Справа № 802/1294/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 вересня 2016 р. Справа № 802/1294/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

представника позивача: Дробахи С.В.

представників відповідача: Сторожа М.Г., Боровика М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛІКОХІМ"

до: Державної екологічної інспекції у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування припису

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "ГЛІКОХІМ" (далі - ТОВ "ГЛІКОХІМ", позивач) з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України у Вінницькій області (далі - відповідач ) про визнання протиправним та скасування припису.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що у період з 03.08.2016 року по 10.08.2016 року відповідачем було проведено позапланову перевірку дотримання ТОВ "ГЛІКОХІМ" вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за наслідками якої складено відповідний Акт, із встановленими порушеннями вимог частин 3, 10 статті 44 Водного кодексу України. Враховуючи виявлені в ході перевірки порушення, 10.08.2016 року відповідачем винесено припис №03/083 із вимогами їх усунення у визначений строк.

Не погоджуючись із встановленими в Акті перевірки порушеннями та, як наслідок, із винесеним приписом №03/083 від 10.08.2016 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом із вимогами його скасування.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, що викладені у позові та просив їх задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав, що викладені письмово та долучені до матеріалів справи. Просили у задоволені позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що відповідно до Наказу Державної екологічної інспекції №74-П від 02.08.2016 року та направлення №282 від 02.08.2016 року відповідачем у період з 03.08.2016 року по 10.08.2016 року було проведено позапланову перевірку дотримання ТОВ "ГЛІКОХІМ" вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

Також встановлено, що підставами для проведення даної перевірки слугувала згода Держекоінспекції України на проведення позапланового заходу із здійснення державного нагляду (контролю) суб'єктом господарювання №2/2-900 зг від 29.07.2016 року та звернення жителів міста Калинівка (вх. №152-Деп від 01.08.2016 року).

За наслідками проведеної перевірки посадовими особами Державної екологічної інспекції у Вінницькій області складено відповідний Акт від 10.08.2016 року, у висновках якого встановлено порушення ТОВ "ГЛІКОХІМ":

- п. 6 вимог Дозволу на спеціальне водокористування №447 від 22.04.2014 року та ч. 3 статті 44 Водного кодексу України, а саме не дотримано встановлені добові ліміти забору та використання свіжої води із поверхневого водного об'єкту;

- ч. 10 статті 44 Водного кодексу України, а саме не надано інформацію (оригінал журналу обліку водоспоживання або його завірену копію), про кількість понадлімітно забраної свіжої води із водного об'єкту за весь період здійснення спеціального водокористування, а також наявність на балансі ТОВ "ГЛІКОХІМ" майна (будівлі, споруди, обладнання та устаткування), що може здійснювати негативний вплив на водні ресурси.

Примірник даного акту було отримано директором TOB "ГЛІКОХІМ" ОСОБА_4 із зауваженнями, які долучені у письмовому вигляду за №182 від 10.08.2016 року.

Того ж дня, з метою усунення встановлених перевіркою порушень вимог природоохоронного законодавства, державними інспекторами з охорони навколишнього середовища було винесено припис №03/083 від 10.08.2016 року про зобов'язання позивача усунути порушення встановлені в акті перевірки, який отримано директором ТОВ "ГЛІКОХІМ" 10.08.2016р.

Не згода позивача із винесеним відповідачем приписом зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

Згідно з Положенням про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженому Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 року № 429, Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має, зокрема, право: проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження; перевіряти документи на право спеціального використання природних ресурсів (дозволи, ліцензії, сертифікати, висновки, рішення, ліміти, квоти, погодження, свідоцтва); вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Як вбачається із матеріалів справи обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в першу чергу вказує на те, що однією із підстав для проведення перевірки було звернення жителів м. Калинівка вх. №152-ДЕп від 01.08.2016 року, із змісту якого видно, що воно стосується виключно питання зливу ТОВ "ГЛІКОХІМ" відходів виробництва до річки Жердь, тоді як відповідачем було перевірено обставини забору води.

Зазначене, на думку позивача, порушує положення п. п. 3.7 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища №464 від 10.09.2008 року, а також ч. 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) сфері господарської діяльності", та свідчить про перевищення інспекторами повноважень у проведені перевірки.

З приводу зазначених посилань представника позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, дійсно, частиною 1 статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) сфері господарської діяльності" передбачено, що під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

Аналогічні за змістом положення відображені у п. 3.7 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Із наявного в матеріалах справи направлення на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ "ГЛІКОХІМ" №282 від 02.08.2016 року вбачається, що предметом перевірки є дотримання позивачем вимог водного та земельного законодавства.

При цьому суд в повній мірі погоджується із доводами представників відповідача відносного того, що перевірка дотримання ТОВ "ГЛІКОХІМ" вимог законодавства, щодо скидання забруднюючих речовин у водний об'єкт без перевірки дотримання товариством умов дозволу на спеціальне водокористування є неможливим, позаяк виробнича діяльність ТОВ "ГЛІКОХІМ" напряму залежить від забору води із водного об'єкту.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними посилання представника позивача на перевищення державними інспекторами повноважень при проведені перевірки ТОВ "ГЛІКОХІМ". Поряд із цим, судом враховано, що подібна перевірка ТОВ "ГЛІКОХІМ" уже проводилась відповідачем у лютому 2016 року на підставі звернення жителів м. Калинівка щодо скидання неочищених стоків у річку Жердь, однак будь-яких зауважень відносно предмету перевірки товариством не висловлювалось.

Крім того, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного рішення позивач також посилається на безпідставність висновків відповідача відносно недотримання ТОВ "ГЛІКОХІМ" по добового ліміту забору свіжої води, що є порушенням п. 6 вимог Дозволу на спеціальне водокористування №447 від 22.04.2014 року.

Надаючи правову оцінку вказаним доводам, суд зважає на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 42 Водного кодексу України, водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Водокористувачі зобов'язані економно використовувати водні ресурси, дбати про їх відтворення і поліпшення якості вод; використовувати воду (водні об'єкти) відповідно до цілей та умов їх надання; дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території (п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України).

Положеннями ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України передбачено, що спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування (ч. 10 ст. 49 Водного кодексу України).

Із наявної у матеріалах справи копії Дозволу на спеціальне водокористування ТОВ "ГЛІКОХІМ" №447 від 22.04.2014 року вбачається, що водокористування дозволяється при умові забору свіжої води - 337,8 тис. м3/рік; 925,479 м3/добу, при цьому із поверхневих водойм не більше - 337,8 тис. м3/рік; 925,479 м3/добу.

Тобто, умовами Дозволу на спеціальне водокористування ТОВ "ГЛІКОХІМ" №447 від 22.04.2014 року чітко розмежовано допустимі ліміти забору свіжої води як на рік так і по добово.

Разом із тим, як слідує із акта перевірки, 09.08.2016 року товариством для проведення перевірки було надано журнал обліку водоспоживання, який ведеться щодобово, однак в процесі перевірки даний журнал було забрано у перевіряючих та відмовлено у його подальшому аналізі. Поряд із цим, нетривалий аналіз журналу обліку водоспоживання (за перший квартал 2016 року) засвідчив неодноразові перевищення встановленого дозволом на спеціальне водокористування добового ліміту забору свіжої води, який згідно дозволу становить - 925,479 м3/добу. За висновками акту перевірки сумарна кількість свіжої води, яка була забрана із поверхневого водного об'єкта (став на р. Жердь, права притока р. Десна басейну р. Південний Буг) понад встановлений дозволом добовий ліміт за 1-й квартал 2016 року становить близько 11000 м3.

Заперечуючи вказані обставини представник позивача вказує на те, що Акт перевірки не містить жодних посилань на матеріали перевірки, досліджуванні документи, які б підтверджували дані порушення. Крім того, зазначає, що ч. 3 ст. 44 Водного кодексу України, на яку посилається відповідач в обґрунтування встановленого правопорушення, не містить вимог щодо дотримання водокористувачем добового ліміту забору води та встановлення відповідальності за його порушення. Натомість перевищення ТОВ "ГЛІКОХІМ" річного ліміту використання води відсутнє.

З приводу цих посилань представника позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, присутній у судовому засіданні в якості представника відповідача - державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Боровик М.В., яким власне і проводилась перевірка ТОВ "ГЛІКОХІМ", надав суду усні пояснення у яких підтвердив вищезазначені обставини щодо перевищення позивачем добових ліміт забору свіжої води в першому кварталі 2016 року, що виявлено ним за наслідками опрацювання наданого на перевірку журналу обліку водоспоживання за вказаний період. Щодо інших періодів здійснення товариством спеціального водокористування - встановити точну кількість понадлімітно забраної свіжої води не вдалося у зв'язку з відмовою повторно видати журнал обліку водоспоживання чи інші відомості, у яких зазначений облік спожитої ТОВ "ГЛІКОХІМ" води.

Суд також звертає увагу позивача на те, що положення ч. 3 ст. 44 Водного кодексу України дійсно не містять чіткої конкретизації та розподілу лімітів забору води на добові та річні, однак вказана норма передбачає загальний обов'язок водокористувачів дотримуватись встановлених лімітів забору води.

При цьому суд зауважує, що в даному випадку допустимі ліміти забору свіжої води передбачені умовами самого Дозволу на спеціальне водокористування №447 від 22.04.2014 року, яким уже розділено їх на річні та добові, та порушення умов якого згідно положень п. 6 ч. 3 ст. 110 Водного кодексу України тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Крім того, посилання позивача на відсутність перевищення ТОВ "ГЛІКОХІМ" річного ліміту використання води, жодним чином не можуть свідчити про дотримання ним добового ліміту забору свіжої води, який відображений у п. 6 Дозволу на спеціальне водокористування №447 від 22.04.2014 року, та не дотримання якого свідчитиме про порушення його умов, що знову ж таки є підставою для притягнення до відповідальності.

Водночас, з метою перевірки викладених вище фактів відносно перевищення лімітів подобового забору ТОВ "ГЛІКОХІМ" свіжої води в першому кварталі 2016 року, ухвалою від 15.09.2016 року, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати, було витребувано у позивача відповідний журнал обліку водоспоживання, однак такий наданий суду не був у зв'язку з його відсутністю.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. У даному ж випадку позивачем не спростовані ті обставини, які відображені відповідачем у висновках акту перевірки щодо порушення вимог п. 6 Дозволу на спеціальне водокористування № 447 від 22.04.2014р. в частині встановлення добових лімітів забору та використання свіжої води із поверхневого водного об'єкта.

Що ж до посилання представника позивача на Наказ Державної служби статистики №50 від 28.03.2016 року "Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Державного комітету статистики України від 27 липня 1998 року № 264 "Про затвердження типових форм первинного обліку", яким встановлювалась необхідність ведення журналу обліку водоспоживання, то такі судом розцінюються критично, оскільки даним наказом не звільнено позивача від обов'язку ведення первинного обліку, а лише скасовано таку його форму як журнал.

Поряд із цим, суд звертає увагу на те, що Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 16.03.2015 року № 78 затверджений Порядок ведення державного обліку водокористування (далі - Порядок №78).

Так, відповідно до абз. 2 п. 1.3 Порядку №78 державний облік водокористування здійснюється шляхом подання водокористувачами звітів про використання води за формою № 2ТП-водгосп (річна).

Згідно п. 1.7 Порядку №78 звіт складається на основі даних первинного обліку водокористування згідно з показниками засобів вимірювальної техніки, результатів вимірювань показників якості води (не менше ніж один раз на квартал), які подаються до організацій, що належать до сфери управління Держводагентства, разом зі Звітом.

Таким чином, із аналізу зазначених положень слідує, що подача водокористувачем звітів за формою № 2ТП-водгосп (річна) є неможливою без ведення первинного обліку водоспоживання, в якому має міститись інформація, в тому числі й про по добову кількість забраної та використаної підприємством води.

Також варто звернути увагу на те, що необхідність постійного ведення обліку водоспоживання та водовідведення також передбачена умовами самого Дозволу на спеціальне водокористування №447 від 22.04.2014 року.

Відтак, відмова ТОВ "ГЛІКОХІМ" у надані інформації первинного обліку кількості забраної води в сукупності із встановленим у акті перевірки фактом перевищення товариством лімітів по добового забору води, на переконання суду, свідчить про обґрунтованість вимог встановлених у п. 2 оскаржуваного припису.

Що ж до іншого порушення, яке знайшло своє відображення в ході проведеної перевірки, а саме п. 10 ст. 44 Водного кодексу України, зокрема не надання інформації щодо наявності на балансі ТОВ "ГЛІКОХІМ" майна (будівлі, споруди, обладнання та устаткування), що може здійснювати негативний вплив на водні ресурси, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 10 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані безперешкодно допускати на свої об'єкти державних інспекторів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а також громадських інспекторів з охорони довкілля, які здійснюють перевірку додержання вимог водного законодавства, і надавати їм безоплатно необхідну інформацію.

Представник позивача обґрунтовуючи протиправність висновків відповідача про порушення ТОВ "ГЛІКОХІМ" п. 10 ст. 44 Водного кодексу України, посилається на довідку №381 від 10.08.2016 року.

Як видно із змісту вказаної довідки, яка була надана на усний запит державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області, позивач повідомив, що в господарській діяльності ТОВ "ГЛІКОХІМ" будівлі, споруди, обладнання та устаткування, яке може здійснювати вплив на водні та земельні ресурси використовуються виключно на підставі договору оренди №010314.0.1 від 01.03.2014 року.

Таким чином дана довідки не містить жодної інформації про наявне на балансі ТОВ "ГЛІКОХІМ" майно (будівлі, споруди, обладнання та устаткування), яке може здійснювати негативний вплив на водні та земельні ресурси, а повідомляє лише про використання майна на підставі договору оренди, що, на переконання суду, свідчить про відсутність належного виконання запиту інспектора та, як наслідок, порушення позивачем передбаченого положеннями п. 10 ст.44 Водного кодексу України обов'язку надавати перевіряючому безоплатно всю необхідну інформацію.

Відтак, враховуючи те, що відображені у акті перевірки порушення ТОВ "ГЛІКОХІМ" вимог природоохоронного законодавства знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, суд приходить до висновку, що винесений з метою їх усунення в порядку ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду у сфері господарської діяльності" припис №03/083 від 10.08.2016 року є обґрунтованим, що, як наслідок, свідчить про відсутність підстав для його скасування.

В силу положень ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані ними докази, суд доходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович