Справа № П/811/2093/15
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" вересня 2016 р. м. Київ К/800/1789/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року

у справі №П/811/2093/15

за позовом Приватного акціонерного товариства «Торговий дім «Гідросила» (надалі - ПАТ «Торговий дім «Гідросила»)

до 1) Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, 2) Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області (надалі - Кіровоградська ОДПІ, ГУ ДКС у Кіровоградській області)

про стягнення бюджетної заборгованості та пені, визнання бездіяльності протиправною, -

встановив:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, поставлено питання про визнання протиправною бездіяльність Кіровоградської ОДПІ щодо ненадання висновків в порядку п.200.18.1 ст. 200 Податкового кодексу України органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для автоматичного відшкодування ПАТ «Торговий дім «Гідросила» податку на додану вартість у розмірі 2660193, 00 грн.; стягнення з Державного бюджету України на користь ПАТ «Торговий дім «Гідросила» 2660193,00грн. заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість та 262375,20 грн. пені, а всього 2922568,20 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.07.2015 року., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ПАТ «Торговий дім «Гідросила» суму невідшкодованого податку на додану вартість за лютий 2015 року у розмірі 2660193,00 грн. та пеню, нараховану на суму невідшкодованого податку на додану вартість у розмірі 262375,20 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Кіровоградська ОДПІ звернулася із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судами норм матеріального права, ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, ухвали суду апеляційної інстанції та прийняття у справі нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до п.2 ч.1 ст.222 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанції, 20.03.2015 року ПАТ «Торговий дім «Гідросила» до податкового органу була надана податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2015 року та заявлено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника податку у розмірі 2660193,00 грн. (а.с.8-11). Декларація з ПДВ прийнята на районному рівні та ДФС України, що підтверджується квитанцією №2 ( а.с.17).

Також 20.03.2015 року позивачем до податкового органу подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (а.с.15).

Правомірність заявленої суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість контролюючим органом не заперечується.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення спірної суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду виходили з того, що оскільки позивачем виконані усі вимоги, передбачені нормами Податкового кодексу України, на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, проте податковим органом не було надано у встановлений строк висновок до органу державного казначейства із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, то така сума підлягає стягненню у судовому порядку, а також про правомірність нарахування та стягнення пені у зв'язку з несвоєчасним відшкодуванням суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Кіровоградської ОДПІ щодо ненадання висновку про суми відшкодування податку на додану вартість, суди попередніх інстанцій виходили з того, що такі позовні вимоги не відповідають матеріально-правовому способу захисту порушеного права.

Проте, колегія суддів Вищого адміністративного суду України з такими висновками судів попередніх інстанції погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно з пп. 14.1.18 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

За правилами пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

У відповідності до п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний протягом п'яти робочих днів після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Кабінет Міністрів України постановою від 17.01.2011 року № 39 затвердив Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, яким визначено механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість.

За змістом пункту 9 Порядку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку.

Наведені законодавчі норми дають підстави для висновку про те, що бюджетне відшкодування податку на додану вартість здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України та Порядком, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у п'ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку.

У зв'язку з чим слід зазначити, що належним способом захисту позивача є вимога про зобов'язання податкового органу до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку стосовно суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення виникала б не необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Наведена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 16.09.2015 року по справі №21-881а15, від 17.11.2015 року по справі №21-4371а15, від 07.06.2016 року по справі 21-1067а16.

Разом з тим, судами першої та апеляційної інстанцій залишено поза увагою чи вчинялися контролюючим органом дії у строки, визначені Податковим кодексом України, щодо надання висновку для відшкодування заявленої суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Крім того, у запереченнях проти адміністративного позову Кіровоградська ОДПІ посилається на те, що у квітні 2015 року надано пропозиції до ДФС України щодо відшкодування ПАТ «Торговий дім «Гідросила» по декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року. На даний час відповідної інформації від ДФС України не надходило, тому у Кіровоградської ОДПІ відсутні правові підстави для надання висновку про відшкодування відповідної суми податку на додану вартість до органів казначейства (а.с.55).

Однак, зазначені обставини не були перевірені судами попередніх інстанцій під час розгляд уданої справи.

Виходячи з положень ст.220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визначати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

Частина 4 та 5 статті 11 даного Кодексу встановлює, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Зважаючи на наведене, касаційна інстанція на підставі ст.227 КАС України дійшла висновку про неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, у зв'язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд для повного, достовірного з'ясування та правильного вирішення цього спору.

Приймаючи до уваги те, що сплату судового збору ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.03.2016 року відстрочено до ухвалення судового рішення по суті, несплачена сума судового збору підлягає стягненню.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року - скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Стягнути з Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області судовий збір в сумі 5846,40 (п'ять тисяч вісімсот сорок шість грн. 40 коп.) до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач УДКCУ у Печерському районі, рахунок отримувача 0007, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, код банку отримувача 820019, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходу бюджету 22030105 «Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075)».

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І.Цвіркун