Справа № 823/844/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року справа № 823/844/16

м. Черкаси

12 год. 21 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Катеринопільський відділ Держгеокадастру у Черкаській області, про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_2 (далі-позивач) з позовною заявою до Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області (далі-відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Катеринопільський відділ Держгеокадастру у Черкаській області, у якій просить зобовязати відповідача прийняти рішення щодо виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) позивачеві, у розмірі 4,00 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0249652, та свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Катеринопільською державною нотаріальною конторою від 17.02.2015.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАМ 271316 ОСОБА_2 успадкувала від своєї сестри ОСОБА_3 права на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у власності КСП «Вільна Україна» за адресою смт. Катеринопіль Катеринопільського району Черкаської області, розміром 4,00 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату серії ЧР № 0249652, виданого Катеринопільською районною державною адміністрацією та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 14.11.1997 за № 8239. Проте, у звязку з тим, що у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності КСП «Вільна Україна» встановлено запис, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0249652 зареєстровано на імя ОСОБА_4, відповідач відмовляється видати розпорядження про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки (пай) загальною площею 2,7655 га в адміністративних межах Катеринопільської селищної ради за межами населеного пункту на підставі вказаного сертифікату.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі.

Катеринопільська районна державна адміністрація Черкаської області у судове засідання свого представника не направила, надала до суду заяву, якою просила розглядати справу за відсутності її представника. В письмових запереченнях наданих до суду, зазначила, що 24.02.2015 до Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області із заявою про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки (пай) № 275 загальною площею 2,7655 га в адміністративних межах Катеринопільської селищної ради за межами населеного пункту згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0249652 звернулася ОСОБА_2, зазначивши, що сертифікат належав її сестрі ОСОБА_3. При проведенні перевірки списків громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) відповідно до Державного акта на право колективної власності КСП «Вільна Україна» та книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності КСП «Вільна Україна» встановлено запис, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0249652 зареєстровано на імя ОСОБА_4. Листом від 03.04.2015 № 269/01-15 Катеринопільська районна державна адміністрація Черкаської області, повідомила заявника, що у звязку із розбіжностями у наданих документах, які були виявлені під час розгляду заяви, у Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області немає підстав видати розпорядження про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки (пай) № 275 загальною площею 2,7655 га в адміністративних межах Катеринопільської селищної ради за межами населеного пункту.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у судове засідання також не прибув, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву, якою просив розглядати справу за відсутності представника - Катеринопільського відділу Держгеокадастру у Черкаській області.

Заслухавши пояснення та доводи представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив.

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАМ 271316 ОСОБА_2 успадкувала від своєї сестри ОСОБА_3 права на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у власності КСП «Вільна Україна» за адресою смт. Катеринопіль Катеринопільського району Черкаської області, розміром 4,00 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату серії ЧР № 0249652, виданого Катеринопільською районною державною адміністрацією та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 14.11.1997 за № 8239.

24.02.2015 ОСОБА_2 звернулася до Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області із заявою про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки (пай) загальною площею 2,7655 га в адміністративних межах Катеринопільської селищної ради за межами населеного пункту на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0249652.

При проведенні перевірки списків громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) відповідно до Державного акта на право колективної власності КСП «Вільна Україна» та книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності КСП «Вільна Україна» встановлено запис, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0249652 зареєстровано на імя ОСОБА_4.

В подальшому, листом Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області, позивача повідомлено, що у звязку із розбіжностями у наданих документах, які були виявлені під час розгляду заяви щодо виділення земельної ділянки, у Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області немає підстав видати розпорядження про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки (пай) загальною площею 2,7655 га в адміністративних межах Катеринопільської селищної ради за межами населеного пункту на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0249652.

Позивач вважаючи, що Катеринопільською районною державною адміністрацією Черкаської області порушено її право на отримання в натурі (на місцевості) земельної ділянки (пай), звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає, що організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначає Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року № 899-IV (далі-Закон № 899-IV) .

Відповідно до ст. 2 Закону № 899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є:

свідоцтво про право на спадщину;

посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай);

рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п'ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Зокрема ст. 3 Закону № 899-IV, зазначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).

Відповідно до ст. 5 Закону № 899-IV встановлено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості):

розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку;

приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості);

уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);

уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);

укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету;

сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо;

надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);

розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом;

оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку;

приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Так, підставою для відмови видати розпорядження про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки (пай) загальною площею 2,7655 га в адміністративних межах Катеринопільської селищної ради за межами населеного пункту на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0249652, стало те, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0249652 зареєстровано на дівоче імя спадкодавця ОСОБА_4.

Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 01.08.2016 в цивільній справі № 698/599/16-ц встановлено факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0249652 виданий на підставі рішення Катеринопільської районної державної адміністрації від 07 липня 1997 року за № 298 та зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 14 листопада 1997 року за № 8239 на ОСОБА_3, був виданий відповідно до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що додається до державного акту на право колективної власності на землю виданого КСГП «Вільна Україна» Катеринопільської селищної ради народних депутатів Катеринопільського району, Черкаської області серії ЧР № 8-13 від 26 вересня 1995 року під № 198, в якому прізвище члена колективного сільськогосподарського підприємства було помилково зазначено як її дівоче прізвище ОСОБА_4.

Також встановлено факт, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0249652, зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 14 листопада 1997 року за № 8239, виданий на ім'я ОСОБА_3, за життя належав ОСОБА_5, яка померла 09.05.2000. актовий запис про смерть від 10.05.2000 року № 32.

Вказане рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області в цивільній справі № 698/599/16-ц набрало законної сили 12.08.2016.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права (постанова Верховного Суда України від 01.06.2010 р.).

За загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві. Водночас Суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших законодавчих приписів, ніж ті, про які зазначає позивач.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

З урахуванням всіх фактичних обставин у справі, та для повного та всебічного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Оскільки, рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 01.08.2016 в цивільній справі № 698/599/16-ц встановлено факт, що в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0249652 виданого ОСОБА_3, відповідно до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що додається до державного акту на право колективної власності на землю виданого КСГП «Вільна Україна» Катеринопільської селищної ради народних депутатів Катеринопільського району, Черкаської області серії ЧР № 8-13 від 26 вересня 1995 року під № 198, в якому помилково зазначено дівоче прізвище - ОСОБА_4.

Тому, з вищенаведених підстав, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобовязати Катеринопільську районну державну адміністрацію Черкаської області повторно розглянути питання щодо виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) ОСОБА_2, у розмірі 4,00 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0249652 та свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Катеринопільською державною нотаріальною конторою від 17.02.2015 з урахування рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 01.08.2016 № 698/599/16-ц.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 11,86, 94,159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобовязати Катеринопільську районну державну адміністрацію Черкаської області повторно розглянути питання щодо виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) ОСОБА_2, у розмірі 4,00 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0249652 та свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Катеринопільською державною нотаріальною конторою від 17.02.2015 з урахування рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 01.08.2016 № 698/599/16-ц.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 28.09.2016