Справа № 539/4047/15-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 р.Справа № 539/4047/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А. Русанової В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.08.2016р. по справі № 539/4047/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду в якому просив:

-визнати неправомірними дії Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо утримання з 01.02.2015 року сум податку на доходи фізичних осіб із частини призначеної пенсії, яка перевищує три розміри мінімальної заробітної плати;

-зобов'язати Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області видати розпорядження про перерахунок пенсії з 01.02.2015 року без утримання сум податку на доходи фізичних осіб із частини, яка перевищує три розміри мінімальної заробітної плати.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.08.2016 року відмовлено в задоволенні позову.

ОСОБА_1 (далі - позивач) не погодившись із рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.08.2016 року та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема п.165.1.3 ст.165 ПК України, не повне з'ясування обставин справи, що привело до невірного вирішення справи.

В судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач подав клопотання про розгляд справи без його участі, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст.41, ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - позивач) перебуває на обліку в УПФУ м. Лубнах та Лубенському районі, отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 13.08.2013 року. (а. с. 4).

Крім того, ОСОБА_1 має статус інваліда ІІ групи і користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 06 липня 2012 року, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради Полтавської області.

30.10.2015 року позивач звернувся з заявою до відповідача в якій просив роз'яснити підстави утримання податку з доходу фізичних осіб з призначеної ОСОБА_1 пенсії (а. с. 6).

Листом Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області №106/К-02 від 02 листопада 2015 року позивача повідомлено, що у зв'язку з внесенням змін до Податкового кодексу України з 01 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року з його пенсії утримується податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. (а.с.7)

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо утримання з його пенсії податку на доходи фізичних осіб, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі загальності оподаткування - кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 8.1 та 8.2 статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 18 статті 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, надаються гарантовані державою пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету, відповідно до податкового та митного законодавства.

Пунктом 23 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що інвалідам та прирівняним до них особам (стаття 7 цього Закону) надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету, відповідно до податкового та митного законодавства.

Згідно частини 4 статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії не підлягають оподаткуванню.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, яким внесений ряд змін до норм Податкового кодексу України та до норм Бюджетного кодексу України.

Так, з 01 січня 2015 року відповідно до підпунктів 162.1.1,162.1.3 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, податковий агент.

Згідно підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 цього Кодексу об'єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Так, приписами пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України в редакції, яка діяла до 01.09.2015 року, закріплено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Тобто, об'єктом оподаткування у розумінні пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України є, зокрема, сума пенсії, під якою розуміється, зокрема, і державна та додаткова пенсії, призначені на підставі положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" від 28 грудня 2014 року № 80-VIII з 01 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмір 1 218 гривень на місяць.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 64 Бюджетного кодексу України податок на доходи фізичних осіб, який сплачується податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного місцевого бюджету за її місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що сплачуються фізичній особі.

При цьому, на думку судової колегії, наявність пільг зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів не свідчить про безумовне і повне звільнення таких осіб від сплати такого роду платежів.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що в п. 3 рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 року у справі № 18/183-97 (щодо офіційного тлумачення частини п'ятої статті 94 та статті 160 Конституції України) зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може водночас бути врегульована однопредметними нормативними актами однакової сили, які за змістом суперечать одне одному.

Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином, враховуючи вищевказане рішення Конституційного Суду України, судова колегія приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відсутній конфлікт правових норм, оскільки Податковий кодекс України є спеціальним законом, що регулює питання оподаткування доходів, а оскільки відповідні зміни до нього (щодо можливості оподаткування пенсій) внесено значно пізніше, ніж прийнято Закон України "Про пенсійне забезпечення" та Закон України ""Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягає саме норма Податкового кодексу України.

Отже, починаючи з 01 січня 2015 року податкові агенти, яким у даному випадку є Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3654 грн. (розмір мінімальної заробітної плати 1218 грн. х 3), зобов'язане утримувати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків.

Судом встановлено, що позивач отримував пенсійні виплати ( складові пенсійної виплати: основний розмір пенсії, підвищення інваліду війни, додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, щомісячну державну допомогу на прожиття інваліду війни) в розмірі 9 490,00 грн. до 01.02.2015р. З 01.02.2015р. пенсія виплачується позивачу в розмірі 8 614, 60 грн., з урахуванням податку на доходи фізичних осіб (9 490,00 грн.-3654,00грн.) х15%=875,40 грн., що підтверджується довідкою УПФУ в м. Лубнах, податковим розрахунком по пенсійній виплаті. (а.с.5)

Відповідачем вірно обраховано базу оподаткування у 2015 році - з суми, що перевищує 3 654,00 грн. та розмір податку на доходи фізичних осіб .

Доводи апеляційної скарги щодо відповідно до п.165.1.3 ст.165 ПК України до загального місячного доходу (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як сума відшкодування платнику податку розміру шкоди, заподіяної йому внаслідок Чорнобильської катастрофи, у порядку та сумах, визначених законом , що відшкодовується призначенням державної пенсії та виплатою додаткової пенсії, колегія суддів вважає помилковими.

Розділ VIII Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає пенсії і компенсації особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 та відповідно розмежовує поняття пенсій або компенсацій.

Так, статтями 49, 50, 51, 54 цього Закону визначені відповідні пенсії цим особам, та статтями 48, 52, 53 даного Закону - компенсації.

З урахуванням викладеного, відшкодування державою шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи, реалізується саме шляхом надання компенсацій та пільг, передбачених цим Законом.

Виплата пенсій (основної та додаткової), визначених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є складовою соціального захисту цих категорій осіб, а не відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що положення Податкового кодексу в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, і не визнанні такими, що не відповідають Конституції України, а тому Відповідач, утримуючи з Позивача податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, діяв на підставі та відповідно до чинного законодавства.

Крім того, судовою колегією враховується, що право встановлювати тимчасові обмеження щодо виплати пенсії або віднесення її до оподатковуваного доходу узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі "Валентина Ніканорівна Великода проти України", яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційними переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс ("золоту середину") до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому ЄСПЛ зазначає, що зменшення розміру пенсії мабуть було зроблено державою через економічну політику і фінансові труднощі.

За таких обставин, оскільки зазначений Закон не конституційним не визнавався, то він підлягає виконанню, а відповідні зміни до нього в частині оподаткування пенсій, призначених учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" були внесені Законом України "Про внесення зміни до статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій інвалідів війни та деяких інших категорій осіб", який набрав чинності з 01.09.2015 року, Відповідач правомірно вираховував з оподаткованого розміру пенсії Позивача податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.08.2016р. по справі № 539/4047/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст ухвали виготовлений 03.10.2016 р.