Справа № 22а-3221/11
Суддя: Бондаревська С. М.
Дата ухвалення: 2011-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-3221/11 Головуючий у 1-й інстанції О.В.Логвінова Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

розглянула у письмовому провадженні в м. Полтаві адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 В»ячеслава Павловича

на постанову Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення одноразової компенсації за шкоду здоров»ю, причинену внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення одноразової компенсації за шкоду здоров»ю при встановленні II групи інвалідності, причинену внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат. В ході судового розгляду справи представник позивача - ОСОБА_3 подав заяву про уточнення позовних вимог та просив визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради в частині не нарахування одноразової компенсації ОСОБА_2 при встановленні II групи інвалідності в розмірі 38820,60 грн. протиправними. Стягнути з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь ОСОБА_2 недоплачену одноразову компенсацію при встановленні II групи інвалідності, причиненої внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 38820,60 грн.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2010 року в задоволенні вищевказаних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із даним судовим рішенням, представник ОСОБА_2- ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану ним постанову та ухвалити нову постанову по суті позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з п. 4 ч.І ст. 202 ЦПК України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії не ЧАЕС і відноситься до першої категорії постраждалих від Чорнобильської катастрофи та згідно довідки ОСОБА_1. МСЕ ОСОБА_1 7-66 ТЕ №0018467 від 26.11.2009 року йому встановлено 2 групу інвалідності.

Також судом встановлено, що одноразова компенсація ОСОБА_2, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, була призначена та виплачена відповідачами 14 травня 2010 року у розмірі 284 грн. 40 коп. згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р.№ 562).

Разом з тим, згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується у визначених розмірах, зокрема, позивачу, як інваліду II групи - у розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 7 цієї ж статті Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 всупереч Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який встановив розмір одноразової компенсації як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом на час здійснення виплати, установлені конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Однак, з моменту прийняття вказаної постанови встановлені нею розміри компенсаційних виплат залишалися незмінними, у той час як розмір мінімальної заробітної плати неодноразово змінювався.

Виходячи з принципів ст. 8 Конституції України, судова колегія вважає, що державою забезпечені правові гарантії захисту прав і свобод людини, у тому числі, і відносно осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 48 спеціального Закону, зазначена компенсація сплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та нього покладений обов'язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За наведених обставин, колегія суддів вважає необгрунтованим застосування відповідачами при виплаті ОСОБА_2 одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом П групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, розміру такої виплати, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, відповідачі мали діяти у відповідності з приписами діючих норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З цих підстав колегія суддів вважає помилковим і висновок місцевого суду щодо необґрунтованості позовних вимог, оскільки такого висновку суд дійшов в порушення вищенаведених норм матеріального права, а -тому постановлене по справі судове рішення, відповідно до п. 4 ч.І ст. 202 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог.

З урахуванням того, що суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування соціальних виплат, покладену законодавцем на органи праці та соціального захисту населення, колегія суддів вважає що позов в частині стягнення на користь позивача одноразової компенсації в конкретно визначеній грошовій сумі задоволенню не підлягає.

Керуючись нормами Закону України Про внесення змін до розділу ХП Прикінцеві положення Закону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 02 грудня 2010 року, ст. ст. 195, 197, 198, 201, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 В»ячеслава Павловича - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2010 року - скасувати. Ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо не нарахування одноразової компенсації ОСОБА_2 при встановленні II групи інвалідності за шкоду, причинену здоров»ю внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради та Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату одноразової компенсації при встановленні II групи інвалідності за шкоду, причинену здоров»ю внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виплати, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Бондаревська С.М. Судді: Омельченко Л.М. Триголов В.М. З оригіналом згідно: