Справа № 808/1491/16
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2016 рокусправа № 808/1491/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_2, прокуратури Запорізької області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року по справі №808/1491/16 за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Запорізької області про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_2 звернуся до суду з позовом в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд зобов'язати прокуратуру Запорізької області (код 02909973, м.Запоріжжя, вул.Матросова, 29А) доплатити належну позивачу заробітну плату відповідно до вимог ст.81 Закону України «Про прокуратуру» за серпень-грудень 2015 року у розмірі 244832 грн. 07 коп., за січень-травень 2016 року - 245657 грн. 22 коп., на загальну суму 490489 грн. 50коп.

В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на те, що при розрахунку заробітної плати відповідач не дотримувався вимог ст..81 Закону України «Про прокуратуру», що призвело до її виплати у значно меншому розмірі, ніж визначено законом.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року адміністративний позов задоволено частково, а саме зобов'язано прокуратуру Запорізької області здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 за період серпень-грудень 2015 року та за період січень-травень 2016 року відповідно до ст.81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, інших виплат та індексації, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Суд першої інстанції фактично погодився з правовою позицією позивача та вказав на те, що з 15.07.2015р. (дата набрання чинності Закону України «Про прокуратуру») посадовий оклад працівника прокуратури повинен обчислюватися відповідно до ст..81 Закону України «Про прокуратуру».

Не погодившись з постановою суду, прокуратура Запорізької області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В обґрунтуванні вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неправомірність розрахунку позивачу заробітної плати, оскільки такі висновки зроблені без урахуванням положень іншого законодавства, зокрема, Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», якими визначено, що у 2015 та 2016 році норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів.

Позивач також звернувся з апеляційною скаргою, в якій висловлює свою незгоду з ухваленим рішенням з огляду на те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову у повному обсязі, а саме відмовив у визначенні конкретної суми заробітної плати, яка недоплачена позивачу за період серпень 2015 року - травень 2016 року. З цих підстав позивач просить скасувати постанову суду

першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю, зобов'язавши відповідача сплатити заборгованість із заробітної плати за період серпень 2015 року - травень 2016 року у розмірі 500 295,22грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та прокуратури Запорізької області підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що з 17.10.2007р. позивач працює в органах прокуратури. На теперішній час займає посаду прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Запорізької області.

15.07.2015р. набрав чинності Закон України «Про прокуратуру», статтею 81 якого визначено складові та розмір заробітної плати прокурорів.

З моменту набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» заробітна плата позивачу розраховується без дотримання вимог статті 81 цього закону, що, на думку позивача, є порушенням закону та призводить до порушення його прав.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Позиція позивача у спірних правовідносинах полягає у наступному.

Відповідно до ст..81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок (за вислугу років, виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством). При цьому посадовий оклад згідно з ч.3 ст.81 Закону для прокурора місцевої прокуратури складає з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат, а з січня 2016 року - 11. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури, а саме прокурора регіональної прокуратури з коефіцієнтом 1,2. Таким чином, позивачу як прокурору регіональної прокуратури з 15.07.2015 повинна нараховуватись заробітна плата із розрахунку посадового окладу 12 мінімальних заробітних плат, а з січня 2016 - 13,2 мінімальних заробітних плат з додаванням усіх передбачених законодавством премій та надбавок. Однак з моменту набрання чинності вимоги ст.81 Закону не виконуються, оскільки згідно Прикінцевих положень Законів України «Про державний бюджет 2015» та «Про державний бюджет 2016» дію ст.81 Закону призупинено на 2015 та 2016 роки відповідно та положення цієї статі застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Це прямо суперечить положенням ч.1 ст.81 Закону, згідно яких заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Незважаючи на те, що розмір заробітної плати прокурорів повинен регулюватись виключно Законом, у зв'язку з положеннями Прикінцевих положень Законів України «Про державний бюджет 2015» та «Про державний бюджет 2016» фактично з 15 липня 2015 й до теперішнього часу нарахування заробітної плати здійснювалось на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» зі змінами, останні з яких внесені Постановою Кабінету Міністрів України №763 від 30.09.2015, яка набрала чинності з 15.12.2015, а також Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності 15.12.2015. Зміст постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 прямо суперечить нормам ст.81 Закону щодо розміру посадових окладів прокурорів. Кабінет Міністрів України повинен був привести свої нормативно-правові акти у відповідність Закону ще протягом 3 місяців з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто ще до 26.01.2015. Тобто, в постановах Кабінету Міністрів України розмір окладу прокурора місцевої прокуратури повинен був встановлений з 10 мінімальних заробітних плат, а з 01.01.2016 - 11. Однак фактично до теперішнього часу нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України у відповідність Закону, в тому числі його ст.81, не приведені, тому їх не можна застосовувати для нарахування заробітної плати прокурорів.

З цих підстав, позивач вказує на те, що його заробітна плата повинна бути перерахована з урахуванням: окладу, який визначений ст..81 Закону України «Про прокуратуру»; надбавки за вислугу років; премії; надбавки за роботу з секретними документами; надбавки за особливо важливу роботу. При цьому, спору щодо правильності визначення відповідачем розміру премій; надбавки за роботу з секретними документами; надбавки за особливо важливу роботу, у відсотковому виразі від посадового окладу, не існує. Спірні правовідносини стосуються перерахунку заробітної плати з урахуванням премій; надбавки за роботу з секретними документами; надбавки за особливо важливу роботу, розмір яких у відсотковому виразі має визначатися з окладу, який визначений ст..81 Закону України «Про прокуратуру», а не з окладу, який передбачений постановою КМУ №505. Щодо правильності визначення розміру надбавки за вислугу років, то в цій частині спір полягає не лише у необхідності визначення розміру такої надбавки виходячи з окладу, який встановлений ст..81 Закону, а й в незгоді позивача з визначенням розміру надбавки за вислугу років у відсотковому виразі. Так, позивач вказує на те, що з часу набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» розмір його надбавки за вислугу років повинен становити 18% від посадового окладу, натомість, відповідачем виплачувалась така надбавка у розмірі 15% від посадового окладу. З 05.01.2016р. (дата набрання чинності постанови КМУ №1090 від 09.12.2015р.) розмір його надбавки за вислугу років повинен становити 20% від посадового окладу, натомість, до 01.02.2016р. відповідачем виплачувалась надбавка у розмірі 18% від посадового окладу.

Обґрунтовуючи свою правову позицію відповідач посилався на те, що розміри посадових окладів затверджуються Кабінетом Міністрів України, а саме постановою №505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури». В силу положень ст.19 Конституції України, ст.98 Кодексу законів про працю України, прокуратурою Запорізької області нарахування та сплата заробітної плати здійснюється виключно на підставі штатного розпису та кошторису, затверджених Генеральним прокурором України, з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 та від 09.12.2015 №1013. Нарахування та виплата прокуратурою Запорізької області позивачу заробітної плати, в межах визначених ст.81 Закону України «Про прокуратуру», суперечить п.1, п.11 ст.23, п.1 ст.48 Бюджетного кодексу України. З аналізу судової практики з питань нарахування та виплати заробітної плати працівникам державних установ (постанови Верховного Суду України від 04.11.2015 №21-1461а15, від 30.03.2016 №21-271а16), вбачається, що незважаючи на встановлену спеціальними законами заробітну плату державних службовців, її розмір підпорядкований нормам загального Закону України «Про оплату праці», статтею 13 якого визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України. Обсяги таких витрат затверджуються одночасно з бюджетом. З огляду на вимоги Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», ст. 13 Закону України «Про оплату праці» правових підстав для виплати позивачу різниці в заробітній платі немає.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з 15.07.2015р. (дата набрання чинності Закону України «Про прокуратуру») посадовий оклад працівника прокуратури повинен обчислюватися відповідно до ст..81 Закону України «Про прокуратуру». Такі висновки суд обґрунтував наступним. Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, які не відповідають вимогам ст.81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру». Відповідно до п.13 Розділу XIII Закону №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру», Кабінету Міністрів України доручено: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом. Однак, вимоги зазначеної норми Кабінетом Міністрів України не були виконані. З цих підстав, суд першої інстанції вказав на неправомірність застосування у спірних правовідносинах постанови КМУ №505 від 31.05.2012р. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що відсутність механізму реалізації права працівника прокуратури на заробітну плату в розмірі передбаченому ст.81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» (як спеціальним нормативним актом), у зв'язку з не внесенням відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки закони України мають вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, а також, у зв'язку з тим, що кожен має конституційне право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Як зазначено вище, 15.07.2015 набрав чинності Закон України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.2 ст.81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Згідно із ч.3 ст.81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру», посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст.81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.

Згідно із ч.7 ст.81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, Законом України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» визначено, зокрема, розмір посадового окладу прокурора регіональної прокуратури.

Відповідно до п.13 Розділу XIII Закону №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру», Кабінету Міністрів України доручено: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

На час виникнення спірних правовідносин між сторонами Кабінет Міністрів України, покладені на нього обов'язки п.13 Розділу XIII Закону №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру», не виконав.

В той же час, статтею 89 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Статтею 90 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

У свою чергу, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України №80-VІІІ від 28.12.2014 «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (зі змінами і доповненнями) установлено, що частина другої статті 33, статті 81 Закону України «Про прокуратуру» (Голос України, 25.10.2014, №206) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 11 Прикінцевих положень Закону України №928-VІІІ від 25.12.2015 «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що норми і положення частини другої статті 33, статті 81 Закону України «Про прокуратуру» (Відомості Верховної Ради України, 2015р., №2-3, ст.12); […] застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України.

Зазначені положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» не визнавалися неконституційними у встановленому законом порядку.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що при розрахунку заробітної плати та визначенні посадового окладу, з якого розраховується розмір встановлених позивачу надбавок, відповідачем, у спірному періоді, застосовувалися положення постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 (із зміна та доповненнями) «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Надаючи правову оцінку таким діям відповідача, з якими не погоджується позивач, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст..99 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно із ч.2 ст.8 Закону України «Про оплату праці» умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст..13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Як зазначено вище, ст.ст.89, 90 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

У свою чергу, Законами України про Державний бюджет України на 2015 та 2016 роки визначено, що положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних правовідносин оклади та умови оплати праці працівників органів прокуратури були врегульовані постановою КМУ №505 від 31.05.2012 (із зміна та доповненнями) та постановою КМУ №1013 від 09.12.2015р., при цьому, розмір окладу, зазначений в цих постановах, був іншим, ніж визначено Законом України «Про прокуратуру». Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього п.13 Розділу XIII Закону №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цим законом у тримісячний строк не виконав.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 БК, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 БК, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Враховуючи викладене, оскільки з часу набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» Кабінетом Міністрів України зміни до постанови №505 щодо умов оплати праці, зокрема, розмірів окладів працівників прокуратури, не внесено, а Законами України про Державний бюджет України на 2015 та 2016 роки видатки на реалізацію положень ст..81 Закону України «Про прокуратуру» не передбачено, прокуратура Запорізької області, як розпорядник бюджетних коштів, не мала правових підстав для нарахування та виплати заробітної плати позивачу поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для перерахунку заробітної плати позивачу, у спірному періоді, з урахуванням посадового окладу, який визначено ст..81 Закону України «Про прокуратуру». З цих же підстав, не підлягають задоволенню і вимоги щодо перерахунку заробітної плати з урахуванням премій, надбавки за роботу з секретними документами, надбавки за особливо важливу роботу з урахуванням посадового окладу, який визначено ст.81 Закону України «Про прокуратуру».

Щодо заявлених вимог про перерахунок заробітної плати з урахуванням надбавки за вислугу років, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначено вище, в цій частині спір полягає не лише у необхідності визначення розміру такої надбавки виходячи з окладу, який встановлений ст..81 Закону, а й в незгоді позивача з визначенням розміру надбавки за вислугу років у відсотковому виразі.

Встановленні обставини справи, які не заперечувались сторонами, свідчать про те, що з 01.08.2015р. (заявлені позовні вимоги) по 01.02.2016р. розрахунок заробітної плати позивача здійснювався з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 15% від посадового окладу, як особі, що має стаж роботи понад 5 років.

Позивач вказує на те, що з часу набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора, який має стаж роботи понад 5 років, визначається з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 18 відсотків, у зв'язку з чим вважає, що з 01.08.2015р. по 05.01.2016р. (набрання чинності постановою КМУ №1090 від 09.12.2015р.). розмір надбавки за вислугу років мав становити 18% від посадового окладу.

З такими доводами позивача суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Так, ст..81 Закону України «Про прокуратуру», поряд з посадовими окладами прокурорів, визначено і розмір щомісячної надбавки за вислугу років, яка, у випадку наявності стажу роботи понад 5 років, становить 18% від посадового окладу.

В той же час, як зазначено вище, Законом України «Про прокуратуру» визначено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Пунктом 13 Розділу XIII Закону №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру», Кабінету Міністрів України доручено: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом. При цьому, Законами України про Державний бюджет України на 2015 та 2016 роки визначено, що положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З 01.08.2015р. (заявлені позовні вимоги) механізм встановлення працівникам органів прокуратури розміру надбавки за вислугу років та обчислення стажу роботи, що дає право на одержання такої надбавки, визначався постановою КМУ №425 від 07.05.2008р, якою встановлено і розмір такої надбавки, зокрема, за умови наявності стажу понад 5 років - 15% посадового окладу.

Вказана постанова КМУ №425 була чинною до 05.01.2016р. (дата набрання чинності постановою КМУ №1090 від 09.12.2015р.).

Таким чином, враховуючи вищенаведену правову позицію, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в період з 01.08.2015р. (заявлені позовні вимоги) по 04.01.2016р. відповідачем правомірно розраховувалась заробітна плата позивачу з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 15% від посадового окладу.

05.01.2016р. набрав чинності Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затверджений постановою КМУ №1090 від 09.12.2015р.

Цим Порядком, зокрема, змінено визначення стажу роботи, який дає право на отримання надбавки за вислугу років. Так, п.6 Порядку, зокрема, передбачено, що до періоду проходження служби, що дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам, слідчим органам прокуратури, зараховується період здобуття освіти (за денною формою навчання) у вищих навчальних закладах на юридичних факультетах.

З урахуванням трудової діяльності позивача в органах прокуратури (з 17.10.2007р.) та здобуття освіти у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті (з 01.09.2002 по 30.06.2007), стаж позивача, що дає право на отримання надбавки за вислугу років, станом на 05.01.2016р. становив понад 10 років.

Відповідно до ст..81 Закону України «Про прокуратуру», п.5 зазначеного Порядку, наявність стажу роботи понад 10 років дає право на призначення надбавки за вислугу років у розмірі 20% від посадового окладу.

Фактично надбавку за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу позивачу призначено з 01.02.2016р.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позивачу неправомірно розраховувалась заробітна плата у період з 05.01.2016р. по 01.02.2016р., що є підставою для задоволення вимог в цій частині, шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок заробітної плати позивачу за період з 05.01.2016р. по 01.02.2016р. з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та прокуратури Запорізької області - задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року по справі №808/1491/16 - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Зобов'язати прокуратуру Запорізької області здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 за період з 05.01.2016р. по 01.02.2016р. з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 20 % посадового окладу.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст постанови виготовлено 03.10.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська