Справа № 826/26314/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 вересня 2016 року № 826/26314/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів: Іщука І.О., Шулежка В.П. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Дорстрой»

до Державної архітектурно - будівельної інспекції України

про скасування наказу від 22.09.2015р. в частині,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Дорстрой» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Державної архітектурно - будівельної інспекції України (надалі також - відповідач) про скасування наказу №1048 від 22.09.2015р. в частині затвердження заходу із проведення планової перевірки дотримання позивачем ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV та V категорії складності.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваного наказу в частині, яка стосується позивача, оскільки на час його видання Ліцензійні умови, що передбачені Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та дотримання яких підлягало перевірці з дати набрання чинності цим Законом (28.06.2015 року), не були розроблені та затверджені. Відтак, на переконання позивача оскаржуваним наказом відповідач незаконно втрутився в його господарську діяльність, чим порушив приписи п.6 ч.1 ст.6 Господарського кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав правомірності оскаржуваного рішення.

На підставі п. 4 ст. 122 КАС України суд прийшов до переконання про можливість подальшого розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2015 року відповідачем прийнято наказ №1048 «Про затвердження плану перевірок дотримання суб'єктами господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів ІV та V категорії складності, яка підлягає ліцензуванню Держархбудінспекцією, на ІV квартал 2015 року», яким, зокрема у п.332 Додатку до нього, передбачено проведення перевірки ПП «Дорстрой» з 3 по 10 листопада 2015 року (далі - Наказ №1048).

Не погоджуючись з зазначеним наказом в частині, яка стосується позивача, останній звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною сьомою статті 19 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 року №222-VІІІ (далі - Закон) передбачено, що контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюють у межах своїх повноважень органи ліцензування шляхом проведення планових і позапланових перевірок відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон) з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 4 Закону державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 5 Закону планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому.

Протягом одного року проведення більш як одного планового заходу державного нагляду (контролю) щодо одного суб'єкта господарювання не допускається.

План здійснення заходів державного нагляду (контролю) на наступний плановий період повинен містити конкретні календарні дати початку кожного планового заходу державного нагляду (контролю) та строки їх здійснення.

Як зазначено вище, наказом від 22.09.2015р. №1048 затверджено план перевірок на 4 квартал 2015 року та містить дати почату перевірки та строк її здійснення, отже наказ оформлено відповідно до ст. 6 Закону.

Підпунктом 5 пункту 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294 (далі - Положення), передбачено, що Відповідач здійснює ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Абзацом другим підпункту 7 пункту 4 Положення визначено, що відповідач здійснює державний контроль за дотриманням, зокрема, ліцензійних умов на провадження господарської діяльності.

Пунктом 9 Переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 № 609, відповідач є органом ліцензування такого виду господарської діяльності, як будівництво об'єктів IV і V категорій складності.

Ліцензійні умови провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.01.2009 №47 зареєстрованим Міністерством юстиції України 11.03.2009 № 226/16242 (далі - Ліцензійні умови).

Вищевказаний наказ Мінрегіонбуду втратив чинність на підставі його ж наказу від № 188 від 30.06.2016 лише з 30.08.2016 року, тобто на час винесення Наказу №1048 був чинним та обов'язковим для суб'єктів, на яких поширював свою дію.

У той же час суд зазначає, що Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222-VІІІ не містить посилань на втрату чинності всіх підзаконних нормативних актів, які йому суперечать, натомість, відповідно до ч.8 ст.21 вказаного Закону на міністерства та інші центральні органами виконавчої влади покладено обов'язок забезпечити приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року у справі N 1-7/99 частину першу статті 58 Конституції України про дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, за вказаних обставин, відповідні доводи позивача щодо відсутності юридичної визначеності в частині застосування Ліцензійних умов на час видання оскаржуваного наказу, судом при вирішенні даної справи прийняті до уваги бути не можуть.

Суд звертає увагу на ту обставину, що на підставі Наказу №1048 відповідач рекомендованим листом від 19.10.2015 № 05/1-12150 направив позивачу повідомлення про проведення планової перевірки, а за її наслідками складено акт №49/ЛП.

Приписами ч.1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У той же час відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, задоволеними можуть бути лише ті вимоги, які поновляють права, свободи та інтереси особи, яка звернулася за їх захистом.

Приймаючи до уваги ту обставину, що Наказ №1048, як правовий акт індивідуальної дії, був реалізований відповідачем, вичерпавши свою дію його виконанням, задоволення даного адміністративного позову не зможе призвести до поновлення порушених прав позивача через неналежно обраний ним спосіб судового захисту.

На переконання суду належним способом захисту прав позивача буде оскарження рішень, прийнятих за наслідками проведеної перевірки. У той же час відповідні позовні вимоги в даній адміністративній справи позивачем не заявлялися.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене вище, враховуючи, що під час розгляду даної адміністративної справи ознак протиправності Наказу №1048 встановлено не було, а задоволення вимог не призведе до поновлення прав позивача, суд приходить до переконання до відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийнятого рішення.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Приватному підприємству «Дорстрой» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: І.О. Іщук

В.П. Шулежко