Справа № 464/2727/15-а
Суддя: Дулебко Н. І.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2727/15-а
пр.№ 2-а/464/22/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2016 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Дулебка Н.І.,

секретар - Кріль Х.О.,

за участі: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Саракун Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до відповідача Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження №473 від 5 грудня 2014 року „Про демонтаж самочинно добудованого балкону до квартири АДРЕСА_1".

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що є власниками квартири АДРЕСА_1. Квартира знаходиться на другому поверсі будинку, який за своїми нормами санітарно-технічного благоустрою є гуртожитком. У квартирі зареєстровано п'ятеро осіб, в тому числі малолітня дитина, які не є однією сім'єю. У зв'язку цим, з метою покращення житлово-побутових умов, протягом 2010 року було добудовано балкон, проти чого не заперечували власники та мешканці інших квартир даного будинку. Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №473 від 5 грудня 2014 року їх зобов'язано демонтувати самочинно добудований балкон до квартири, влаштування якого виконано без погодженої проектної документації та дозволу органу місцевого самоврядування. В оскаржуваному розпорядженні є посилання на ст. 367 ЦК України, однак, п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) роз'яснено, що вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. Оскільки відповідач не наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про демонтаж, відтак таке розпорядження є необґрунтованим, безпідставним, та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просив таку задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, зазначив, що самостійне винесення рішення про зобов'язання вчинити демонтаж здійсненого будівництва лежить поза межами повноважень відповідача.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача Саракун Ю.М. в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зазначила, що оскаржуване розпорядження є правомірним та винесене в межах повноважень Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши інші докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі проживають та зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 про що свідчить довідка про склад сім'ї і прописки №257, видана ЛКП «Дністер» 28.01.2016 (а.с. 8).

Вказана квартира належить позивачам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1, виданим Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради 18.01.2008 (а.с. 6).

Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №473 від 05.12.2014 зобов'язано співвласників квартири АДРЕСА_1 терміном до 21.12.2014 демонтувати самочинно прибудований балкон до квартири, влаштування якого виконано без погодженої документації та дозволу органу місцевого самоврядування (а.с. 9).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування визначені положеннями Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статтею 31 якого їм надається, зокрема, право на здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій, вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування, тощо.

Питання самочинного будівництва та його наслідків регулюється ст. 376 ЦК України, відповідно до якої житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об'єкт нерухомості (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Згідно з ч. 7 вказаної статті, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що залежно від ознак самочинного будівництва орган місцевого самоврядування має право звернутися до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок.

Водночас, самостійне винесення рішення про зобов'язання вчинити демонтаж здійсненого будівництва лежить поза межами повноважень виконавчих органів місцевої ради.

Крім цього, згідно п. 3.4 Ухвали Львівської міської ради від 08.07.2010 № 3704 "Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради" до повноважень районних адміністрацій в галузі будівництва, зокрема, належить розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку щодо фактів самовільного будівництва.

Пункт 5.1 цієї Ухвали наділяє районні адміністрації правом на звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами щодо справ, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Відповідно до п.п. 4.3.4 Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Виконкому Львівської міської ради від 06.01.2012 № 07, до повноважень районної адміністрації у сфері будівництва віднесено розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом Міської ради порядку щодо фактів самочинного будівництва.

Підпунктом 4.5.1 цього Положення визначено, що районна адміністрація має повноваження звертатися у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами про демонтаж самочинного будівництва та з інших питань, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Враховуючи вищенаведене, у відповідача Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради відсутній у спірних правовідносинах необхідний обсяг повноважень для винесення оскаржуваного розпорядження.

Таким чином, при виявленні факту самочинного будівництва відповідач вправі лише зафіксувати вказаний факт та запропонувати позивачам провести демонтаж самочинно добудованого балкону у добровільному порядку з одночасним попередженням про наслідки, передбачені ч.7 ст. 376 ЦК України, однак не вправі зобов'язувати позивачів демонтувати такий.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №44, складеного 26.04.2016 здійснене облаштування балкону до квартири АДРЕСА_1 у м. Львові, не відповідає п.1.4 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207, а також п. 8.14 ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» (а.с. 97-100).

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову (п.п. 22, 24).

Пунктом 13 цією постанови передбачено, що вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не наведено достатньо доказів правомірності винесення оскаржуваного розпорядження, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, за рахунок бюджетних асигнувань Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради належить стягнути на користь позивача ОСОБА_1 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 73 грн. 08 коп.

Керуючись статтями 7 - 12, 71, 72, 86, 161, 162, 163, 167 КАС України, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №473 від 5 грудня 2014 року „Про демонтаж самочинно добудованого балкону до квартири АДРЕСА_1".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 73 грн. 08 коп.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Головуючий Дулебко Н.І.