Справа № 809/1081/16
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2016 р. Справа № 809/1081/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 32819,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Коломийська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі - позивач, Коломийська ОДПІ Головного управління ДФС в Івано-Франківській області) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованості в розмірі 32819,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем добровільно не погашено податковий борг, що виник у зв'язку з невиконанням зобов'язань з податку на додану вартість, самостійно визначених фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в податкових деклараціях: за січень, лютий, квітень та травень 2016 року, загальна заборгованість по яких складає 21603,92 грн., а також визначених позивачем в податкових повідомленнях-рішеннях № від 17.05.2016 року, № від 02.06.2016 року та № 000020100 від 17.06.2016 року, штрафних санкцій в загальному розмірі 3306,22 грн. Окрім цього, за відповідачем рахується борг з податкових зобов'язань в розмірі 7908,86 грн., які самостійно визначені ОСОБА_1 в поданій звітній річній декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак направив 26.09.2016 року на електронну пошту суду клопотання про розгляд справи без участі представника Коломийської ОДПІ Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.

Згідно вимог частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, відповідно до норм частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, а також відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративного позову в порядку письмового провадження, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 26.12.2014 року проведено державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 16). Відповідач взятий на облік ДПІ у Снятинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області як платник податків і зборів.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 року № 892 про «Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби» видано наказ ДФС України від 24.02.2016 року № 164 від 24.02.2016 року «Про реорганізацію деяких територіальних органів ДФС в Івано-Франківській області», пунктом 3 якого реорганізовано Державну податкову інспекцію у Снятинському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області шляхом приєднання до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Івано-Франківській області, яка й звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податок на додану вартість, який є предметом стягнення за даним адміністративним позовом, відповідно до підпункту 9.1.3. пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України належать до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкові платежі).

Відповідач згідно підпункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України є платником податку на додану вартість.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до приписів п. 56.11 ст.56 ПК України податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Судом встановлено, що відповідачем 22.02.2016 року подано позивачу податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2016 року, в якій задекларовано 23094,00 грн. податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету (а.с. 27-28). ОСОБА_1 частково сплатив дане податкове зобов'язання в сумі 7470,08 грн., і таким чином, заборгованість відповідача з податку на додану вартість за січень 2016 року складає 15623,92 грн.

21.03.2016 року ОСОБА_1 подав податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2016 року, в якій задекларовано суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету, в розмірі 891,00 грн. (а.с. 24-26). Вказане податкове зобовязання відповідач самостійно не сплатив.

20.05.2016 року ОСОБА_1 подав до Коломийської ОДПІ Головного управління ДФС в Івано-Франківській області податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року, в якій задекларовано суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету, в розмірі 3449,00 грн. (а.с. 21-22). Однак, відповідач самостійно визначене податкове зобов'язання так і не сплатив.

21.06.2016 року ОСОБА_1 подав податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 року, в якій задекларовано суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету, в розмірі 1640,00 грн. (а.с. 18-19). Вказане податкове зобов'язання відповідач самостійно теж не сплатив.

Таким чином, станом на день звернення позивача з даним адміністративним позовом, загальна заборгованість ОСОБА_1 з самостійно задекларованих платежів по податку на додану вартість становить 21603,92 грн.

Окрім цього, судом встановлено, що 11.05.2016 року ДПІ у Снятинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведено камеральну електронну перевірку звітності з податку на додану вартість.

Статтею 75.1 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. В свою чергу, відповідно до статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Судом встановлено, що 11.05.2016 року позивачем за наслідками проведеної камеральної перевірки складено акт № 142/13- (а.с. 38), на підставі висновків якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 17.05.2016 року, яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн. (а.с. 40).

Вказане податкове повідомлення-рішення № від 17.05.2016 року отримано ОСОБА_1 21.05.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 41).

24.05.2016 року ДПІ у Снятинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області було проведено камеральну електронну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.10.2015 року по 30.04.2016 року.

За наслідками проведеної камеральної перевірки 24.05.2016 року ДПІ у Снятинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області складено акт № 164/13/НОМЕР_3 (а.с. 38), на підставі висновків якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Н" № від 02.06.2016 року, яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1900,08 грн. (а.с. 32). При цьому, вказаний акт № 164/13/НОМЕР_3 від 24.05.2016 року, податкове повідомлення-рішення форми № від 02.06.2016 року та розрахунок штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 29) були надіслані відповідачу листом від 03.06.2016 року № 21/16/09-12-13/38 (а.с. 36) та отримані ОСОБА_1 09.06.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 37).

Також 03.06.2016 року Коломийською ОДПІ Головного управління ДФС в Івано-Франківській області було проведено камеральну електронну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.04.2016 року по 13.05.2016 року. За наслідками проведеної камеральної перевірки 03.06.2016 року Коломийською ОДПІ Головного управління ДФС в Івано-Франківській області складено акт № 176/13/НОМЕР_3 (а.с. 33), на підставі висновків якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Н" № 000020100 від 17.06.2016 року, яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 386,14 грн. (а.с. 34). Вказане податкове повідомлення-рішення № 000020100 від 17.06.2016 року отримано ОСОБА_1 25.06.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 35).

Доказів оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень № від 17.05.2016 року, № від 02.06.2016 року та № 000020100 від 17.06.2016 року відповідач суду не подав.

Приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

З огляду на вказану норму Податкового кодексу України, визначені відповідачу податковими повідомленнями-рішеннями № від 17.05.2016 року, № від 02.06.2016 року та № 000020100 від 17.06.2016 року податкові зобов»язання, є узгодженими.

Окрім цього, судом встановлено, що згідно поданої 10.02.2016 року ОСОБА_1 звітної річної декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, відповідач самостійно задекларував податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 7908,86 грн. (а.с. 12-14), однак не сплатив вказаної суми у становлені податковим закнодавством строки.

Оскільки відповідачем відповідно до вимог статті 56 Податкового кодексу України не була порушена процедура адміністративного оскарження податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями № від 17.05.2016 року, № від 02.06.2016 року та № 000020100 від 17.06.2016 року, згадані податкові повідомлення-рішення не оскаржувались в судовому порядку, податкові зобов'язання, визначені самостійно платником податків не уточнювалися, в передбачений податковим законом строк не сплачені відповідачем, а тому суд дійшов висновку про те, що визначені позивачем відповідачу грошові зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 24910,00 грн. (з яких 21931,00 грн. основний платіж та 3306,22 грн. штрафних санкцій) та з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 7908,86 грн. є узгодженими, а отже є податковим боргом останнього перед державним бюджетом. Доказів протилежного суду відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України відповідачем не подано.

Відповідно до норми підпункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу вимог пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Снятинському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області була надіслана відповідачу податкова вимога форми "Ф" за № 207-23 від 03.03.2016 року, яка отримана ОСОБА_1 10.03.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 11).

Положеннями пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Оскільки відповідачем не подано суду доказів виконання вищевказаної податкової вимоги в повному обсязі та відсутності в нього податкового боргу з моменту виставлення йому вказаних податкових вимог та до дня звернення з даним позовом, вищевказана податкова вимога відповідно до статті 60 Податкового кодексу України не є відкликаною, та не потребує винесення нової податкової вимоги, а тому суд вважає підставним звернення заявника до суду по вказаних вимогах, без направлення нової вимоги за правилами Податкового кодексу України.

Докази повної оплати чи погашення відповідачем в інший спосіб спірної суми податкового боргу у матеріалах справи відсутні. Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, відповідач суду відповідно до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надав. Натомість податковий борг відповідача в розмірі 32819,00 грн. підтверджується копіями витягів з облікової картки платника - фізичної особи-підприєиця ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (а.с. 17), та з податку на додану вартість (а.с. 23).

Право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу передбачене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 87.1. статтею 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.3. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.4 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 32819 грн. є обґрунтованим, а тому його належить задовольнити.

Відповідно до частин 4, 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_1) в дохід Державного бюджету України та місцевих бюджетів Івано-Франківської області в порядку та розмірах, передбачених Бюджетним кодексом України, податковий борг в розмірі 32819 (тридцять дві тисячі вісімсот дев'ятнадцять) гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі 28.09.2016 року.