Справа № 336/2674/16-а(2-а/336/145/2016)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2016 рокусправа № 336/2674/16-а(2-а/336/145/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Щербак А.А.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на загальних умовах у відповідності ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 18 листопада 2015 року. Зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 18 листопада 2015 року відповідно до частини 2 статті 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що з 06 січня 2010 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, по списку №2 у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Після призначення позивачу пенсії за віком він продовжував працювати. Оскільки 05 січня 2012 року позивачу виповнилось 60 років, 06 січня 2012 року позивач отримав право на призначення пенсії за віком на загальних підставах. Таким чином, позивачу має бути призначена пенсія за віком на загальних підставах відповідно до статті 26, частини 2 статті 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

У відповідності до вимог статті 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя, з 06.01.2010 року йому призначено пенсію у відповідності до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку, як працівнику, який працював на роботах із шкідливими і важким умовами праці.

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

18.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення, нарахування та виплату пенсії відповідно до статті 26 з ураухванням частини 2 статті 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 23.11.2015 за № 237/Г-1 УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки, як вважає Управління, він вже отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і станом на 01.09.2015 року розмір пенсії розраховано відповідно до ст.ст. 25, 27, 40 Закону № 1058.

Відповідно до пункту 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII за цим Законом призначаються такі види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З положення наведеної статті вбачається, що нею передбачений механізм переведення з одного виду пенсії на інший, в той час, як позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення в межах одного виду пенсії.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Тобто, законодавець надав вичерпний перелік видів пенсій, які можуть бути призначені особі відповідно до Закону №1058.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-IVособи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та звернувся до відповідача з заявою про призначення йому того самого виду пенсії: пенсії за віком на умовах і в порядку, передбаченому частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка не передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії .

Так, пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону №1058, а Закон №1788 визначає лише право особи на пільгову пенсію.

При цьому, доводи позивача про наявність у нього права на призначення пенсії за віком з урахуванням вимог статей 26 та 40 Закону №1058 у зв'язку з тим, що він продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вказана обставина дає право позивачу на перерахунок пенсії, а не на її повторне призначення.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи №809882 наявні заяви позивача про перерахунок пенсії за віком від 11.01.2012, 21.02.2014, 06.10.2014.

УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя на підставі вищевказаних заяв та керуючись частиною 4 статті 42 Закону №1058 позивачу були проведені відповідні перерахунки його пенсії.

Так, за заявою позивача від 06.10.2014 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 02.10.2014.

Даний перерахунок пенсії проведено із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 Закону №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону №1058 враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії (частина 4 статті 42 Закону №1058).

У зв'язку із тим, що позивач не працює з 01.10.2014, ним було заповнено заяву про перерахунок пенсії 06.11.2014.

Отже, позивачу вже була призначена пенсія за віком, яка неодноразово перераховувалась за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та після останнього перерахунку пенсії позивач не працював.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2016 року у справі № 336/2674/16-а (2-а/336/145/2016) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та, відповідно до статті 183-2 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: А.А. Щербак