Справа № 509/2131/16-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 509/2131/16-а

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Бочаров А.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

при секретарі - Іовіч М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 липня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Кароліно-Бугазькій сільській раді Овідіопольського району Одеської області, а саме: визнання протиправним та скасування рішення № 478-VII від 24 березня 2016 року «Про скасування окремих рішень Кароліно-Бугазької сільської ради від 18 грудня 2014 року»; визнання протиправною бездіяльність щодо не розгляду у встановленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва; зобов'язання розглянути на найближчій сесії Кароліно-Бугазької сільської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 липня 2016 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи.

Так, апелянтом зазначено, що у позивача відсутній належним чином оформлений висновок державної експертизи землевпорядної документації, а тому проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача не пройшов обов'язкової експертизи та не міг розглядатися сільською радою, відповідно до вимог ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України.

При цьому, апелянтом зазначено про безпідставність посилань суду першої інстанції на рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року, яким визначено, що ненормативні акти органів місцевого самоврядування передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію, так як рішення сільради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою не виконане позивачем, а тому не вичерпало своєї дії.

Також апелянтом зазначено, що із зібраних матеріалів у справі неможливо встановити факту звернення позивача до сільради із відповідною заявою про затвердження розробленого та погодженого проекту землеустрою, а тому є помилковими висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - зміні, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у 2014 році позивач звернувся до Кароліно-Бугазької сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва на території с. Кароліно-Бугаз (в залежності від фактичної можливості згідно з детальним планом забудови території).

В свою чергу, 18 грудня 2014 року рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради № 2117-VI позивачеві надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,063 га, розташованої на території Кароліно-Бугазької сільської ради в межах населеного пункту с. Кароліно-Бугаз.

При цьому, пунктом 2 цього рішення позивача зобов'язано:

« 2.1. Замовити за свій рахунок та на власний розсуд у суб'єкта господарювання, що відповідно до закону має право на виконання робіт із землеустрою, розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність на підставі пункту 1 цього рішення.

2.2. Погоджені установленому законом порядку проекти землеустрою подати на розгляд Кароліно-Бугазької сільської ради для їх затвердження та прийняття рішень про передачу земельних ділянок у власність.»

Після виконання вказаного рішення Кароліно-Бугазької сільської ради позивач звернувся до неї із відповідною заявою про затвердження розробленого та погодженого в повному обсязі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак станом на момент судового розгляду даної справи вказана заява не розглянута.

В свою чергу, 24 березня 2016 року Кароліно-Бугазькою сільською радою прийнято рішення № 478-VII «Про скасування окремих рішень Кароліно-Бугазької сільської ради від 18 грудня 2014 року про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва», яким, зокрема, скасовано рішення Кароліно-Бугазької сільської ради № 2117-VI від 18 грудня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачеві.

Не погоджуючись з вказаним рішення сільради та допущеною нею бездіяльністю з не розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок щодо протиправності оскаржуваного рішення сільради та допущеної нею бездіяльності, а також необхідністю зобов'язати сільраду розглянути подану позивачем заяву про затвердження проекту землеустрою, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 4 ст. 118 ЗК України, відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Судовою колегією встановлено, що рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради від 18 грудня 2014 року № 2117-VI позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,063 га, розташованої на території Кароліно-Бугазької сільської ради.

Проте, рішення Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 478-VII від 24 березня 2016 року «Про скасування окремих рішень Кароліно-Бугазької сільської ради від 18 грудня 2014 року» скасовано вказане рішення, яким позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Так, надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є одним з етапів розгляду заяви громадянина про одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має на меті визначення меж земельної ділянки в натурі, а також з'ясування обставин, що можуть бути перешкодою для надання земельної такої ділянки громадянину.

При цьому, прийняття рішення про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок є лише початковим та обов'язковим етапом у визначеному чинним законодавством порядку передачі земельних ділянок у власність, який надає право громадянину звернутися до відповідних органів для виконання робіт з розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року у справі № 1-9/2009, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

В даному випадку, рішення сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за своєю правовою природою є індивідуальним актом застосування норм права (правозастосовчим актом індивідуальної дії), який за юридичними наслідками відноситься до правоконстатуючих актів (констатує факт надання згоди), є виконаним в силу самого факту його прийняття, а тому є таким, що вичерпав свою дію одночасно з його прийняттям.

Більш того, позивачем 06 жовтня 2015 року подано до сільради заяву з проханням затвердити підготовлений ним проект землеустрою, тобто належним чином виконано свої обов'язки, що покладені на нього рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради № 2117-VI від 18 грудня 2014 року.

Проте, в порушення вищесказаного, оскаржуваним рішенням сільради скасовано своє попереднє рішення, що вичерпало свою дію, внаслідок чого колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення сільради від 24 березня 2016 року.

Також, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, сільською радою допущено протиправну бездіяльність у зв'язку з не розглядом поданої позивачем заяви щодо затвердження проекту землеустрою від 06 жовтня 2015 року у встановлений двотижневий строк, а як наслідок, з метою належного захисту порушених прав позивача, колегія вважає за необхідне зобов'язати сільраду розглянути отриману заяву про затвердження проекту землеустрою у встановлений двотижневий строк, відповідно до вимог ч. 9 ст. 118 ЗК України.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов'язання сільради розглянути поданий позивачем проект землеустрою на найближчий сесії, так як строк розгляду відповідної заяви безпосередньо встановлений Земельним кодексом України, а тому колегія вважає змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції у цій частині.

Колегія не приймає посилання апелянта на певні недоліки у наданому сільраді позивачем проекті землеустрою, зокрема, посилання на відсутність належним чином оформленого висновку державної експертизи землевпорядної документації, як на підставу для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Так, з наявної в матеріалах справи копії висновку експертизи вбачається існування на ньому штампу «зауваження враховано», що на думку апелянта не передбачено чинним законодавством.

При цьому посилання апелянта на відсутність нормативного обґрунтування використання Держгеокадастром, як суб'єктом владних повноважень, певних печаток та штампів під час виконання покладених на нього обов'язків є безпідставними, так як позивач отримуючи відповідні висновки від суб'єкту владних повноважень не бере участі у їхньому оформленні та безумовно вважає їх належними.

В даному випадку, рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою сільрадою прийматиметься під час розгляду поданої позивачем заяви, так як в порушення вищезазначених вимог законодавства такий проект сільрадою не розглядався.

Також, колегією суддів не приймаються посилання апелянта на приватно-правовий характер спірних правовідносин, як на підставу для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Так, вищевказаними нормами встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність, користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання.

Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність, користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких відповідні органи приймають певне рішення.

Тому, на думку колегії, приймаючи рішення про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також рішення про скасування такого рішення, відповідач здійснює владні управлінські функції.

Аналогічна позиція також викладена в постанові Верховного суду України від 07 червня 2016 року у справі № 820/3507/15.

Також, колегія суддів не погоджується з посиланнями апелянта на пропуск позивачем встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду, як на підставу для залишення без розгляду заявлених ним позовних вимог, в частині визнання протиправною бездіяльність сільради з не розгляду у встановленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу та зобов'язання сільради розглянути на найближчій сесії наданий проект, з огляду на наступне.

Вказане посилання апелянт обґрунтовує тим, що право на звернення до суду з вищевказаними вимогами виникло у позивача після спливу встановленого двотижневого строку з моменту подання позивачем заяви до сільради про затвердження проекту землеустрою від 06 жовтня 2016 року, згідно вимог ч. 9 ст. 118 ЗК України.

Так, вирішуючи питання щодо дотримання особою строків звернення до адміністративного суду необхідно перевіряти всі обставини справи, так як встановлене законодавством обмеження доступу до суду певним строком не має абсолютного характеру та повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму.

Тому, колегія суддів вважає, що початком відліку строку звернення до суду із заявленими позовними вимогами є день прийняття оскаржуваного рішення сільради «Про скасування окремих рішень Кароліно-Бугазької сільської ради від 18 грудня 2014 року», тобто 24 березня 2016 року, безпосередньо зі змісту якого позивач дізнався про порушення своїх прав у межах спірних правовідносин, внаслідок чого ним не пропущено встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу проте із порушення норм процесуального права, що є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 липня 2016 року змінити, виклавши третій абзац її резолютивної частини у наступній редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області відносно не розгляду у встановленому порядку заяви ОСОБА_2 щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для індивідуального дачного будівництва, за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язати Кароліно-Бугазьку сільську раду Овідіопольського району Одеської області у двотижневий строк розглянути заяву ОСОБА_2 про задвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для індивідуального дачного будівництва, за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до положень ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України».

В решті - залишити постанову суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складання постанови у повному обсязі, згідно ст. 160 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 вересня 2016 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло