Справа № 490/13287/13-а
Суддя: Подзігун Г. В.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/506/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

05 вересня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Константиновському О. Г.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Кушнір А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 2, 7-12, 70, 71, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва № 27/5 від 16.10.2013 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/13287/13-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Константиновському О. Г.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Кушнір А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача (далі - УПФУ, Управління), в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати незаконним та скасувати рішення Управління № 27/5 від 16.10.2013 року про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, а також зобов'язати Управління призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що, маючи відповідно ч. 1 п «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 2 право на пенсію за віком на пільгових умовах, 26 вересня 2013 року звернувся до відповідача з заявою про її призначення.

В свою чергу, відповідач оскаржуваним рішенням неправомірно, на думку позивача, відмовив йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, посилаючись на недостатність у ОСОБА_1 пільгового стажу.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2015 року та додатковою постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2015 року, які було залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2015 року, позов задоволено: визнано незаконним та скасовано рішення № 27/5 від 16.10.2013 року, а також зобов'язано Управління призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2016 року постанову Центрального районного суду м. Миколаєва та ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв'язку з чим ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Подзігун Г. В. від 24 червня 2016 року справу прийнято до провадження і призначено до розгляду в судове засідання.

Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують пільговий стаж позивача, зокрема, уточнюючих довідок про характер виконуваної роботи, а записи у трудовій книжці, на її думку, не можуть доводити наявність у позивача пільгового стажу.

Вивчивши доводи позову та письмових заперечень, дослідивши матеріали та обставини справи, заслухавши пояснення сторін, допитавши у судовому засіданні свідків, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Наказом № 119-к від 02 липня 1976 року був зарахований арматурником-зварювальником в механізований цех тресту «Миколаївжитлобуд», звідки звільнений 11 листопада 1976 року у зв'язку з призовом до лав Радянської Армії, в якій пройшов строкову службу в період з 11 листопада 1976 року по 21 листопада 1978 року.

Наказом № 103 від 09 грудня 1978 року він був прийнятий з 11 грудня 1978 року на роботу електрозварником 4 розряду в автомайстерню автобази тресту «Миколаївсільбуд».

Наказом № 52 від 01.03.1981 року позивачу присвоєний 2 розряд газозварника.

Як слідує з пояснень допитаних у судовому засіданні свідків та підтверджується дослідженою у судовому засіданні трудовою книжкою позивача, з 09 січня 1982 року ОСОБА_1 був переведений на посаду водія бензовозу в другу автоколону тресту «Миколаївсільбуд», який з 12 серпня 1986 року перейменовано на АТП-1461 об'єднання «Миколаївоблагробуд».

Наказом № 16 від 25 лютого 1991 року позивач звільнений з роботи за власним бажанням.

З 20 травня 1991 року по 25 червня 1991 року позивач працював за строковим трудовим договором газоелектрозварником 4 розряду в Миколаївському міжгосподарському пусконалагоджувальному управлінні тресту «Миколаївагроспецмонтаж». Звільнений, у зв'язку із закінченням договірного строку.

Записами у трудовій книжці позивача також підтверджено, що з 01 листопада 1991 року по 01 грудня 1991 року позивач працював сезонним кочегаром в Миколаївській середній школі №2; з 01 липня 1992 року позивач прийнятий на роботу електрогазозварником 4-го розряду в підприємство «Укрпрофтур» «Автобаза «Турист», звідки звільнений за власним бажанням 21 грудня 1992 року; з 14 січня 1993 року по 15 лютого 1995 року ОСОБА_1 працював газоелектрозварником на підприємстві «Миколаївська кінноспортивна база»; з 27 квітня 1995 року по 10 травня 1996 року позивач працював газоелектрозварником на підприємстві «Миколаївкоопавтомах»; з 06 травня 1998 року по 29 лютого 2000 року позивач працював газоелектрозварником в агрофірмі «Світязь»; з 02 березня 2000 року по 31 грудня 2000 грудня позивач працював слюсарем-ремонтником з виконанням газоелектрозварних робіт в МПКФ «Спируліна ЛТД»; з 04 листопада 2003 року по 10 лютого 2004 року ОСОБА_1 виконував обов'язки газоелектрозварника на «Миколаївському спеціалізованому автотранспортному підприємстві 1402»; з 13 лютого 2007 року по 11 січня 2010 року позивач працював електрогазозварником в ДП ВАТ «Миколаївський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» філія «Варварівська ДЕД».

26 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсій за віком на пільгових умовах (робота за Списком № 2), проте 16 жовтня 2013 року Управління своїм рішенням № 27/5 відмовило позивачу в призначенні йому пенсій за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу роботи із шкідливими умовами праці за Списком № 2.

Із оскаржуваного рішення вбачається, що на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 досяг віку 55 років, у зв'язку з чим для призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку йому необхідно мати 12 років 6 місяців стажу роботи на посадах, передбачених Списком № 2.

В той же час, рішенням встановлено, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 за Списком № 2 становить 2 роки 10 місяців 28 днів, що недостатньо для призначення пільгової пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Позивач із такою позицією Управління не погоджується, у зв'язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в поряду встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 18 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на час звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії, йому виповнилося 55 років та він мав більше 25 років робочого стажу, з яких спеціальний стаж складає 12 років 6 місяців та 29 днів, що підтверджується записами в трудовій книжці.

Разом з цим, відповідно до довідки № 195 від 17 вересня 2013 року, ОСОБА_1 працював повний робочий день в філії «Варварівська ДЕД» ДП «Миколаївський облавтодор» у період з 13 лютого 2007 року по 11 січня 2010 року (2 роки 10 місяців 28 днів) на посаді електрогазозварника 5 розряду, що передбачена Списком № 2 розділ ХХХІІІ, пункт 33 код КП 7212.1, підстава: ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і роз'яснення Мінпраці України від 16 грудня 1999 року 01-03/2586-02-6 «Про порядок нарахування стажу роботи для призначення пільгових пенсій за підсумками атестації робочих місць».

Крім цього, 17 вересня 2013 року УПФ України в Центральному районі м. Миколаєва звернулось до ВТФ «Фанагорія» з проханням надати довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком по Списку № 2 ОСОБА_1 за період з 11 грудня 1978 року по 03 січня 1988 року, який працював в автобазі треста «Миколаївсільбуд» газоелектрозварником, проте 26 вересня 2013 року ТДВ ВТФ «Фанагорія» своїм листом № 62 повідомило, що надати вищезазначену довідку не є можливим, оскільки на їх підприємстві не збереглися архівні документи, а саме особові картки робітників та накази по кадрам.

За такого, у судовому засіданні, на виконання п. 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, були допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які працювали разом з позивачем у тресті «Миколаївсільбуд».

Вказані свідки зазначали у судовому засіданні, що позивач дійсно працював разом із ними на вищезазначеному підприємстві з 1978 року по 1982 рік - зварювальником, після чого до 1991 року працював водієм бензовозу, що, на думку суду, свідчить про те, що ОСОБА_1 протягом цього часу виконував роботу за Списком № 2.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в трудовій книжці позивача з урахуванням показань свідків є всі необхідні відомості, які підтверджують його трудовий стаж, що надає право на отримання пільгової пенсії відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність відомостей про проведення атестації робочих місць, оскільки контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення цих списків покладаються на органи Державної експертизи умов праці.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що не проведення атестації робочих місць не позбавляє права позивача на призначення пільгової пенсії, з огляду на те, що факт зайнятості позивача на роботах зі шкідливими умовами праці підтверджувався записами в трудовій книжці, яка відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є основним документом, що свідчить про наявність трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також показаннями свідків.

Окрім того, суд також звертає увагу на те, що Порядок № 442, на який посилається відповідач, було затверджено 01 вересня 1992 року, у зв'язку з чим він взагалі не може бути застосований до спірних правовідносин за період роботи позивача до 1992 року.

За такого, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями за умови підтвердження лише документами відповідних умов праці за час виконання роботи, і це не покладається у залежність від проведення атестації робочих місць у цей період.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв'язку з чим слід визнати незаконним та скасувати рішення № 27/5 від 16.10.2013 року, а також зобов'язати Управління призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

Керуючись ст. ст. 2, 7-12, 70, 71, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва № 27/5 від 16.10.2013 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН