Справа № 804/5687/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2016 рокусправа № 804/5687/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року з питань забезпечення позову у адміністративній справі № 804/5687/16 за позовом ОСОБА_2 до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Осельського Євгена Сергійовича, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся з позовом до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Осельського Євгена Сергійовича (далі - відповідач-1), відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - відповідач-2), в якому просив:

визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельського Євгена Сергійовича по складанню в рамках виконавчого провадження ВП № 50387250, приєднаного до зведеного виконавчого провадження ВП № 51383033 акту опису й арешту майна №5387250 від 05 квітня 2016 року - виставкового салону непродовольчих товарів літ. А-2 поз. 101-108, 201-211, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Січеславська Набережна, 1-А;

виключити з акту опису й арешту майна №5387250 від квітня 2016 року, складеного старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельським Євгеном Сергійовичем в рамках виконавчого провадження ВП № 50387250, приєднаного до зведеного виконавчого провадження ВП № 51383033, нерухомого майна, а саме: виставковий салон непродовольчих товарів літ. А-2 поз. 101-108, 201-211, за адресою: АДРЕСА_1

Крім того, в позовній заяві позивачем заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вчинити дії з передачі на реалізацію згідно ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" майна боржника, на яке звернуто стягнення - нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №0418/4768/2012, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 13 серпня 2013 року до завершення розгляду даного адміністративного позову.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову задоволено.

Заборонено відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вчинити дії з передачі на реалізацію згідно ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" майна боржника, на яке звернуто стягнення - нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №0418 /4768/2012, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 13 серпня 2013 року до завершення розгляду даного адміністративного позову.

Ухвалу допущено до негайного виконання.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, особа, яка вважає, що рішенням суду першої інстанції було порушено її права та законні інтереси - ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України відповідно до приписів ст. 124 КАС України, а вжиття заходів забезпечення позову відповідно до оскаржуваної ухвали фактично зупиняє виконання рішення по цивільній справі № 203/2599/16-ц. При цьому до компетенції суду взагалі не належать питання зупинення виконавчого провадження, оскільки це повноваження державного виконавця. Зауважує, що оскаржуване рішення суду першої інстанції фактично обмежує її в поновленні порушених прав у зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань, які встановлені рішенням суду по цивільній справі № 0418/4768/2012. Крім того, вважає, що даний спір взагалі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник апелянта в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Заслухавши представників позивача та апелянта, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а саме можлива реалізація у межах виконавчого провадження майна, правомірність складання акту опису та арешту якого, і є предметом розгляду в судовому порядку.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно п.17 Постанови Пленуму ВАСУ від 06.03.2008 р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що позивач, як і суд мають обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 1 ст. 117 КАС України. З цією метою обов'язковим є надання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи і на що не звернув уваги суд першої інстанції, ОСОБА_2 на час розгляду судом першої інстанції поданого клопотання про забезпечення позову та під час перегляду прийнятого рішення в апеляційному порядку, згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.07.2016 року не є власником спірного приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Січеславська Набережна, 1-А. Згідно даних вказаного реєстру власником зазначеного приміщення є ОСОБА_4. Реєстрацію ж права власності на спірне приміщення за ОСОБА_5, померлою матір'ю ОСОБА_2 та спадкодавицею останнього, згідно постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2014 року було зобов'язано скасувати, визнавши при цьому дії та рішення державного реєстратора неправомірними.

Крім того, виходячи зі змісту клопотання позивача про забезпечення позову, вимоги якого фактично зводяться до забезпечення позову шляхом заборони виконання рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що при забезпеченні позову у спосіб запропонований заявником, судом фактично вирішуються вимоги позовної заяви на користь позивача, що є неприпустимим, протирічить вимогам п.17 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року та не відповідає меті забезпечення позову.

Отже, виходячи з наведеного та змісту інституту забезпечення позову і його наслідків, які є одним з інструментів відновлення порушеного права, що передбачено ст. 117 КАС України, а також правового статусу позивача у даній справі, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про безпідставність поданого клопотання про забезпечення позову і, як наслідок, скасування оскаржуваної ухвали та прийняття нової про відмову в задоволенні останнього.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року з питань забезпечення позову у адміністративній справі № 804/5687/16 за позовом ОСОБА_2 до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Осельського Євгена Сергійовича, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду у відповідності до приписів ч. 2 ст. 211 КАС України є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай