Справа № 333/3697/16-а
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3697/16-а
Провадження № 2-а/333/150/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції 2 батальйону 3 роти УПП м. Запоріжжя сержанта поліції Худолій Миколи Володимировича про визнання нечинною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора поліції 2 батальйону 3 роти УПП м. Запоріжжя сержанта поліції Худолій М.В. про визнання нечинною та скасування постанови.

В обґрунтування адміністративного позову позивачем зазначено, що 02.07.2016 року відповідачем було складено відносно ОСОБА_1 постанову серія ПС 2 № 313998 про адміністративне правопорушення.

Зазначена постанова була направлена позивачу поштою лише 08.07.2016 року, а отримана ним 10.07.2016 року.

Відповідно до вказаної постанови позивач, керуючи автомобілем Пежо «Boxer» державний номер НОМЕР_1 у м. Запоріжжі по вул. Мікояна, навпроти будинку здійснив рух по тротуару, чим порушив вимоги п. 11.13 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивач не був згоден з вказаним порушенням, пояснивши інспектору, що працює водієм-експедитором у ТОВ «Роджерс» на везе медикаменти до аптеки «Формула здоров'я» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Мікояна, буд. 6 (Богдана Завади).

Незважаючи на його пояснення, відповідач склав відносно нього оскаржувану постанову, при цьому, навіть, не зазначив чи є інший під'їзд до аптеки.

Вважає, що постанова є протиправною, бо він рухався по тротуару для виконання роботи, а саме, доставки товару до аптеки, що розташована безпосередньо біля тротуару за відсутності іншого під'їзду.

Таким чином, у наданих матеріалах, немає жодних доказів того, що ним було порушено правила дорожнього руху, оскільки окрім тверджень про це відповідача, складеної постанови докази наявності правопорушення відсутні.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позивач надав додаткові докази: фото та відео зйомку з відео реєстратора автомобіля ОСОБА_1, позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень на позов та будь-яких доказів суду не надав, тому суд вирішує розглянути справу згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття справа може бути розглянута без їх присутності.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з постановою від 02.07.2016 року серія ПС 2 № 313998 позивач, керуючи автомобілем Пежо «Boxer» державний номер НОМЕР_1 у м. Запоріжжі по вул. Мікояна, навпроти будинку здійснив рух по тротуару, чим порушив вимоги п. 11.13 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення перевіряє законність та обґрунтованість постанови та може прийняти одне із рішення як скасування постанови.

Відповідно до ст. 288 Кодексу України про адміністративне правопорушення постанова посадової особи по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями визначеними Кодексом України про адміністративне правопорушення. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Обов'язок по доведені своїх вимог та заперечень покладається на сторони, які зобов'язані довести ці обставини відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України України.

На підставі ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що єдиним доказом у справі про адміністративне правопорушення є копія протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 248 Кодексу України про адміністративне правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом.

Відповідно до ст. 278 Кодексу України про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з'ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення не зібрано достатніх доказів, які б підтверджували, що позивачем були порушенні Правила дорожнього руху України.

Умовами п. 11.13. Правил ДР передбачено, що забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під'їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Відповідно з 26.1. - 26.3. Правил дорожнього руху пішоходам дозволяється рухатися у житловій та пішохідній зоні як по тротуарах, так і по проїзній частині. Пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, але не повинні створювати безпідставних перешкод для їхнього руху.

У житловій зоні забороняється:

а) транзитний рух транспортних засобів;

б) стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів;

в) стоянка з працюючим двигуном;

г) навчальна їзда;

ґ) рух вантажних автомобілів, тракторів, самохідних машин і механізмів (крім тих, що обслуговують об'єкти і громадян, виконують технологічні роботи або належать громадянам, що проживають у цій зоні).

У пішохідну зону в'їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком «Інвалід», якими керують водії-інваліди. Якщо до об'єктів, розташованих на цій території, є інші під'їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Під час виїзду з житлової та пішохідної зони водії повинні дати дорогу іншим учасникам дорожнього руху.

Частина перша ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, у тому числі, за порушення водіями транспортних засобів встановленої для транспортних засобі заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - у вигляді накладення штрафу від п'ятнадцяти (255 грн.) до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн.).

З наданих позивачем доказів, а саме, копії наказу № 12/2/07-л, копії трудової книжки та копії накладної, фото та відеоматеріалів вбачається, що він, дійсно, працює водієм-експедитором у ТОВ «Роджерс» на віз медикаменти до аптеки «Формула здоров'я» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Мікояна, буд. 6 (Богдана Завади), тобто, виконував роботу по обслуговування аптеки, розташованої безпосередньо біля тротуару(доріжки), за відсутності інших під'їздів.

За таких обставин та враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, так як факт порушення п. п.11.13 Правил дорожнього руху України не є доведеним, а надані суду пояснення та докази, свідчать про відсутність складу правопорушення в діях позивача.

Згідно зі ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора поліції 2 батальйону 3 роти УПП м. Запоріжжя сержанта поліції Худолій Миколи Володимировича про визнання нечинною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати нечинною та скасувати постанову серія ПС 2 № 313998 від 02 липня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення винесену інспектором поліції 2 батальйону 3 роти УПП м. Запоріжжя сержантом поліції Худолій Миколою Володимировичем відносно ОСОБА_1.

Провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.Б. Кулик