Справа № 702/933/16-а
Суддя: Ротаєнко Д. С.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №702/933/16-а
Провадження №2а/702/37/16
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(вступна та резолютивна частини)
28 вересня 2016 року м.Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді: Ротаєнко Д.С.

при секретарі: Шковира А.М.

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Уманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов"язання вчинити дії,
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов задоволити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про відмову ОСОБА_1 у призначенні їй пенсії відповідно до п.3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 16.08.2016 року.
Зобов`язати Уманське об"єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області прийняти рішення про призначення з 01.04.2016 року пенсії ОСОБА_1 на підставі п.3 Розділу ХV Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Стягнути з Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн 21 коп.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з моменту отримання копії повного тексту постанови.
Суддя: Д. С. Ротаєнко

Справа №702/933/16-а
Провадження №2а/702/37/16
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2016 року м.Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді: Ротаєнко Д.С.

при секретарі: Шковира А.М.

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Уманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов"язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
Позивач 29.08.2016 року звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дії та зобов"язання вчинити дії. Підставою для звернення вважає те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Доказом чого служить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області 19 листопада 2015 року. Їхній шлюб було зареєстровано 02 лютого 1986 року Конело-Попівською сільською радою Жашківського району Черкаської області, про що 02.02.1986 року видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 . Повторно шлюб вона не реєструвала. За життя її чоловік в період з 18 серпня 1987 року до 05 жовтня 1987 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримав дозу опромінення. Внаслідок чого отримав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Крім того, її чоловік став інвалідом II групи внаслідок захворювання, повязаним із участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 11.04.2016 року вона звернулась до Монастирищенського відділу обслуговування громадян Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області із заявою про призначення їй пенсії, як дружині військовослужбовця, який помер внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Листом від 19.04.2016 року року №1181/04 Монастирищенський відділ обслуговування громадян Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області повідомив про неможливість призначення їй пенсії, так як померлий не набув статусу військовослужбовця, так як був призваний на військові збори. Вона оскаржила дану відмову органу Пенсійного фонду України до суду. Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13.05.2016 року у справі №702/498/16-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року, дії відповідача визнано протиправними та зобов`язано розглянути її заяву від 11 квітня 2016 року про дострокове призначення пенсії і прийняти рішення. Вона звернулась до відповідача із заявою про виконання рішення суду, на що Відповідач повідомив листом від 25.08.2016 року №9658/09 про те, що після розгляду її заяви та документів їй 16.08.2016 року було відмовлено в призначені пенсії, з тих самих підстав що й попереднього разу. Вважає дії відповідача протиправними з наступних підстав. Відповідно до абзацу шостого п.3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дружини, якщо вони не взяли повторний шлюб, військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли після звільнення із служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення жінками-50 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років для жінок. Аналогічні положення містяться і в ст.16 Закону України "Про пенсійне забезпечення": дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького рядового складу органів внутрішніх справ, які померлі; (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків ) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконання інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років. Згідно Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", громадяни України поділяються на такі категорії, а саме:-військовозобов`язані-особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави. Військовозобов`язані, призвані на збори, зараховуються до особового складу Збройних Сил, на них розповсюджується дія військового Статуту і вони несуть військові обов`язки. Відповідно до ст.10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань. Пунктом 5 ст.1 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" визначено загальні визначення категорій громадян, які перебувають або перебували на військовій службі. Закон України "Про Статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є спеціальним законом, який визначає статус окремої категорії громадян, у зв`язку з певними обставинами. Оскільки, ОСОБА_2 в цей період проходив військову службу, то на нього розповсюджувалася дія військового статуту. Весь час знаходження на зборах, він перебував на території військової частини. З огляду на викладене вважає, що відмова Відповідача призначити пенсію їй є незаконною, у звязку із чим вона змушена звернутись до суду. Просить визнати протиправними дії Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області у відмові їй, ОСОБА_1 , у призначенні їй пенсії відповідно до п.3 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зобов`язати Уманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області призначити їй, ОСОБА_1 , пенсію, відповідно до п.3 Розділу XV "Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, як дружині військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, починаючи з 11 квітня 2016 року та просить справу розглядати без її участі.
09.09.2016 року на адресу суду від Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області надійшло заперечення, відповідно до якого управління позов не визнає, вважає його безпідставним і необгрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні повністю, виходячи з наступного. Позивач звернулася в управління з заявою відповідно до Закону України «Про звернення громадян» про призначення пенсії відповідно до п.3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п.3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками-50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок. Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює питання подання та оформлення документів для призначення/перерахунку пенсії є Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі-Порядок). Відповідно до п.4.1 вказаного Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою у відповідності з додатком №2. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший підлягають реєстрації, а особі, яка звернулася до територіального органу, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі. При прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, зміст і належне оформлення наданих документів, копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі, (п.4.2 Порядку). Рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії оформляєтьсяпротоколом, візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (п.4.3 Порядку). Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку). Таким чином, призначенню пенсії передує цілий ряд процесуальних дій, однією з яких є обов`язкове звернення пенсіонера до територіального органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії встановленого зразка та пакетом документів, які підтверджують право на відповідний вид пенсії. Однак, на порушення зазначеного, позивач з такою заявою в управління не зверталася та відповідний пакет документів на підтвердження права на пенсію відповідно до п.3 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не надавала. Зазначене вище підтверджується заявою позивача від 11.04.2016 року, з якою вона звернулася до управління (копія- додається). Зі змісту вказаної заяви вбачається, що жодних документів на підтвердження права на отримання пенсії позивач управлінню не надавала, паспортні дані особи в повній мірі не зазначені (дата народження, що унеможливлює встановити вік особи, визначення якого в даному випадку є однією з підстав для встановлення права на пенсію, паспорт, серія, ідентифікаційний код, підтвердження відомостей що особа в повторний шлюб не вступала, тощо) та оригіналом не підтверджені, як це передбачено Порядком. Однак, позивач не позбавлений права на звернення до управління з заявою про призначення пенсії та відповідним пакетом документів. З урахуванням наведеного, звернення позивача до суду з вимогою про зобов`язання призначити пенсію є передчасним. Відповідно до ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції-переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод. Оскільки, управління не відмовляло у призначення пенсії, та позивач не позбавлений права на звернення до управління з заявою про призначення пенсії та відповідним пакетом документів, то порушення прав позивача або перешкод в їх реалізації не було. Окрім того, з матеріалів, доданих до адміністративного позову, не вбачається чи достатньо в позивача страхового стажу (в даному випадку 20 років) для визначення права на пенсію. Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Відповідно до пп.2 п.2.1 Порядку на підтвердження страхового стажу за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі-відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі-реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (далі-Положення), а у разі необхідності-за формою згідно з додатком 3 до Положення. Згідно записів трудової книжки, страховий стаж позивача до 01.01.2004 становить 17 повних років. Таким чином, згідно доданих до адміністративного позову матеріалів, неможливо встановити достатній страховий стаж та підтвердити право позивача на пенсію відповідно до п.3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В даному випадку, обчислення страхового стажу належить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду. Окрім вищезазначеного, позивач уже зверталася до суду з аналогічним позовом. Постановою Монастирищенського районного суду від 13.05.2016 по справі №702/498/16-а, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії управління щодо відмови в призначенні пенсії відповідно до п.3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язано управління розглянути заяву позивача від 11.04.2016 року і прийняти рішення з урахуванням встановлених судом обставин справи. Заява позивача про призначення пенсії від 11.04.2016 управлінням розглянута, та за результатами її розгляду прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. Таким чином, по даному спору є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до п.4 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами. Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України інші органи державної влади, в т.ч. судові, не можуть перебирати на себе повноваження та здійснювати функції державних органів. Верховний Суд України у ряді судових рішень неодноразово вказував на те, що суди не вправі підміняти собою органи державної влади з питань їх компетенції. Зазначене вище, підтверджується і постановою Вищого адміністративного суду від 20.08.2015 по справі №К/9991/359641/11, в якій зазначено, про те, що при призначенні пенсії органи Пенсійного фонду наділені дискреційними повноваженнями, а тому суд може лише зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення з урахуванням встановлених судом обставин.Процесуальні права та обов`язки осіб, які беруть участь у розгляді справи, встановлюються нормами процесуального законодавства, у порядку якого розглядається спір. Так, процесуальні права відповідача в адміністративному процесі встановлені ст.ст.49, 51 КАС України. До них належать, зокрема, право заявляти клопотання. Форма та зміст клопотання КАС України не встановлені. Особи, які беруть участь у справі, здійснюють зазначені процесуальні права як під час судового розгляду справи, так і поза межами судового засідання, а суд забезпечує здійснення цих прав як процесуальними засобами, так і належним виконанням вимог законодавства, що регулює рух справи поза межами судового процесу. З урахуванням наведеного, з метою правильного та всебічного вияснення обставин справи для прийняття обгрунтованого рішення, просять розглянути справу за загальними правилами КАС України та закрити провадження у справі.
У судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала повністю, просить її задоволити та підтримала обставини, викладені у позовній заяві.
У судовому засіданні представник відповідача Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаські області позовну заяву не визнав повністю, підтримав надане заперечення та просить відмовити у задоволенні позову, так як позивач не має права на призначення їй пенсії відповідно до п.3 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Додатково пояснив, що позивачем надано всі документи для підтвердження стажу та заяву відповідного зразка в тому числі, але її чоловік був лише на військових зборах і тому їй відмовили в призначенні пенсії.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного:
Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13.05.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області встановлено, що позивач ОСОБА_1 має право на призначення їй дострокової пенсії відповідно до п.3 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Тому право на призначення пенсії позивачу відповідно до п.3 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено судовим рішенням і повторному доказуванню не підлягають.
Згідно ч.3 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що дружини військовослужбовців, які померли від захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Відповідно до ст.16 Закону України «Про пенсійне забезпечення», військовослужбовці, особі начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконання: інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язки чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконання інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки-після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки-після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до п.3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.32копія відповіді Управління позивачу) з підстав, що вона не набула права на пенсію, так як її чоловік був лише призваний на військові збори, а не з підстав, зазначених відповідачем у запереченнні-що нею не дотримано вимог щодо форми поданої заяви та відсутності документів.
Разом з тим, з досліджених у судовому засіданні документів пенсійної справи, судом встановлено, що позивачем надано всі необхідні документи для призначення їй пенсії, в тому числі заява відповідного зразка, у неї є наявний необхідний трудовий стаж, вона не зареєструвала повторно шлюб після смерті чоловіка та має відповідний вік для призначення пенсії відповідно до п.3 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є спеціальним законом, який застосовується до спірних правовідносин та Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які чітко визначають коло осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до яких відносився і чоловік позивача, а також право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Таким чином, суд вважає, що дії та рішення Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 16.08.2016 року є протиправними щодо відмови в призначенні позивачу дострокової пенсії з підстави відсутності у її чоловіка статусу військовослужбовця, оскільки таке право ОСОБА_1 закріплене законом та підтверджене доказами, наявними в матеріалах справи. Про правильність тлумачення діючого законодавства свідчить і судова практика: ухвала ВАСУ від 19.06.2014 року у справі №411/543/13-а, від 29.05.2014 року в справі № к/9991/6248/12-с, від 20.05.2014 року у справі № к/9991/4251/12-с та інші. Отже, позовні вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними підлягають задоволенню.
Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає необхідним, на підставі ч.2 ст.11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 16.08.2016 року, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії, яке призвело до порушення прав позивача на своєчасне отримання пенсії, без скасування якого вирішити спір по суті є неможливим.
Відповідно до останньої судової практики Вищого адміністративного суду України (Поставнова від 18 червня 2015 року К/800/54600/14 та інші) та Київського апеляційного адміністративного суду повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 2 частини 1 цієї норми у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.
Разом з тим, згідно із ч.2 ст.162 КАС України, суд може прийняти іншу, ніж зазначена у п.п.1-8 ч.2 цієї статті постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, виходячи з чого резолютивна частина постанови має бути викладена в редакції, що гарантує виконання судової постанови та отримання позивачем призначення пенсії.

Відповідно до ст.1 «Захист власності» Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності

інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.»

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.»

При вирішенні даного спору, враховуючи рішення суду від 13.05.2016 року в справі № 702/498/16-а, яким встановлено право позивача на отримання пенсії, та прийнятого рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії саме з підстави відсутності в неї такого права, свідчить про той факт, що відповідач зловживає своїми дискреційними повноваженнями, а тому суд вважає за необхідне прийняти рішення, яким зобов"язати відповідача прийняти рішення про призначення з 01.04.2016 року пенсії ОСОБА_1 на підставі п.3 Розділу ХV Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З урахуванням зазначених обставин, суд вважає за необхідне задоволити частково позовні вимоги, змінивши визначення способу захисту порушеного права.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області..
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколом, Законами України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.8, 9, 10, 11, 12, 18, 21, 69, 71-72, 86, 94, 99, 159, 160, 162, 163, 256 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов задоволити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про відмову ОСОБА_1 у призначенні їй пенсії відповідно до п.3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 16.08.2016 року.
Зобов`язати Уманське об"єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області прийняти рішення про призначення з 01.04.2016 року пенсії ОСОБА_1 на підставі п.3 Розділу ХV Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Стягнути з Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн 21 коп.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з моменту отримання копії повного тексту постанови.
Суддя: Д. С. Ротаєнко
Повний текст постанови виготовлено 29.09.2016 року