Справа № 815/1684/16
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

03 жовтня 2016 року м. Київ К/800/25671/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову про визнання неправомірним та скасування рішення від 09.03.2016 р. № 131-16 та зобов'язання прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Судами встановлено, що позивач є громадянином Йорданії, за національністю - араб, за віросповіданням - мусульманин-суніт. В листопаді 2013 року на підставі національного паспорту та візи він покинув країну походження повітряним шляхом, авіарейс Амман-Київ, та перетнув кордон України КПП аеропорт "Бориспіль".

26.08.2014 р. позивач звернувся до Управління у справах біженців ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням ДМС України від 09.03.2016 р. №131-16 підтриманий висновок від 10.02.2016 р. №2014OD0199 та позивачу відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Судові рішення мотивовані тим, що позивач не обґрунтував неможливість повернення до країни громадянської належності через індивідуальні побоювання стати жертвою переслідувань, оскільки неможливо обґрунтувати причину виїзду позивача з Йорданії з позиції надання міжнародного захисту в Україні, так як немає підстав вважати, що позивач має обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а аналізом наданих матеріалів разом із наявною інформацією по країні громадянського походження заявника можливо підтвердити відсутність умов, які можуть бути розглянуті в контексті надання заявникові додаткового захисту в Україні через відсутність доведених фактів серйозної і не вибіркової загрози життю, фізичній цілісності чи свободі в країні громадянської належності. Також не встановлено жодних фактів щодо можливості застосування до заявника нелюдського поводження або катування у разі повернення на Батьківщину, в регіоні постійного проживання заявника наразі відсутні будь-які відкриті збройні конфлікти. Інформація стосовно зниклого кузена та скоєного ДТП з загиблим вважаються надуманою. У іноземця відсутні будь-які підтверджуючі документи стосовно скоєної події. Так у наданої заявником інформації до міграційної служби є великі розбіжності, стосовно навмисного вбивства чи нещасного випадку. Також є досить сумнівний факт бездіяльності поліції при скоєнні ДТП з загиблим. Інформація щодо ймовірного переслідування на Батьківщині з боку родини загиблого визнається неправдоподібною, оскільки не надано жодного документального підтвердження можливості такого переслідування. Позивач не отримував погрози на власну адресу чи на адресу інших членів своєї родини, не мав проблем з владою в країні громадянського походження, на даний момент його не розшукують на Батьківщині, близькі родичі іноземця залишилися проживати в Йорданії, жодних переслідувань не зазнають.

В касаційній скарзі ОСОБА_2, поданій 24.09.2016 р., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що позивач має побоювання за власне життя через загрозу переслідування з боку родичів загиблої людини, яку за борги вбив кузен скаржника.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак