Справа № 802/561/16-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/561/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

29 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України (ДКС України) про визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо ненадання вмотивованої відповіді на заяву та невиконання рішення суду про перерахунок позивачу 5000,00 грн.; зобов'язання відповідача негайно надати позивачу вмотивовану відповідь на заяву і виконати рішення суду про перерахунок 5000,00 грн. та стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду і понесені витрати в розмірі 1100,00 грн., шляхом списання безспірної суми з рахунку ДКС України

13 липня 2016 року Вінницький окружний адміністративний суд прийняв постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Позивач в судове засідання 05 вересня 2016 року не з'явився, проте 29 серпня 2016 року через канцелярію Вінницького апеляційного адміністративного суду за вхідним №9966 від позивача надійшла заява з проханням відкласти розгляду апеляційної скарги у зв'язку перебуванням його з 31 серпня 2016 року по 25 вересня 2016 року на лікуванні за межами Вінницької області.

Вказане клопотання було задоволено судом апеляційної інстанції та відкладено розгляд апеляційної скарги на 29 вересня 2016 року.

Однак, 29 вересня 2016 року позивач також не з'явився, проте 26 вересня 2016 року через канцелярію Вінницького апеляційного адміністративного суду за вхідним №11396 надіслав заяву з проханням відкласти судове засідання у зв'язку з розглядом апеляційним судом Вінницької області 29 вересня 2016 року о 14 год. його справи.

Колегія суддів враховуючи вимоги ч. 1 ст. 122 КАС України, а також те, що явка сторін в судове засідання не визнавалась обов'язковою вважає вказане клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Вінницького міського суду від 22 вересня 2015 року у цивільній справі №127/19380/15-ц, яке набрало законної сили згідно з ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 24 листопада 2015 року, частково задоволено позов ОСОБА_2 та вирішено стягнути з держави України, шляхом безспірного списання Казначейством України коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, на користь ОСОБА_2 - 5000,00 грн., що становить розмір відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій Міністерства соціальної політики України щодо не виділення ОСОБА_2 щорічної путівки в 2014 році.

21 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ДКС України з заявою про виконання вищезазначеного судового рішення щодо стягнення на його користь коштів в сумі 5000 грн., до якої долучив виконавчий лист, виданий 10 грудня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області в цивільній справі №127/19380/15-ц, та необхідні документи.

Так, листом №5-13/464-1489 від 27 січня 2016 року ДКС України доведено до відома ОСОБА_2, що його заява щодо виконання виконавчого листа, виданого 10 грудня 2015 Вінницьким міським судом Вінницької області в справі №12/19380/15-ц, та додані документи зареєстровані в ДКС України 25 січня 2016 року за №Я-13-114 та прийняті до розгляду.

Позивач вважаючи, що відповідачем при розгляді його заяви від 21 січня 2016 року порушено вимоги ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" та допущено неправомірну бездіяльність звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції за результатами встановлених обставин дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України " Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Так, механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (зі змінами, у редакції від 13 листопада 2015, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) (Порядок №845).

Згідно із п. 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну).

Відповідно до п. 4 Порядку №845 органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку, розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження.

При цьому, п. 6 Порядку №845 визначено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

- заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній;

- оригінал виконавчого документа;

- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

- оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Виконавчі документи пред'являються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 8 Порядку №845 визначено, що органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку:

- приймають їх до розгляду та реєструють у відповідному журналі. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер;

- здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів;

- повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Відповідно до пп. 2 п. 35 Порядку №845 Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Відповідно до п. 36 Порядку №845, у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду. Орган Казначейства повідомляє зазначеному органу протягом п'яти робочих днів після надходження документів про їх надходження.

Орган прокуратури та орган державної влади, зазначені у пункті 36 цього Порядку, подають протягом 15 робочих днів органові Казначейства документи (відомості), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача. Після закінчення такого строку орган Казначейства надсилає протягом п'яти робочих днів до Казначейства зазначені документи (відомості) (пункт 37 Порядку №845 ).

Пунктом 38 Порядку №845 встановлено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Так, відповідно до п. 39 Порядку №845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або рішенням про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету.

Як встановлено судом першої інстанції, заява ОСОБА_2 від 21.01.2016 щодо виконання виконавчого листа, виданого 10.12.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області в справі №12/19380/15-ц, та додані до неї документи зареєстровані в ДКС України 25.01.2016 року за №Я-13-114 та прийняті до розгляду, про що повідомлено позивача листом відповідача від 27.01.2016 за №5-13/464-1489.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем при прийняті та розгляді заяви ОСОБА_2 від 21.01.2016 дотримано вимоги, визначені Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що свідчить про відсутність протиправної бездіяльності з боку відповідача.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність посилань позивача на порушення відповідачем під час розгляду його заяви від 21 січня 2016 року вимог ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", оскільки позивачем до ДКС України подавалась відповідна заява та виконавчий лист саме на підставі Порядку №845, а не відповідно до Закону України "Про звернення громадян", який не регулює в даному випадку правовідносини, що виникли між сторонами щодо виконання рішення суду.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та понесених витрат у розмірі 1100 грн., з огляду на наступне.

Так, ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у своїй Постанові "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

У вимозі про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, підстави (причини) в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно особі, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Враховуючи те, що за наслідком розгляду даної адміністративної справи судом не встановлено в діях відповідача неправомірної бездіяльності, а відтак відсутні підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Крім того, враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, то відсутні підстави для відшкодування позивачу понесених ним судових витрат.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Боровицький О. А. Сапальова Т.В.