Справа № 815/4160/16
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4160/16
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.

при секретарі Вітер А

за участю сторін:

представника позивача Споришева М.О. (згідно ордеру та угоди)

представника відповідача Стрілець О.Т. (згідно довіреності),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним наказу від 08.07.2016 року, зобов`язання вжити заходів щодо звільнення в запас, у зв`язку з закінченням терміну дії Контракту

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 08.07.2016 року № 135 полковника ОСОБА_2 в частині продовження терміну військової служби до оголошення рішення про демобілізацію відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 23 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» старшому солдату ОСОБА_1 , гранатометнику 3-го відділення 2-го патрульного взводу патрульної роти 2-го патрульного батальйону з 08.07.2016 р. таким, що був винесений в порушення норм національного законодавства.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України вжити всіх передбачених законодавством України заходів щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку дії Контракту.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступними доводами.

Як зазначив позивач, 08 липня 2013 року між ним та Міністерством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_2 ВВ МВС України полковника ОСОБА_3 , укладено контракт Про проходження громадянами України військової служби у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справУкраїни`строком на три роки.

На виконання п.4 Контракту, позивачем за три місці до закінчення строку Контракту направлено відповідний рапорт про небажання продовження військової служби та розірвання контракту у зв`язку із закінченням його строку.

08.07.2016 року позивачу надано витяг з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 08.07.2016 року № 135 полковника ОСОБА_2 відповідно до якого, старшому солдату ОСОБА_1 , гранатометнику третього відділення 2-го патрульного взводу патрульної роти 2-го патрульного батальйону, з 08.07.2016 року продовжено термін проходження військової служби до оголошення рішення про демобілізацію відповідно до п.2 ч.9 ст. 23 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

На думку позивача, Наказ № 135 від 08.07.2016 року прийнятий з порушенням норм чинного законодавства України, а тому й порушені його права, свободи та інтереси. Позивач вказує, що закінчення строку дії контракту є підставою для його розірвання, у випадку, якщо сторони не виявили бажання щодо укладення нового контракту.Можливість продовження строку дії контракту на проходження військової служби понад встановлений строк в односторонньому порядку, законодавець пов`язує виключно з настанням особливого періоду. Посилаючись на ст.1 Закону України «Про оборону України» та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивач робить висновок, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

Так, позивач стверджує, що особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року, з 4 травня 2014 року по 21 червня 2014 року, з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року, з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року. З вищевикладеного позивач робить висновок що станом на момент спливу строку дії Контракту, а саме 08.07.2016 року, та на момент розгляду його рапорту про небажання продовжувати військову службу особливий період не діяв.

В судовому засіданні представник позивача підтримав адміністративний позов у повному обсязі, додатково зазначив, що до військової частини зверталася мати позивача з заявою про звільнення сина, ОСОБА_1 , з наданням довідок про хворобу, в яких зазначено про необхідність стороннього догляду за нею. Однак, отримала відповідь, якою фактично було відмовлено у звільненні в запас її сина, ОСОБА_1 . Крім того, сам позивач писав рапорт про звільнення в запас за сімейними обставинами, однак представити такий рапорт неможливо за відсутності рапорту у позивача. Підтвердженням написання рапорту позивача за сімейними обставинами є копія листа до військового комісару Кривоозерського РВК Миколаївської області від командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_4 за вих. №767 від 21.07.16, в якому командир частини просить провести обстеження сімейно-побутового стану військовослужбовця за контрактом ( ОСОБА_1 ) для вирішення питання щодо звільнення його з військової служби за контрактом за сімейними обставинами.

Відповідач проти задоволення позову заперечував,з підстав викладених в письмових запереченнях, зазначивши, що термін дії контракту позивача продовжено відповідно до п.2 ч.9 статті 23 Закону України «Про загальний військовий обов`язок» - для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону. У позивача відсутні перелічені підстави для припинення контракту. Крім того, представник відповідача зазначив, що предметом розгляду справи є сплив терміну дії Контракту, а тому посилання представника позивача про звільнення у запис позивача за сімейними обставинами не можуть бути прийняті судом, як обґрунтування адміністративного позову, у розглядаємій справі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справ, послужний список позивача, дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, 08.07.2013 року Міністерство оборони України, в особі Командира військової частини НОМЕР_3 ВВ МВС України,полковника ОСОБА_3 з одного боку, та громадянином України (військовослужбовець) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , солдат, стрілець відділення взводу 4ої патрульної роти, АДРЕСА_1 , НОМЕР_5 , Кривоозерським РВ УМВС України в Миколаївській області, з іншого боку, укладено Контракт Про проходження громадянами України військової служби у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України» (ділі Контракт) терміном на трироки, який набрав чинності з 08.07.2013 року.

08.07.2016 року, Командиром в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) ОСОБА_4 , видано наказ № 157, яким відповідно до ч.9 ст. 23 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, старшому солдату ОСОБА_1 , гранатометнику 3-го відділення 2-го патрульного взводу патрульної роти 2-го патрульного батальйону,продовжено термін проходження військової служби з 08.07.2016 року до оголошення рішення про демобілізацію.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За змістом наведеної норми, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію.

17.03.2014 року Президентом України прийнято Указ Про часткову мобілізацію, який затверджено Законом України від 17.03.2014 року № 11126-VІІ Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію.. В подальшому, часткова мобілізація оголошувалась Указами Президента України №454/2014 від 06.05.2014 року; №607/2014 від 21.07.2014 року; №15/2015 від 14.01.2015 року.

Враховуючи приписи ч. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та п. 8 вищезазначеного Указу, особливий період настав з 19.03.2014 року.

Як встановлено судом, термін Контракту, укладеного з позивачем про проходження військової служби діяв під час настання особливого періоду, а саме:з 08.07.2016 року по 08.07.2016 року.

Відповідно до п.3 Контракту, контракт є строковим та укладається відповідно до строків установлених законодавством, за погодженням сторін на три роки.

Відповідно до ч. 9 ст. 23 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба, а для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Таким чином, суд вважає, що законодавець пов`язує продовження дії контракту понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації не з часом дії особливого періоду, а з моментом його настання.

Враховуючи, що особливий період настав під час дії контракту позивача, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин застосовуються вимоги ч. 9 ст. 23 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, тобто дія контракту позивача продовжується понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації.

При цьому, зазначена норма обмежує продовження дії контракту понад встановлені строки щодо певної категорії осіб, визначених ч. 8 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а саме, під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці:

1) з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини:

а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;

в) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;

г) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини:

виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері);

утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дитини віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи;

необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

д) у зв`язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань;

е) через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків;

є) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України;

ж) які вислужили строк військової служби за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону;

з) які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.

Військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами "в", "г", "е", "є", "и" частини шостої та пунктами "в", "г", "е", "є" частини сьомої цієї статті.

Також з військової служби звільняються військовослужбовці, які є студентами, аспірантами чи докторантами денної форми навчання та були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Такі особи можуть продовжувати військову службу, якщо вони виявили таке бажання.

2) під час воєнного стану:

а) які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

б) визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

в) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі;

г) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України;

3) після прийняття рішення про демобілізацію:

а) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, у строки, визначені рішенням Президента України;

б) у зв`язку із закінченням строку контракту, укладеного під час особливого періоду, та небажанням проходити військову службу за новим контрактом..

Між тим, позивач до жодної із категорій осіб, визначених наведеною нормою Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, не відноситься.

Крім того, згідно ст. 251, п. 2 ст. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р., прийнятим на виконання Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період. У разі оголошення мобілізації усі військовослужбовці, які перебувають на цей час на військовій службі у Збройних Силах України, звільненню в запас не підлягають, за винятком військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до 16 років (такі військовослужбовці-жінки можуть продовжувати військову службу тільки за власним бажанням). Військовозобов`язані, призвані на збори, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження відповідних органів військового управління згідно з їх повноваженнями. Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених зі списків особового складу військових частин, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення у відставку, в запас у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено таке покарання, у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади.

Зазначене Положення пов`язує продовження перебування військовослужбовців на військовій службі, також, саме з моментом оголошення мобілізації, а не з періодом її дії чи проведення.

Таким чином, судом встановлено, що підстави для звільнення позивача з військової служби за Контрактом, у зв`язку з закінченням строку дії Контракту до оголошення демобілізації, відсутні.

Судом не приймаються до уваги додаткові доводи сторони позивача, щодо обов`язку військової частини припинити Контракт позивача за сімейними обставинами, через хворобу матері з наступних підстав.

Предметом розгляду справи є дії відповідача по продовженню терміну дії Контракту та не звільнення позивача у зв`язку з припиненням строку дії Контракту.

Як встановлено судом, 16.07.2016 року, до командування військової частини НОМЕР_1 звернулась мати позивача щодо звільнення сина, ОСОБА_1 , за сімейними обставинами.

21.07.2016 року, листом №912 підписаним командиром військової частини Національної гвардії України полковником ОСОБА_5 , заявниціроз`яснено, що копія довідки №593 від 6 липня 2016 Кривоозерської центральної районної лікарні, не відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 р. № 413 про затвердження «Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути, підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу», де чітко визначено одним із пунктів, що військовослужбовець може бути звільнений через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Таким чином, суд вважає, що позивач не позбавлений права та можливості у будь- який час, в порядку підпорядкованості, самостійно подати рапорт та належні документи про припинення дії Контракту за сімейними обставинами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Згідно з частиною 3ст. 2 КАС України,у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

З огляду на системний аналіз приведених вище норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що оскаржуваним наказом відповідача, обґрунтовано продовжено строк дії контракту ОСОБА_1 оголошення демобілізації, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючисьст.ст. 2, 6-14, 17, 19, 70, 71, 86, 159-164, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним наказу від 08.07.2016 року, зобов`язання вжити заходів щодо звільнення в запас, у зв`язку з закінченням терміну дії Контракту.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30 вересня 2016 року.

Суддя Н.В. Бжассо

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним наказу від 08.07.2016 року, зобов`язання вжити заходів щодо звільнення в запас, у зв`язку з закінченням терміну дії Контракту.

30 вересня 2016 року.