України передбачено, що стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року;

Цей же принцип закладений і в статті 4 Закону України «Про засади державної регуляторної політики в сфері господарювання», та його суть зводиться до послідовності регуляторної діяльності, відповідності її цілям державної політики, а також планам з підготовки проектів регуляторних актів, що дозволяє суб'єктам господарювання здійснювати планування їхньої діяльності.

Отже, для застосування рішення про встановлення місцевих податків у 2015 році, таке рішення повинно було бути прийнято до 15 липня 2014 року, у іншому випадку застосування положень такого рішення з метою оподаткування, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто, не раніше 2016 року.

Суд апеляційної інстанції враховує у контексті розгляду даної справи практику висловлену Європейським судом з прав людини у рішеннях від 14.01.2011 року у справі «Щокін проти України» та від 07.10.2011 року у справі «Серков проти України» в частині необхідності застосування національного законодавства у разі допущення можливості його неоднозначного тлумачення у найсприятливіший для заявника спосіб.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Вищого адміністративного суду України від 30.08.2016 року у справі №К/800/8077/16.

З огляду на викладене, визначення ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб на загальну суму у розмірі 25000,00 грн. не відповідає положенням Податкового кодексу України та є протиправним, відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. (частина 6 статті94 КАС України)

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись п.3ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.ст.205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року у справі №804/1601/16 скасувати із прийняттям нової постанови.

Позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_2 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровської області від 29.01.2016 року №0002/1703.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровської області від 29.01.2016 року №0001/1703.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 1157 грн. 55 коп. (одна тисяча сто пятдесят сім гривень пятдесят пять копійок).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко