Справа № 2-а-5150/10/2270/13
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-5150/10/2270/13

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

28 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2010 року фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0/1417 від 19.07.2010 року, яким визначено до сплати 582933,78 грн. за платежем «штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торговлі, громадського харчування та послуг»; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0/1418 від 19.07.2010 року, яким визначено до сплати 206958,00 грн. за платежем «податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)», з яких 137972,00 грн. сума основного платежу та 68986,00 грн. застосовані штрафні санкції; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0/1419 від 19 липня 2010 року, яким визначено до сплати 75469,58 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2010 року позов задоволено та залишено без змін за апеляційним переглядом ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.04.2016 року замінено відповідача Хмельницьку міжрайонну державну податкову інспекцію Хмельницької області на - Хмельницьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області. Касаційну скаргу Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задоволено частково. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.08.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2013 в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області Державної податкової служби від 19.07.2011 № /1/1417 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 582933,78 грн. скасoвано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Хмельницького окружного адміністративного суду.

В іншій частині - постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.08.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.14.2013 залишено без змін.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення №/0/1417 від 19 липня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 582933 грн. 78 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В судовому засіданні представник позивача заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

У відповідності з ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до направлення № 230 від 14.06.2010 року, виданого Хмельницькою МДПІ та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_4 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 року по 31.03.2010 року відповідно до затвердженого плану перевірки.

Так, за наслідками планової виїзної перевірки працівниками Хмельницької МДПІ складено акт №1381 від 06.07.2010 року, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення №/0/1417 від 19.07.2010 року, в якому зазначено, що позивачем порушено вимоги п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: не забезпечено ведення у порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації на загальну суму 291466,89 грн. та визначено сплатити 582933,78 грн. за платежем "штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Однак, ФОП ОСОБА_4, не погодившись з вказаним рішенням, вважачи, що його права порушені, звернувся з вказаним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення - рішення №/0/1417 від 19.07.2010 року прийняте Хмельницькою МДПІ необгрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

За приписами п.11, 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфер торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості; вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг). Згідно ст. 6 вказаного Закону облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством.

Статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфер торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів зазначає, що прийняте відповідачем податкове рішення №/0/1417 від 19.07.2010 року, винесено з порушенням чинного законодавства, а саме порушено вимоги Наказу ДПА України №250 від 21.06.2010 року "Про затвердження порядку направлення органами ДПС податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій", згідно якого до даного виду порушення застосовуються фінансові санкції та приймається рішення форми "С", а не податкове повідомлення-рішення форми "Р".

Водночас, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції в тій частині, що при застосуванні штрафних санкцій працівниками податкового органу не дотримано вимог чинного законодавства та фактичних обставин господарської операції.

Так, щодо штрафних санкцій по господарських операціях за період з 13.01.2009 року по 04.03.2009 року, то при застосуванні штрафних санкцій Хмельницькою МДПІ не враховано вимоги ст. 250 Господарського кодексу України, відповідно до якої адміністративно-господарські санкції, до яких відносяться застосовані відносно позивача штрафні санкції, за порушення господарської діяльності можуть бути застосовані не пізніше одного року з моменту вчинення.

Однак, в даному випадку з моменту здійснення господарських операцій по частині з них, а саме: з 13.01.2009 по 04.03.2009 пройшов термін їх застосування.

Проте, суд першої інстанції, при обрахуванні суми штрафних санкцій за період з 13.01.2009 по 04.03.2009 р. допустився помилки, зазначивши суму 504935, 21 грн. (252467,62x2), в той час як вірно - 504933,8 (252466,9x2).

Щодо штрафних санкцій в сумі 78000,00 грн. (39000,00x2) по господарських операціях з придбання в ТОВ "СТІОМІ-Холдінг" висівок, з 07.11.2009 року та 09.11.2009 року на загальну суму 39000,00 грн., та які підпадають під річний термін для застосування штрафних санкцій, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, у листопаді 2009 року позивач придбав висівки в кількості 153,3 тони, відповідно до додатку №5 до декларації з ПДВ від листопада місяця 2009 року, які в цьому ж місяці були реалізовані ТОВ "Есперанса" м.Херсон шляхом самовивозу зі складу ТОВ "СТІОМІ-Холдінг", що підтверджується відповідними податковими накладними №29 від 07.11.2009 р., №30 від 09.11.2009 року та №33 від 18.11.2009 року та коригуючими розрахунками сум ПДВ. На складі в позивача придбані товари не зберігалися, а відповідно і облік товарів здійснювався на підставі первинних бухгалтерських документів. Факт реалізації позивачем, як суб'єктом господарювання, необлікованих товарів взагалі нічим не підтверджено. Реалізація товарів за готівку також не здійснювалася.

Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181-ІІІ є спеціальним законом із питань оподаткування, що встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), перелік яких передбачає Закон України "Про систему оподаткування" від 25.06.1991 № 1251-XII, а також порядок нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95 ВР є Законом України, який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Таким чином, колегія суддів вважає вірною позицію суду першої інстанції в тій частині, що санкції у вигляді штрафу за порушення правових засад застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, встановлених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95 ВР, не є податковим зобов'язанням зі сплати податків і зборів (обов'язкових) платежів, перелік яких визначений Законом України "Про систему оподаткування", а також зі сплати штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, а виходячи із змісту частини 1 статті 238 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) є адміністративно-господарськими санкціями, які застосовуються за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи, колегія суддів в повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції щодо скасування податкового повідомлення-рішення №/0/1417 від 19.07.2010, оскільки відповідач діяв не на підставах, не у спосіб та не в межах наданих йому повноважень, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 03 жовтня 2016 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.