Справа № 2а/0470/6235/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Київ К/800/40845/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013р. у справі за її позовом до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування наказу,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_4) звернулась до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу керівника апарату Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2012р. № 32-АГ про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2012р. позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2012р. № 32-АГ «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013р. рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням апеляційного суду не погодилась позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене апеляційним судом судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 5 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII, чинного на час виникнення спірних правовідносин, державний службовець повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки.

Згідно статті 14 цього Закону дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Відповідно до статті 404 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніш як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції.

Згідно статті 87-1 цього Кодексу протокол судового засідання повинен бути виготовлений не пізніше семи діб з дня закінчення судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 13.4 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді (затв. наказом ДСА України від 27.06.2006р. № 68),в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, секретар судового засідання після здійснення необхідних дій щодо оформлення завершеної розглядом справи (не пізніше наступного дня після виготовлення протоколу судового засідання, у разі його ведення) передає справу на зберігання в канцелярію суду.

Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач працювала на посаді секретаря судового засідання Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. (том 1, а.с. 5)

Наказом керівника апарату Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2012р. № 32-АГ у зв'язку з неналежним виконанням посадових обов'язків, порушенням Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді (далі - Інструкція з діловодства) позивачу оголошено догану. (том 1, а.с. 6)

Підставою для цього став Акт службового розслідування від 12.04.2012р., в ході якого встановлено неналежне виконання позивачем своїх посадових обов'язків, що проявилось у несвоєчасному виготовленні протоколу судового засідання, несвоєчасній здачі судової справи до канцелярії суду, порушення вимог КПК України, Інструкції з діловодства та Посадової інструкції.

Так, службовим розслідуванням було встановлено, що 03.01.2012р. під головуванням судді Тарасенка О.В. постановлено вирок по кримінальній справі за звинуваченням ОСОБА_5, ОСОБА_6 за ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України, призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, із застосуванням 75, 76 КК України від призначеного покарання особи звільнені з випробувальним терміном 2 роки. Вирок набрав законної сили 19.01.2012р. В порушення вимог пункту 13.4 Інструкції з діловодства кримінальну справу позивачем до канцелярії здано 22.02.2012р., вирок звернуто до виконання 24.02.2012р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування проведено з порушенням законодавства, оскільки відповідачем не з'ясовано фактичних причин несвоєчасності виготовлення позивачем протоколу судового засідання та несвоєчасної здачі нею судової справи до канцелярії суду, а також звернення вироку суду до виконання, не дано оцінку надмірного навантаження в суді на секретарів судового засідання.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що під час службового розслідування відповідачем не дано оцінку того, що вирок мав бути звернутий до виконання в термін з 20.01.2012р. по 22.01.2012р., проте позивач у період з 11.01.2012р. по 26.01.2012р. перебувала на лікарняному, відповідачем не з'ясовано особи відповідальної під час знаходження позивача на лікарняному за виготовлення копій судових рішень у справах, розглянутих суддею Тарасенком О.В. та передачу їх для звернення до виконання у разі набрання ними чинності.

Також суд першої інстанції виходив з того, що з метою забезпечення своєчасного звернення вироку до виконання позивачем до її тимчасової непрацездатності пропонувалось секретарю судового засідання Друцькій Л.П. надати копії вироку для виконання, проте вказані обставини під час проведення службового розслідування з'ясовані не були.

Суд першої інстанції виходив з того, що невиконання працівником службових обов'язків через незалежні від нього причини не може розглядатися як порушення цих обов'язків або неналежне їх виконання, оскільки у такому випадку вини працівника немає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що проведеним службовим розслідуванням підтверджено порушення позивачем вимог статей 87-1, 404 КПК України та пункту 13.4 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, що свідчить про неналежне виконання нею своїх посадових обов'язків, а тому відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що вимоги Кримінально-процесуального кодексу України щодо строків звернення вироку до виконання не передбачають наявності будь-яких обставин, за яких ці строки можуть бути недотримані судом, а відсутність шкідливих наслідків не можуть розглядатись як підстава для звільнення від дисциплінарної відповідальності, оскільки така кваліфікуюча ознака складу дисциплінарного проступку, як обов'язкова, Законом України «Про державну службу» не передбачена.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги є безпідставними і висновки апеляційного суду не спростовують, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено факт неналежного виконання позивачем службових обов'язків, допущені позивачем порушення були підтверджені за результатами службового розслідування, позивачем такі порушення не заперечуються, в ході службового розслідування позивач надала письмові пояснення, надмірне навантаження позивача не спростовує факт допущених нею порушень, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Також безпідставним є посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на те, що станом на час закінчення строку виготовлення протоколу судового засідання вона перебувала на лікуванні, оскільки судовий розгляд справи закінчено 03.01.2012р., за правилами статті 87-1 КПК України протокол судового засідання повинен бути виготовлений не пізніше семи діб з дня закінчення судового розгляду справи, такий строк закінчився 10.01.2012р. і станом на цей час позивач на лікуванні не перебувала. Крім того, позивачем не надано належним чином оформлених листків непрацездатності відповідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (затв. наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001р. № 455), а передбачені нею виключення на позивача не поширюються.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець