Справа № 757/30252/16-а
Суддя: Гладун Х. А.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року cуддя Печерського районного суду Гладун Х.А., розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, вимоги якого до початку судового розгляду уточнив, та просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідок Генеральної прокуратури України 18/-103дн від 10.12.2015 (аналогічна від 01.07.2016 № 1039) про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку та зобов'язати Відповідача здійснити з 4 липня 2016 року перерахунок пенсії, на підставі вказаних довідок Генеральної прокуратури України в розмірі 90 % від розміру місячної заробітної плати позивача без застосування обмежень. Також в порядку ст. 267 КАС України просить зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення негайно з дня набрання постановою законної сили.

Посилався на те, що з 22.01.1996 р. перебуває на обліку в органах УПФ України і отримує пенсію за вислугу років в розмірі 90 % від розміру його місячної заробітної плати на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а 31.03.2015 р. його було звільнено з Генеральної прокуратури України з посади старшого прокурора організаційно-методичного відділу Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років. Зазначав, що 09.06.2016 р. звернуся до Управління Пенсійного фону України в Печерському районі м. Києва з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але з урахуванням розміру заробітної плати визначеної у довідці виданої Генеральною прокуратурою України №18-103дн від 10.12.2015 р. 17.06.2016 р. ним отримано лист Відповідача від 15.06.2016 р. № 9347/03, яким відмовлено у проведенні перерахунку призначеної раніше пенсії. В подальшому, 04.07.2016 р. він звернувся до Відповідача з аналогічною заявою та надав довідку Генеральної прокуратури України від 01.07.2016 № 1039 про заробітну плату для здійснення перерахунку пенсії, однак, отримав, аналогічну відповідь про відсутність підстав для здійснення перерахунку.

Стверджував, що відповідачем незаконно було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, що грубо порушує його права і законні інтереси.

В уточнених письмових запереченнях Відповідача на уточнену позовну заяву, що надійшли на адресу суду, Відповідач просив у задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на те, що чинне законодавство обмежує максимальний розмір пенсії, а тому, підстави для здійснення позивачу перерахунку та виплати пенсії відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», що втратила чинність, без обмеження її максимального розміру - відсутні.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, позивач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва з 22 січня 1996 року та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

31.03.2015 р. позивач був звільнений з Генеральної прокуратури України з посади старшого прокурора організаційно-методичного відділу Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років.

Згідно доводів позивача з 31.03.2015 р. відповідач зупинив перерахування призначеної йому пенсії в зв'язку з підвищенням заробітної плату, встановленої відповідними актами Кабінету Міністрів України.

09.06.2016 р. позивач звернувся до Управління фонду Печерського району в м. Києві із заявою про проведення перерахунку пенсії у відповідності до діючого на час призначення пенсії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 на час звільнення з органів прокуратури, а також довідки Генеральної прокуратури України № 18/-103 дн від 10.12.2015 р. щодо розміру заробітної плати.

Відповідач листом від 15.06.2016 р. № 9347/03 повідомив позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії відповідно до вказаної довідки, зазначивши, що з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, раніше призначені не перераховуються.

04.07.2016 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії у відповідності до діючого на час призначення пенсії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 на час звільнення з органів прокуратури, а також довідки Генеральної прокуратури України № 18/1039 з/п від 01.07.2016 р. щодо розміру заробітної плати та отримав листа від 08.07.2016 р. № 12794/03 з аналогічними доводами про відсутність законодавчо визначених підстав для перерахунку пенсії.

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку пенсії, останній звернувся до адміністративного суду з позовом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено позивача, встановлено приписами Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789-ХІІ) в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі, зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, зменшено до 80% відсотків розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Таким чином, з 01 жовтня 2011 року положення ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №3668-VІ.

Також, Законом №3668-VІ встановлено обмеження виплати пенсії максимальним її розміром.

Відповідно до ст.2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з цим, як встановлено п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

За приписами ч.ч.13 та 14 ч. 18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

За пенсіонерами і членами їхніх сімей зберігаються пільги і гарантії соціального захисту, передбачені цим Законом та іншими законами, крім пільг, які встановлені абзацом першим частини третьої статті 49 цього Закону. Пенсіонери і члени їхніх сімей, що проживають разом із ними, мають також право на медичне обслуговування в тих медичних закладах, в яких вони перебували на обліку до виходу на пенсію працівника прокуратури.

Частиною 18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення у позивача права на пенсію, було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Водночас, на час звернення позивача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії ч. 18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ викладено в редакції у редакції Закону України від 28.12.2014 р. N 76-VIII: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.».

З аналізу наведених норм, враховуючи, що за пенсіонерами і членами їхніх сімей зберігаються пільги і гарантії соціального захисту, передбачені цим Законом та іншими законами, випливає, що позивач не втратив права на перерахунок призначеної йому раніше пенсії, незважаючи на те, що Кабінетом Міністрів України так і не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом №3668-VІ зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч.ч.13, 18 ст.50 Закону №1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону №3668-VІ не зазнали.

Такий висновок співпадає із висновком Вищого адміністративного суду України, викладеним в ухвалі від 19 травня 2016 року у справі №463/2228/15-а (К/800/41001/15).

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить з того, що згідно ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Оскільки позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва з заявою про перерахунок вже призначеної пенсії вперше 09.06.2016 року, тому, у зв'язку з обмеженням терміну виплати нормами спеціального закону виплата має бути здійснена за 12 місяців до дня його звернення до органу ПФУ за перерахунком пенсії, а саме з 09.06.2015 року.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013 року у справі №21-348а13, від 06 жовтня 2015 року у справі №21-2432а15 та від 01 березня 2016 року у справі №21-3397а15 (161/20170/14-а).

Разом з тим, згідно доводів позивача відповідач здійснював належне перерахування призначеної позивачу пенсії до 31.03.2016 р., а отже, виплата перерахованої позивачу на підставі довідок Генеральної прокуратури України 18/-103дн від 10.12.2015, яка є аналогічною за змістом довідці від 01.07.2016 № 1039 про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку має бути здійснена з 01.04.2016 р.

З огляду на викладене, позивач має право на перерахунок призначеної пенсії у відповідності до ч. 18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, в зв'язку з чим, наявні підстави для задоволення позову.

В порядку ч. 1 ст. 267 КАС України суддя вважає за необхідне встановити Відповідачу строк в 14 днів з дня набрання постановою законної сили, подати Печерському районному суду м. Києва звіт про її виконання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 71, 94, 99, 158-163, 183-2, 267 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - залишити без задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18/-103дн від 10.12.2015 (від 01.07.2016 № 1039) про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки Генеральної прокуратури України від довідки Генеральної прокуратури України № 18/-103дн від 10.12.2015 (від 01.07.2016 № 1039) про заробітну плату, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% із середнього заробітку, з 01 квітня 2016 року.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві в строк 14 днів з дня набрання постановою законної сили, подати Печерському районному суду м. Києва звіт про її виконання.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Х.А. Гладун