Справа № 826/13884/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 вересня 2016 року м. Київ № 826/13884/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва - Шулежко В.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2016 залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків.

Підставою для залишення позовної заяви без руху стало недотримання позивачем вимог п.4 ч.1 ст.106 КАС України та ч.3 ст.106 КАС України, у зв'язку з чим позивачу необхідно було викласти зміст позовних вимог щодо кожного із зазначених відповідачів у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства, а також надання до суду доказів сплати судового збору в порядку та розмірі визначених чинним законодавством України на рахунок суду.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем вказано у позовній заяві в якості відповідачів - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Водночас, позовні вимоги викладені лише до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича. До Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позовні вимоги відсутні.

З огляду на викладене, судом встановлено, що позовні вимоги не сформовано щодо кожного із зазначених відповідачів, що, в свою чергу, є порушенням п.4 ч.1 ст.106 КАС України.

ОСОБА_1 надіслала до суду заяву на виконання вимог ухвали суду від 08.09.2016, в якій зазначено, що позовні вимоги, на її думку, відповідають вимогам ч.4 ст.105 КАС України, в тому числі й позовні вимоги до відповідача 2 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Водночас, як встановлено судом, ОСОБА_1 не усунуто вимоги ухвали суду від 08.09.2016 в частині щодо приведення змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів, як це прямо передбачено положеннями п.4 ч.1 ст.106 КАС України.

Суд відхиляє посилання позивача на норми п.1, п.2 ч.3 ст.16 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки вони жодним чином не стосуються викладеним вище обставинам.

Посилання позивача на ст.137 КАС України суд також не бере до уваги, оскільки подання відповідної заяви в порядку вказаної статті відбувається на стадії судового розгляду.

Окрім того, згідно позовної заяви, позивачем заявлено три позовних вимоги немайнового характеру, кожна з яких є об'єктом сплати судового збору.

Як передбачено положеннями п.п. 1 п. 3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати ти.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 6 Закону України «Про судовий збір» з позовних заяв, що містять кілька вимог немайнового характеру, судовий збір справляється з кожної вимоги окремо. Отже, у разі подання до адміністративного суду позову, який містить кілька вимог немайнового характеру, належить сплатити судовий збір за кожну з вимог.

В підтвердження сплати судового збору позивачем подано докази сплати судового збору лише за одну позовну вимогу, а саме квитанцію від 20.09.2016 №0.0.620978742.1 на суму 551,21 грн., що свідчить про сплату судового збору не у повному обсязі, як наслідок, невиконання вимог ухвали суду від 08.09.2016.

Щодо посилань ОСОБА_1, як на підставу звільнення її від сплати судового збору за подання позову, на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Споживачем, права якого захищаються на підставі вказаного Закону, є лише громадяни (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товар (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Вказана правова позиція викладена у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 №5.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у межах спірних правовідносин позивачем оскаржується бездіяльність суб'єкта владних повноважень - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича, допущенна при здійсненні повноважень відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; при цьому, як видно із позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Закон України «Про судовий збір», який є спеціальним законом, що визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, у чинній редакції не передбачає пільг щодо сплати судового збору для споживачів за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Так, Закон України «Про судовий збір» визначає випадки, коли судовий збір не підлягає сплаті шляхом виключення відповідних заяв із числа об'єктів справляння судового збору та встановлення пільг щодо слати судового збору.

Вичерпний перелік заяв, за подання яких не справляється судовий збір наведено у ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», а пільги щодо сплати судового збору встановлені у ст.5 зазначеного Закону.

Так, позовні заяви споживача у зв'язку із порушенням його прав не визначено у ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», а споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не мають пільг щодо сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, за відсутності в матеріалах, доданих до позовної заяви доказів, які підтверджували б, що позивач звільнений від сплати судового збору з підстав, встановлених ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що позивач має сплачувати судовий збір на загальних підставах.

Враховуючи вищезазначене, зважаючи на те, що станом на момент постановлення ухвали недоліки позовної заяви, викладені в ухвалі суду від 08.09.2016, не усунуто, хоча судом надавалось достатньо часу для їх виконання, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, позовна заява повертається позивачеві.

Водночас, суд зазначає, що повернення позовної заяви, згідно з ч. 6 ст. 108 КАС України, не позбавляє права позивача для повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 108, ст.ст. 160, 165 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви разом з доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.П. Шулежко