Справа № 826/6986/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2016 року 16:45 № 826/6986/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна»
доМіжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі по тексту - відповідач, МГУ ДФС), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 12.04.2016 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства та прийняте на їх підставі податкове повідомлення - рішення є необґрунтованими і протиправними.

Відповідач проти позову заперечував та зазначив, що у результаті проведення камеральної перевірки, встановлено завищення задекларованої суми від'ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку.

В судовому засіданні сторони подали клопотання про розгляд справи без їхньої участі, а тому суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У період з 18.02.2016 по 21.03.2016 посадовою особою відповідача було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» у податковій звітності з податку на додану вартість від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платнику у банку за січень 2016 року.

За результатами перевірки 21.03.2016 складено акт №318/28-10-40-50, яким встановлено, що при відображенні позивачем у декларації за січень 2016 показників:

занижено суми залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 21 декларації) на суму 3671839,00 грн. (за даними платника 23628498,00 грн., за даними перевірки 6000337,00 грн.);

завищено задекларовану суму бюджетного відшкодування в порушення абзацу «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки відповідачем 12.04.2016 складено податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3671839,00 грн.

Вважаючи рішення податкового органу протиправними, ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» звернулось з відповідним позовом до суду.

Як вбачається із матеріалів справи, заявлена сума бюджетного відшкодування за січень 2016 виникла за рахунок коригування умовно нарахованих позивачем податкових зобов'язань у січні 2016 у сумі 3723759,00 грн. до податкових накладних, виписаних у жовтні - грудні 2015, що призвело до виникнення від'ємного значення суми податкових зобов'язань (р. 9 декларації з ПДВ за січень 2016) у розмірі 3673458,00 грн. (т. 1 а.с. 60-61).

Так, з урахуванням змін, внесених до статті 198 Податкового кодексу України з 01.07.2015 податковий кредит звітного періоду формується платником податку із сум податку на додану вартість, нарахованих (сплачених) при придбанні товарів/послуг незалежно від напрямку їх використання (в оподатковуваних чи неоподатковуваних операціях).

Пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України) закріплено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

На підставі наведених положень ПК України відповідачем зроблено висновок, що при реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних за жовтень - грудень 2015, позивачем не здійснювалась сплата ПДВ на рахунок в системі електронного адміністрування.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України закріплено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.7 названої статті платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Тим часом, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII була запроваджена система електронного адміністрування ПДВ.

Пунктом 2001.1 статті 2001 ПК України передбачено, що система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:

суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України;

суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 2001.3 статті 2001 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2001.3 статті 2001 ПК України платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (SНакл), обчислену за такою формулою:

?Накл = ?НаклОтр + ?Митн + ??ПопРах + ?Овердрафт - ?НаклВид - ?Відшкод - ?Перевищ.

За результатами аналізу наведених положень, суд приходить до висновку, що на законодавчому рівні закріплені такі вимоги бюджетного відшкодування податку на додану вартість:

значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, є від'ємним;

суми ПДВ фактично сплачена у попередніх та звітному періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України;

сума, заявлена до відшкодування, не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 ПК України на момент отримання контролюючи органом податкової декларації.

Як встановлено судом позивач були дотримані всі вимоги для отримання бюджетного відшкодування, а саме:

значення між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту (р. 19 декларації складає «-» 13718444,00 грн.;

сума ПДВ фактично сплачена у попередніх та звітному періодах постачальникам товарів/послуг;

сума, заявлена до відшкодування, не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 ПК України на момент отримання контролюючи органом податкової декларації.

Слід зазначити, що відповідачем в акті перевірки зазначено, що при відображенні позивачем у декларації за січень 2016 суми від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту в сумі 13718444,00 грн. (р. 19 декларації), порушень не встановлено (т. 1 а.с. 17 зворот).

Крім того, на момент подання декларації з ПДВ сума, обчислена відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 ПК України, складала 19850792,50 грн. (т. 2 а.с. 25).

Таким чином, сума у розмірі 11389946,00 грн., заявлена до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р. 20.2.1 декларації) є меншою від тієї, що була обчислена відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 ПК України на день подання позивачем податкової декларації.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення від 12.04.2016 № є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували твердження позивача, відповідач суду не надав.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 12.04.2016 №.

3. Стягнути з Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» () судові витрати в сумі 82616 вісімдесят дві тисячі шістсот шістнадцять) грн. 38 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський