Справа № 521/16751/16-а
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
пр. №2-а/521/344/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Сегеда О.М. розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4, про зменшення розміру заборгованості за аліментами,зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області (далі Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4, про зменшення розміру заборгованості за аліментами, зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 02 грудня 2013р. з нього на користь ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України», починаючи з 24 жовтня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 21 вересня 2026 року.

У звязку із тим, що позивач щомісячно перераховував грошові кошти у розмірі 1000 грн. на користь ОСОБА_4 на її картку, відкриту у ПАТ КБ «Приватбанк», без призначення мети платежу, а саме, без зазначення, що вказані кошти є аліментами на утримання дитини, Малиновським ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області була нарахована заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 28711,99 грн., що не відповідає дійсності.

ОСОБА_2 зазначав, що розмір його заборгованості за аліментами має бути зменшений Малиновським ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області на фактично сплачену ним суму, підтверджену квитанціями, а саме на 11799,84грн., у звязку із чим останній звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом та просив суд винести рішення, яким зменшити розмір заборгованості ОСОБА_2 за аліментами на суму 11799,84грн.; провести реструктуризацію заборгованості ОСОБА_2 за аліментами на строк 12 місяців.

Ознайомившись зі змістом позову суддя вважає, що у відкритті провадження слід відмовити, так як спір між ОСОБА_2 та Малиновським ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4, про зменшення розміру заборгованості за аліментами не може бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст.17 КАС України).

Частина другою статті 2 КАС України чітко вказує, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та Законами України встановлений інший порядок судового провадження.

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин.

Публічно-правові відносини - це відносини між органами влади і їх посадовими чи службовими особами, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень з фізичними та юридичними особами.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Дана позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 року.

Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що у адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, яка розглядається, спірні правовідносини повязані із розміром заборгованості по аліментам, стягнутим з нього за рішенням суду, суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає із сімейних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, Верховним судом України зроблено висновок про те, що суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що даний спір не підсудний Малиновському районному суду м. Одеси як адміністративному суду, а підлягає розгляду судом у порядку цивільного судочинства.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя вважає необхідним відмовити позивачу у відкритті провадження у порядку адміністративного судочинства та повернути йому позов з усіма доданими до нього матеріалами.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 109 КАС України, суддя

ухвалив:

У відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4, про зменшення розміру заборгованості за аліментами,зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.М. Сегеда