Справа № 642/5712/16-а
Суддя: Скляренко С. О.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/5712/16-а
Провадження № 2-а/642/229/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(скорочене провадження)

30 вересня 2016 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Скляренко С.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом доУправління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова, в якому просить: визнати протиправними та скасувати рішення (протокол) Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харків № 126 від 19.08.2016 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням з 01.05.2016 року заробітної плати державним службовцям згідно з Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» (зі змінами) ст.. 49 КзпП України; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харків перерахувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 1996 р. в розмірі 90% від нарахованої заробітної плати, з моменту її звернення до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харків 17.08.2016 року на підставі довідки про заробітну плату, що надається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 15.08.2016 № 01-15/1918, наданої Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської облдержадміністрації та на подалі, щодо перерахунку у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова та отримує пенсію за віком як державний службовець. Пенсія призначена їй з 07.10.1996 року. 17.08.2016 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати державним службовцям згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», надавши довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 15.08.2016 року №01-15/1918, видану Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської облдержадміністрації. Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова від 19.08.2016 року їй було відмовлено в перерахунку пенсії, зазначено, що згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015р №213-VIII з 01.06.2015р скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу». Податкового та митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України». Позивач вважає відмову відповідача протиправною, такою, що порушує право на соціальне забезпечення, визначене ст. 46 Конституції України, ст. 22 Конституції України, ст.. 37-1 Закону України «Про державну службу», а крім того суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав як пенсіонера з числа державних службовців.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Ленінському (в даний час - Холодногірському) районі м. Харкова у встановлений строк надав суду заперечення на адміністративний позов, якими просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що посилаючись на п.5 р. III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015 року, і скасування з 01.06.2015 року норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена згідно Закону України «Про державну службу», зазначивши, що позивач, прохаючи здійснити їй перерахунок пенсії в розмір 90%, посилається на нечинну на даний час норму - на ст.. 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції 1996 року, натомість ст.. 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, яка набрала чинності 01.05.2016 року, пенсія державним службовцям призначається в розмір 60% від їхньої заробітної плати.

Згідно зі ст. 183-2 КАС України даний позов підлягає розгляду та вирішенню у порядку скороченого провадження. При цьому суд відзначає, що оскільки матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, то спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі документів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії суб'єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.1ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 07.10.1996 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

17 серпня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова із заявою про проведення перерахунку пенсії державному службовцю у зв'язку з підвищенням з 01.05.2016 року розміру заробітної плати, додавши до заяви довідку про заробітну плату від 15 серпня 2016 року №01-15/1918, видану Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської облдержадміністрації.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова від 19.08.2016 року, ОСОБА_1 було відмовлено в проведення перерахунку пенсії згідно із заявою від 17.08.2016 року з тих підстав, що відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 "Про деяк питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", який передбачав умови та порядок визначення заробітної плати для перерахунку пенсії державним службовцям виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України в від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів". Відповідно до п. 5 р. ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змії до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України " Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України», "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Враховуючи викладене, здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", чинним законодавством не передбачено.

Не погодившись з відмовою відповідача щодо перерахунку пенсії, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, що діяв на час призначення пенсії позивачу), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII (у редакції, що діяв на час призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії».

Пунктом 4 вищезазначеної постанови (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. №432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2)іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права наперерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови,за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Відповідно до п. 5 зазначеної постанови (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до Постанови №865 внесено зміни, які застосовуються з 01.12.2015 року, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Згідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено: додатками 1-37, 431, 432, 48-55 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

10.12.2015 року прийнято Закон України „Про державну службу" №889-VІІІ, який набрав чинності 01.05.2016 року. У зв'язку з набранням чинності Закону України „Про державну службу" №889-VІІІ, з 01.05.2016 року втратив чинність Закон України „Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723 (пункт 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ), зокрема, стаття 37-1 цього закону, якою було врегульовано порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», з 01.05.2016 року встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Оцінюючи позовні вимоги позивача та надані заперечення суд вважає, що мають місце правові підстави щодо доводів обох сторін спору, на час спірних правовідносин діяли та діють законодавчі та підзаконні нормативні акти на які посилаються сторони, а також наявна практика Європейського суду, Конституційного Суду України та Вищого адміністративного суду України з питань дії законів у часі, наявності застосування тих чи інших нормативних актів, які підлягають застосуванню при вирішенні даних спірних правовідносин.

Проаналізувавши діюче законодавство, судову практику, на яку посилаються сторони, суд прийшов до наступних висновків.

Діюче законодавство України та судова практика вирішення аналогічних справ містять між собою протиріччя: при одних і тих же обставинах приймаються протилежні за своїм змістом рішення, про що свідчить в тому числі і практика Вищого адміністративного суду України, зокрема в справі №583/2219/15-а рішення від 07 квітня 2016 року (К/800/48167/15), яким у задоволенні позову відмовлено та рішення у справі № 425/4147/15-а від 28 липня 2016 року (№К/800/10756/16), яким позов задоволено.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, виходячи з наступного.

Згідно ст. ст. 3, 4, 8 Конституції України в Україні діє верховенства права, людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави та Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії.

Ст. 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, скасування п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» є скасуванням права на перерахунок пенсії державного службовця, що порушує норму прямої дії - ст. 22 Конституції України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Відповідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні; категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі і Законом України «Про державну службу» №3723-XII. Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Аналізуючи категорію «звуження змісту прав і свобод», Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого рішення від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005 ( справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання ) констатував: «Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні "показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики ( абз.5,6 пункту 4)».

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.09.2005 року №5-рп/2005 роз'яснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України. Так, Конституційний Суд України вважає, що «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя ). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому Конституційний Суд України зазначив, що «загальновизнаним є правили, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена». Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 р. №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Законодавчі акти та рішення, на які посилається відповідач як на підставу відмови в задоволенні позову, є підзаконними нормативними актами.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» від 12 липня 2016 року визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю Конституції України (лист Вищого адміністративного суду України №1875/10-14/16 від 17.08.2016 року).

Тому при вирішенні даного спору суд керується в першу чергу нормами Конституції України, які мають найвищу юридичну силу, та які не містять права держави Україна застосовувати до правовідносин, які виникли при дії одних законів та продовжують існувати, законодавства, яке прийнято пізніше та яке погіршує становище позивача з приводу належного пенсійного забезпечення, яке існувало при виході його на пенсію.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до вимог ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» ( у редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі рішень Кабінету Міністрів України не є виключною підставою для перерахунку пенсії, а є лише однією з багатьох підстав, прямо передбачених законодавцем для перерахунку пенсії.

Таким чином, враховуючи, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, та те, що з 01.05.2016 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 2016 року №292 була збільшена заробітна плата зокрема, по посаді, на якій працювала позивач до виходу на пенсію, - відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу є протиправною.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, суд може прийняти іншу ніж зазначена у п. п. 1-8 ч. 2 цієї статті постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, виходячи з чого резолютивна частина постанови має бути викладена в редакції, що гарантує виконання судової постанови та отримання позивачем сум згідно призначення пенсії.

Разом з тим, відповідно до останньої судової практики Вищого адміністративного суду України (Постанова від 18 червня 2015 року К/800/54600/14 та інші) повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 2 частини 1 цієї норми у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Умови та порядок призначення та перерахунку пенсії врегульовані Законами № 1058-IV та № 1788-ХІІ. Згідно зі статтею 81 Закону № 1788-ХІІ призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

На підставі зазначених нормативних актів, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова при вирішенні питання про перерахунок пенсії за віком наділене дискреційними повноваженнями, при цьому при наявності звернення, суб'єкт владних повноважень повинен прийняти рішення.

Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає необхідним, визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 19.08.2016 року, яким відмовлено позивачу в перерахунку пенсії, яке призвело до порушення прав позивача на своєчасне перерахування та отримання в належному розмірі пенсії.

Також, з урахуванням зазначених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги та зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо перерахунку ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в розмірі 90% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.05.2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 2016 року №292.

Суд вважає, що позовні вимоги в періоді часу з 17.08.2016 року до 01.09.2016 року не підлягають задоволенню, так як позивач звернувся з питанням перерахунку після 15 числа місяця, а тому перерахунок необхідно здійснити з 01.09.2016 року відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 19, 22, 58 Конституції України, ст.ст.8, 9,10,11,12,18,21,69,71,86,94, 99,158-163, 167, 183-2, 186, 256 КАС України, Законом України «Про Державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (із змінами та доповненнями), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (із змінами та доповненнями), Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 2016 року №292, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова від 19.08.2016 року про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням з 01.05.2016 року заробітної плати державним службовцям згідно з Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році».

3обов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова перерахувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 1996 р. в розмірі 90% від нарахованої заробітної плати, з 01 вересня 2016 року на підставі довідки про заробітну плату, що надається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 15.08.2016 року №01-15/1918, виданої Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської облдержадміністрації, щодо перерахунку у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців та провести відповідні виплати з урахуванням вже виплаченої суми пенсії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Допустити до негайного виконання постанову в межах суми стягнення за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 КАС України.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Холодногірському) районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена повністю або частково протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення з одночасним надісланням особою, яка подає апеляційну скаргу, її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у строки та порядку, встановленими ст. 254 КАС України.

Суддя: С.О.Скляренко