Справа № 759/5982/16-а
Суддя: Макаренко В. В.
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 759/5982/16-а
пр. № 2-а/759/161/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Макаренко В.В.

при секретарях Павлишиній А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського Управління патрульної поліції у м. Києві роти № 6 батальйону № 1 капрала поліції Деміх Тетяни Василівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Поліцейського Управління патрульної поліції у м. Києві роти № 6 батальйону № 1 капрала поліції Деміх Тетяни Василівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він 14 квітня 2016 року, керуючи автомобілем „Опель Вектра», н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по Дарницькому шосе був зупинений працівником поліції Деміх Т.В., після чого останньою був складений протокол серії ПС3 № 012862 в справі про адміністративне правопорушення за те, що я 14 квітня 2016 року о 03 год. 00 хв. в м. Києві на Дарницькому шосе не мав при собі ПОСЦ-ПВНТЗ, чим порушив вимоги п. 2.1 (г) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Крім того, зазначив, що після зупинки відповідач попросив надати йому посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на що він йому відмовив у наданні договору обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності, так як будь-яких порушень ПДР України він не вчиняв, а також в зв'язку з тим, що у відповідності до ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він як інвалід 1 групи звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а тому підстави для надання зазначених документів відповідачу відсутні. Але поліцейська Деміх Т.В., не зважаючи на сказане, незаконно склав на нього постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.1, ст.126 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. За таких обставин вважає, що в діях позивача відсутні ознаки інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки у відповідача не виникло права вимагати вказані документи, а оскаржувана постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позов та просив його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як передбачано ч.2, ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.1, ст.3 Закону України „Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено в судовому засіданні, водій ОСОБА_1 14 квітня 2016 року приблизно о 03 год. 00 хв. керував автомобілем „Опель Вектра», н.з. НОМЕР_1 по Дарницькому шосе в м. Києві.

За змістом п.1-2, ч.1, ст.18 Закону України „Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

А пункти 1-6, ч.1, ст.32 того ж Закону України „Про Національну поліцію" наголошують, що поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Як встановлено судом, інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві Деміх Т.В. 14 квітня 2016 року приблизно о 03 год. 00 хв. на Дарницькому шосе зупинив водія ОСОБА_1, який керував автомобілем „Опель Вектра», н.з. НОМЕР_1. Після чого вказаний відповідач попросив надати йому посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на що позивач йому відмовив у наданні полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності оскільки позивач як інвалід 1-ї групи у відповідності до ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності а також в зв'язку з тим, що будь-яких порушень ПДР України на його думку він не вчиняв, а тому підстави для надання зазначених документів відповідачу як він вважав відсутні.

Згідно п.2.1-„Ґ" ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Як передбачено п.2.4 ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Як вбачається із матеріалів справи, поліцейським Управління патрульної поліції у м. Києві роти № 6 батальйону № 1 Деміх Тетяною Василівною 14 квітня 2016 року склав постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ПС3 № 012862 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.126, ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. на користь держави. В описовій частині даної постанови він зазначив, що водій ОСОБА_1 14 квітня 2016 року приблизно о 03-00 годин, керуючи автомобілем „Опель Вектра», д.н. НОМЕР_1 по Дарницькому шосе в м. Києві, не мав при собі ПОСЦ-ПВНТЗ, порушив вимоги п. 2.1 (г) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 6).

У відповідності до ч.1, ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як наголошує ч.1 та ч.2, ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків кспертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

За змістом ч.2, ст.70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ч.2, ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як зазначено у ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, у відповідності до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Таким чином, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач по справі, на підставі яких даних дійшов до висновку при вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню за порушення Правил дорожнього руху. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позову, скасування постанови від 14 квітня 2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень на ОСОБА_1 та закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, в зв'язку з відсутністю складу зазначеного в постанові адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6; 10; 11; 69-71; 94; 159; 161-163; 171-2 КАС України, на підставі ст.3; 18; 32 Закону України „Про Національну поліції", ст.ст.126; 251; 252; 268 КУпАП, п.2.1-„Ґ", 2.4 ПДР України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Поліцейського Управління патрульної поліції у м. Києві роти № 6 батальйону № 1 капрала поліції Деміх Тетяни Василівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серія ПС3 № 012862 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. у справі про адміністративне правопорушення від 14 квітня 2016 року на ОСОБА_1 за ст.126, ч.1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії, з одночасним направленням апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя : В.В. Макаренко