Справа № 816/294/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/294/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Скорика С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом
позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромонтаж - 410"
до відповідача Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

В С Т А Н О В И В:

10.03.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Електромонтаж - 410" (надалі ТОВ "Електромонтаж - 410", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі Кременчуцька ОДПІ, відповідач) про скасування податкових повідомлень - рішень від 14.09.2015 № /719 та від 14.12.2015 № /720.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкові повідомлення - рішення від 14.09.2015 № /719 та від 14.12.2015 № /720, винесені на підставі акта перевірки від 25.08.2015 №57/16-03-22-02-07/36410555, є необґрунтованими та таким, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства України. Також ТОВ "Електромонтаж - 410" зазначає про те, що господарські операції з контрагентами є реальними та документально підтверджені.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності свого уповноваженого представника.

У письмових запереченнях на позов (а.с.31-35 т.3) Кременчуцька ОДПІ стверджує про правомірність висновків документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Електромонтаж - 410" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2014. Наголошено, що перевіркою, окрім іншого, встановлено порушення: п.138.1, п.138.2, п.138.4, статті 138, п.п.139.1.9 п.139.1 статті 139 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся на загальну суму 247889,00 грн; п.198.1, п.198.3, п.198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого заниження податку на додану вартість складає всього у сумі 183494 грн, а тому правомірно винесені податкові повідомлення - рішення від 14.09.2015 № /719 та від 14.12.2015 № /720.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Електромонтаж - 410" у встановленому законом порядку зареєстроване як юридична особа, , перебуває на обліку платників податків у Кременчуцькій ОДПІ, є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.22-24 т.3).

На підставі направлень від 20.07.2015, виданих Кременчуцькою ОДПІ: №11/16-03-22-02, ОСОБА_1 головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Кременчуцької ОДПІ, №12/16-03-22-05, ОСОБА_2 державним інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового контролю Кременчуцької ОДПІ, №60/16-03-17-01, ОСОБА_3 головним державним податковим ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб та доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Кременчуцької ОДПІ, згідно із статтею 77, статтею, 80, п.20.1 статті 20 Податкового кодексу України, наказів Кременчуцької ОДПІ від 10.07.2015 №10 та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання проведена планова виїзна перевірка ТОВ "Електромонтаж - 410" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2014, відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку 1а до акта.

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем на оспорюються.

За наслідками проведеної перевірки ТОВ "Електромонтаж - 410" відповідачем складено акт від 25.08.2015 №57/16-03-22-02-07/36410555, у якому зафіксовані порушення:

- п.138.1, п.138.2, п.138.4, статті 138, п.п.139.1.9 п.139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 247889,00 грн, у тому числі: за 2012 рік на загальну суму 60619,00 грн: за І кв.2012 року 26078,00 грн, за ІІ кв.2012 року 14953,00 грн, за ІІІ кв. 2012 року 17408,00 грн, за ІV кв.2012 року 2180,00 грн; за 2013 рік на загальну суму 38841,00 грн; за 2014 рік на загальну суму 148429,00 грн;

- п.198.1, п.198.3, п.198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого заниження податку на додану вартість складає всього у сумі 183494 грн, в тому числі: січень 2012 року 8310 грн, лютий 2012 року 8266,00 грн, березень 2012 року 8260,00 грн, квітень 2012 року 1352,00 грн, травень 2012 року 4009,00 грн, червень 2012 року 8880,00 грн, липень 2012 року 6385,00 грн, серпень 2012 року 6937,00 грн, вересень 2012 року 3257,00 грн, жовтень 2012 року 444,00 грн, листопад 2012 року 1433,00 грн, грудень 2012 року 200,00 грн, всього за 2012 рік 57733,00 грн; січень 2013 року 1330,00 грн, лютий 2013 року 888,00 грн, квітень 2013 року 6166,00 грн, травень 2013 року 1748,00 грн, липень 2013 року 5299,00 грн, серпень 2013 року 7110,00 грн, вересень 2013 року 6310,00 грн, жовтень 2013 року 5470 грн, листопад 2013 року 2929,00 грн, грудень 2013 року 4832,00 грн, всього за 2013 рік 40885,00 грн; січень 2014 року 7538,00 грн, лютий 2014 року 10065,00 грн, березень 2014 року 5944,00 грн, квітень 2014 року 487,00 грн, травень 2014 року 5366,00 грн, червень 2014 року 9643,00 грн, липень 2014 року 7338,00 грн, серпень 2014 року 3771,00 грн, вересень 2014 року 4 756,00 грн, жовтень 2014 року 1373,00 грн, листопад 2014 року 15059,00 грн, грудень 2014 року 13536,00 грн, всього за 2014 рік 84876,00 грн;

- п.п. 169.4.1 п.169.4 статті 169, п.п.168.1.1 п.168.1 статті 168, абз. «а» п.176,2 статті 176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за перевіряє мий період на загальну суму 1290,45 грн, в тому числі по періодах, а саме: за червень 2013 року 1290,45 грн;

- абз. «б» п.176.2 статті 176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено подання з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, і сум утриманого з них податку (а.с.36-108 т.1).

На підставі акта перевірки відповідачем 10.09.2015 прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № /189, яким збільшено суму грошового зобовязання позивача за платежем "податок на прибуток приватних підприємств, 11021000" у загальній сумі 258573,00 грн, у тому числі 206858,00 грн основний платіж, 51715,00 грн штрафні (фінансові) санкції (а.с.32.т.1);

- № /190, яким збільшено суму грошового зобовязання позивача за платежем "податок на 207048,00 грн, у тому числі 138032,00 грн основний платіж, 69016,00 грн штрафні (фінансові) санкції (а.с.34.т.1);

Позивач донараховані податкові зобов'язання та штрафні (фінансові) санкції не сплатив, а податкові повідомлення-рішення про їх застосування оскаржив в адміністративному порядку (а.с.109-129 т.1).

Так, "Рішенням про результати розгляду скарги" ГУ ДФС у Полтавській області від 03.12.2015 №4323/10/16-31-10-04-11 скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 10.09.2015:

- № /189 в частині визначеного податку на прибуток в розмірі 7322,50 грн, в тому числі основний платіж 5858,00 грн та штрафна (фінансова) санкція 1464,50 грн, а в іншій частині без змін;

- № /190 в частині визначеного податку на додану вартість в розмірі 3945,00 грн, в тому числі основний платіж 2630,00 грн та штрафну (фінансову) санкцію 1315,00 грн, а в іншій частині без змін, а скаргу ТОВ "Електромонтаж - 410" без задоволення (а.с.130-137 т.1).

16.12.2015 ТОВ "Електромонтаж - 410" було подано повторну скаргу на податкові повідомлення-рішення від 10.09.2015 № /189, № /190 (а.с.138-145 т.1).

Рішенням ДФС України від 15.02.2016 № 3145/6/99-10-01-01-25 залишено без змін податкові повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 10.09.2015 № /189 і № /190 з урахуванням рішення, прийнятого за результатом первинної скарги, а скаргу без задоволення (а.с.146-153 т.1).

За результатом розгляду первинної скарги ТОВ "Електромонтаж - 410" відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № /719 від 14.09.2015, яким збільшено суму грошового зобовязання позивача за платежем "податок на прибуток приватних підприємств, 11021000" у загальній сумі 251250,00 грн, у тому числі 201000,00 грн основний платіж, 50250,50 грн штрафні (фінансові) санкції (а.с.28.т.1);

- № /720 від 14.12.2015, яким збільшено суму грошового зобовязання позивача за платежем "податок на 203103,00 грн, у тому числі 135402,00 грн основний платіж, 67 701,00 грн штрафні (фінансові) санкції (а.с.30.т.1).

Позивач не погодився із податковими повідомленнями-рішеннями від 14.09.2015 №/719, від 14.12.2015 №/720 та оскаржив їх до суду.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України цей кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9. пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України передбачено, що не включається до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України) суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Вищий адміністративний суд України у листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" звернув увагу судів на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Указане закріплено також у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, згідно з пунктом 2.4 якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Як вище зазначено, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що протягом перевіряємого періоду позивач мав взаємовідносини з ПП "ОСОБА_4 Сервіс", ПП "АвтоСпецСнаб", ПП "Автокремінь", ТОВ "Магнітопровід", ТОВ "Інтербуд-Центр", ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна".

Господарські відносини позивача з ПП "ОСОБА_4 Сервіс" ґрунтувалися на підставі договірних відносин з придбання вікон металопластикових.

01.03.2013 між ПП "ОСОБА_4 Сервіс" (Продавець) та ТОВ "Електромонтаж - 410" (Покупець) укладено договір постачання №2 (а.с.154-156 т.1).

Так, відповідно до умов пункту 1.1 договору Продавець на підставі усної заявки Покупця, зобовязується передати у власність Покупця вікна металопластикові, а саме: асортимент, кількість, ціна визначена в рахунках-фактурах до Договору, що надані Продавцем та являють собою невідємну частину даного договору, а Покупець зобовязується прийняти Товар та оплатити його на умовах даного Договору. Вартість товару вказується в рахунку-фактурі, що є невідємною частиною даного Договору і діє на момент відвантаження Товару. Покупець оплачує суму, зазначену в рахунку-фактурі, у формі попередньої оплати протягом 2-ох днів із дня одержання рахунка-фактури, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Продавця /пункт 3.2, 33 Договору/.

На підтвердження реальності виконання умов договору постачання №2 від 01.03.2013 позивачем надані бухгалтерські та податкові документами, а саме:

- рахунок-фактура №11 від 11.03.2013 на загальну суму 36996,00 грн, у тому числі ПДВ 6166,00 грн (а.с.157 т.1);

- видаткова накладна №1/030413 від 03.04.2013 на загальну суму 36996,00 грн, у тому числі ПДВ 6166,00 грн (а.с.158 т.1);

- податкова накладна: №1 від 01.03.2013 на загальну суму 20000,00 грн, у тому числі ПДВ 3333,33 грн (а.с.160 т.1), №2 від 03.04.2013 на загальну суму 16996,00 грн, у тому числі ПДВ 2832,67 грн (а.с.161 т.1).

Дослідивши вказані первинні документи ПП "ОСОБА_4 Сервіс" для документального оформлення господарських операцій з придбання ТОВ "Електромонтаж - 410" товару, суд не має підстав для визнання їх такими, що не відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, а саме, податкові накладні та видаткові накладні містять адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиниці виміру товару, кількість послуг, ціну послуг. Будь-яких порушень щодо оформлення накладних судом не встановлено, зауваження до змісту та форми зазначених документів у податкового органу відсутні.

Сума ПДВ у розмірі 6166,00 грн за податковими накладними, виписаними ПП "ОСОБА_4 Сервіс", включена позивачем до складу податкового кредиту квітня 2013 року.

Судом встановлено, що розрахунок за придбаний товар здійснювався позивачем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ПП "ОСОБА_4 Сервіс", що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку від 01.03.2013 та від 11.04.2013 (а.с.164-166 т.1).

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, металопластикові вікна придбані у ПП "ОСОБА_4 Сервіс" використані для власних потреб, а саме: для дообладнання основного засобу будівлі бетонно-розчинного цеху, що знаходиться за адресою: м.Кременчук, проїзд Галузевий, 10, і не включалися до складу витрат підприємства. Витрати з придбання віднесені на збільшення вартості цеху. В бухгалтерському обліку підприємства їх вартість відображена проводками: Дт 152-КТ 631 30830,00 грн, Дт 103-Кт 152 30830,00 грн (а.с.163 т.1).

Таким чином, вартість вікон не входить до складу ряд.05.1 "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" в Декларації з податку на прибуток підприємства та не впливає на визначення обєкта оподаткування ряд.04 в Декларації.

Транспортування придбаного товару здійснювало ПП "Кременчуктрансбудпроект", у підтвердження чого слугує товарно-транспортна накладна №1/030413 від 03.04.2013 (а.с.159 т.1).

Представник відповідача в судовому засіданні зазначав, що товарно-транспортна накладна №1/030413 від 03.04.2013 складена з порушенням податкового законодавства, а саме: в графі "автомобіль" не вказана марка автомобіля, що перевозив товар, відсутня печатка автопідприємства ПП "Кременчуктрансбудпроект", що перевозило товар.

Суд зазначає, що відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 "Щодо підтвердження даних податкового обліку" документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Згідно з пунктом 8.26 Правил вантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж.

Підпунктом 11.1 пункту 11 Правил № 363 визначено, що товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів.

З огляду на викладене окремі недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов'язаннях платника податків.

На момент укладення правочинну, його виконання контрагент був правоздатним і зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, мав діюче свідоцтво платника податку на додану вартість і включений до Реєстру платників даного податку. Датою анулювання свідоцтва з ПДВ ПП "ОСОБА_4 Сервіс" - 09.10.2014, тобто після здійснення правочинну з позивачем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що господарські операції позивача зі спірним контрагентом в перевіряємий період мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, а тому формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних ґрунтуються на вимогах Податкового кодексу України.

Отже, позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту в квітні 2013 року суму 6166,00 грн. за господарською операцією з ПП "ОСОБА_4 Сервіс".

Господарські відносини позивача з ПП " АвтоСпецСнаб" ґрунтувалися на підставі договірних відносин з постачання товару.

Так, 08.05.2012 між ПП "АвтоСпецСнаб" (Постачальник) та ТОВ "Електромонтаж - 410" укладено договір постачання товару №080502 (а.с.167-168 т.1).

Пунктом 1.1 договору обумовлено, що постачальник зобовязується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити запчастини.

Загальна сума договору складає суму вказану в накладних на відпуск товару. Оплата товару здійснюється на умові передплати в розмірі 100% на підставі рахунків. Рахунок є дійсним на протязі 3 днів. Оплата товару проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника . Вартість товару договірна. За згодою сторін вона фіксується в рахунку-фактурі і діє на період, який вказаний в даному рахунку /пункти 4.1, 4.3, 4.4, 4,5 договору/.

На підтвердження реальності виконання умов договору постачання товару №080502 від 08.05.2012 позивачем надані бухгалтерські та податкові документами, а саме:

- рахунок №АС-0000190 від 17.04.2012 на загальну суму 1 900,00 грн, у тому числі ПДВ 316,67 грн, №АС-0000143 на загальну суму 4060,00 грн, у тому числі ПДВ 676,67 грн, №АС01-09-03 від 01.09.2014 на загальну суму 790,00 грн, у тому числі ПДВ 131,67 грн, №АС18-11-07 від 18.11.2014 на загальну суму 1360,00 грн, у тому числі ПДВ 226,67 грн (а.с.169, 173, 177, 182 т.1);

- видаткова накладна: №АФ-0000185 від 11.05.2012 на загальну суму 1900,00 грн, у тому числі ПДВ 316,67 грн, №АФ-0000099 від 25.02.2013 на загальну суму 4060,00 грн, у тому числі ПДВ 676,67 грн, №АФ-0000579 від 11.09.2014 на загальну суму 790,00 грн, у тому числі ПДВ 131,67 грн, №АФ-0000764 від 24.11.2014 на загальну суму 1360,00 грн, у тому числі ПДВ 226,67 грн (а.с.170, 174, 178, 183 т.1);

- податкова накладна: №11 від 08.05.2012 на загальну суму 1 900,00 грн, у тому числі ПДВ 316,67 грн, №49 від 25.02.2013 на загальну суму 4 060,00 грн, у тому числі ПДВ 676,67 грн, №16 від 10.09.2014 на загальну суму 790,00 грн, у тому числі ПДВ 131,67 грн, №49 від 21.11.2014 на загальну суму 1360,00 грн, у тому числі ПДВ 226,67 грн (а.с.171,175, 180, 186 т.1).

Судом встановлено, що розрахунок за придбаний товар здійснювався позивачем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ПП "АвтоСпецСнаб", що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку від 08.05.2012, від 25.02.2013, від 10.09.2014 та від 21.11.2014 (а.с.172, 176, 181, 187 т.1).

Також позивачем надано до суду копії паспортів на придбані ТМЦ, а саме на придбані стропи (а.с.179, 184, 185 т.1), а отже, спростовано доводи відповідача про відсутність документів що підтверджують якість придбаного товару.

Представник позивача пояснив, що придбані ТМЦ у ПП "АвтоСпецСнаб" використані у власній господарській діяльності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що господарські операції позивача зі спірним контрагентом в перевіряємий період мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, а тому формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних ґрунтуються на вимогах Податкового кодексу України.

Отже, позивачем правомірно включено до складу податкового кредиту в лютому 2013 року суму у розмірі 676,67 грн, у вересні 2014 року суму у розмірі 131,67 грн, листопаді 2014 року суму у розмірі 226,67 грн за господарськими операціями з ПП "АвтоСпецСнаб".

Господарські відносини позивача з ТОВ "Інтербуд-Центр" ґрунтувалися на підставі договірних відносин з виконання робіт.

03.01.2014 між ТОВ "Електромонтаж - 410" (Замовник) та ТОВ "Інтербуд-Центр" (Підрядник) укладено договір підряду №03013 (а.с.244-250 т.1), відповідно до умов якого Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується виконати роботи: монтаж внутрішніх та зовнішніх інженерних мереж електропостачання, електрообладнання та електроосвітлення; технічне обслуговування, ремонт електрообладнання кабельних ліній та систем КВПіА; технічне обслуговування, ремонт електрообладнання технологічної автоматики; монтаж нових, ремонт і модернізація існуючих силових розподільчих пристроїв 0,4 кВ та 6 кВ; періодичні випробування, вимірювання та налагоджувальні роботи електричного обладнання; зведення несучих та огороджувальних конструкцій будівель і споруд.

На підтвердження реальності виконання умов договору підряду №03013 від 03.01.2014 позивачем надані бухгалтерські та податкові документами, а саме:

- податкова накладна №506 від 31.01.2014 на загальну суму 459773,44 грн, у тому числі ПДВ 76628,91 грн (а.с.4 т.2);

- рахунок-фактура №313 від 31.01.2014 на суму 459773,44 грн, у тому числі ПДВ 76628,91 грн (а.с.6 т.2);

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2014 року (а.с.7 т.2);

- акт №1, №3 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2014 року (а.с.9-17 т.2).

Суд наголошує, що вказані документи відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності.

Розрахунок проводився у безготівковій формі згідно виписок банку: №252 від 05.02.2014 на суму 59770,55 грн, №290 від 12.02.2014 на суму 100000,00 грн, №321 від 17.02.2014 на суму 300002,89 грн (а.с.1-3 т.2).

На момент укладення правочинну, його виконання контрагент був правоздатним і зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, мав діюче свідоцтво платника податку на додану вартість і включений до Реєстру платників даного податку.

Посилання відповідача в обґрунтування заперечень проти позову на наявність вироку Автозаводського суду м. Кременчука від 04.12.2014 по справі №524/10551/14-к (а.с.37-109 т.3), яким директора ТОВ "Інтербуд-Центр" - ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 статті 28, ч.2 статті 205 КК України за фактом фіктивного підприємництва щодо реєстрації з метою прикриття незаконної діяльності ТОВ "Інтербуд-Центр" суд не приймає до уваги, оскільки у межах кримінального провадження №0000090 не досліджувалися господарські операції ТОВ "Інтербуд-Центр" з ТОВ "Електромонтаж - 410". Судом не давалась оцінка господарським операціям ТОВ "Інтербуд-Центр" з ТОВ "Електромонтаж - 410", а відтак наявність вироку не спростовує факт укладання та реального виконання умов договору підряду №03013 від 03.01.2013.

Заперечуючи реальність господарських операцій позивача з його контрагентами, контролюючий орган посилається на податкову інформацію, наявну в податковому органі, а саме: чисельність працюючих на ТОВ "Інтербуд-Центр" складає одна особа.

Доводи відповідача, які ґрунтуються на податковій інформації, наявній у податковому органі, суд визнає безпідставними, оскільки відсутність трудових ресурсів не може слугувати беззаперечним фактом відсутності реальності здійснення господарських операцій. Відсутність трудових ресурсів у контрагента позивача може свідчити про порушення ним вимог трудового законодавства щодо належного оформлення трудових відносин. Суд зазначає, що порушення податкового законодавства з боку контрагентів платника податків не може автоматично свідчити про наявність порушень податкового законодавства саме з боку позивача без підтвердження належними та допустимими доказами, а отже, не може тягнути за собою настання негативних наслідків для нього.

Таким чином, суд дійшов висновку про реальність господарських взаємовідносин між ТОВ "Електромонтаж - 410" та ТОВ "Інтербуд-Центр" з виконання умов договору договір підряду №03013 від 03.01.2014, а відтак висновок податкового органу про завищення ТОВ "Електромонтаж - 410" витрат в розмірі 383144,00 грн не відповідає фактичним обставинам справи.

Господарські відносини позивача з ТОВ "Магнітопровід" ґрунтувалися на підставі договірних відносин з виконання договору про надання послуг.

10.01.2014 між ТОВ "Електромонтаж - 410" (Замовник) та ТОВ "Магнітопровід" (Виконавець) укладено договір про надання послуг №1001, за умовами якого Виконавець зобов'язується за усною чи письмовою заявкою Замовника надати послуги екскаватора - навантажувача JCB-3CX, а замовник зобов'язується сплатити Виконавцеві кошти за виконані ним послуги (а.с.201-203 т.1).

На підтвердження реальності виконання умов договору позивачем надано: рахунок-фактура №290803 від 29.08.2014 на загальну суму 36270,00 грн, у тому числі ПДВ 6045,00 грн; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг); подорожній лист №№ 14-22 вантажного автомобіля; податкова-накладна №7 від 29.08.2014 на загальну суму 36270,00 грн, у тому числі ПДВ 6045,00 грн (а.с.204-222 т.1).

Суд зазначає, що вказані документи не підтверджують факт виконання умов договору.

Так, умовами розділу 2 договору про надання послуг №1001 від 10.01.2014 обумовлено, що за надані послуги Замовник зобов'язаний оплатити надану Виконавцем послугу в розмірі, які розраховуються виходячи із кількості відпрацьованих машино-годин та вартості машино-години. Вартість 1 машино/години розраховується по калькуляції підприємства. Вартість машино/години динамічна і може змінюватися в разі змін паливно-мастильних матеріалів чи державних законодавчих актів.

На вимогу суду позивач не надав калькуляції вартості послуг екскаватора-навантажувача, що унеможливлює визначити включення до її складу пального Виконавця чи Замовника, відповідно до умов договору. Також представник позивача не надав суду пояснення та документальні підтвердження руху екскаватора-навантажувача на об'єкти, які вказані у подорожніх листах, що містять лише дані про місце його роботи.

Отже, суду не надано документів, які б свідчили про правомірність формування суми, яка виставлена ТОВ "Магнітопровід" до сплати, та документів, що підтверджують транспортування екскаватора-навантажувача на об'єкти, що зазначені у подорожніх листах.

Позивачем не спростовано належними доказами доводи контролюючого органу щодо відсутності фактичного здійснення вказаних господарських операцій, а відтак, з урахуванням вказаних обставин такі документи не можна вважати належно оформленими звітними документами, які посвідчують факт придбання послуг.

Підтвердженням фактичного виконання умов укладеного платником податку договору мають виступати не лише первинні документи, що підставою для віднесення сум податку до податкової звітності підприємства, а й документи, що відображають зміст, характер, періодичність, умови, обсяг здійснених господарських операцій, фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю.

Суд зазначає, що формально складені первинні документи не можуть слугувати належною підставою для формування даних податкового обліку, тоді як реальність операцій з надання послуг позивачеві у рамках господарських правовідносин з ТОВ "Магнітопровід" та зв'язок цих послуг з господарською діяльністю позивача документально не підтверджується.

Таким чином, суд погоджується з висновками податкового органу про відсутність реальності проведення господарської операції по взаємовідносинах з ТОВ "Магнітопровід", та завищення витрат за 2014 рік в розмірі 30225,00 грн.

З акту перевірки вбачається, що господарські відносини позивача з ПП "Автокремінь" ґрунтувалися на підставі договірних відносин з виконання угоди №2/04 від 20.04.2012, згідно з якою ПП "Автокремінь" (Виконавець) надає ТОВ "Електромонтаж - 410" (Замовник) згідно із замовленням техніку для виконання робіт, а Замовник сплачує надані послуги. Будівельна техніка надається Замовнику з водієм у робочі дні тижня за попереднім замовленням.

У письмових запереченнях відповідач зазначає, що в наданих до перевірки талонах замовника відсутня печатка відповідальних осіб - ГЗК Дніпровське рудоуправління, безпосередньо кар'єру де проводилися чи надавалися послуги; подорожні листи не надано; відсутні свідчення із документальним підтвердженням руху автогідропідйомника на об'єкти та місце його роботи.

Суд зазначає, що позивач не надав до суду угоду №2/04 від 20.04.2012, також не надано документи що складалися під час її виконання та за результатом її виконання. Позивачем надано до суду лише рахунки, отримані від ПП "Автокремінь", а також талони замовника до шляхового листа і акти виконаних робіт (а.с.180-217 т.3).

Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити доводи позивача, викладені в позовній заяві, а тому суд погоджується з позицією відповідача про завищення витрат по ряд.05.1 Декларації з податку на прибуток за ІІІ квартал 2012 року в розмірі 21840,00 грн.

Господарські відносини позивача з ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна" ґрунтувалися на підставі договірних відносин з виконання робіт.

03.05.2012 укладено договір субпідряду №У-55-12, згідно з яким Генпідрядник (ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна") поручає, а Субпідрядник (ТОВ "Електромонтаж-410") зобовязується виконати роботи по демонтажу та монтажу електричного обладнання та кабельно-провідникової продукції на обєкті: УОФ. Відновлення секції №15 на території ВАТ "Полтавський ГЗК", а Генпідрядник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Субпідрядник відшкодовує Генпідряднику його генпідрядні послуги в розмірі 5% від вартості виконаних робіт (без урахування вартості матеріалів. Підтвердженням виконання генпідрядних послуг є довідка - розрахунок вартості генпідрядних вирахувань, надана Генпідрядником (а.с.18-24 т.2).

08.05.2012 укладено договір субпідряду №У-61-12 згідно якого Генпідрядник (ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна") поручає, а Субпідрядник (ТОВ "Електромонтаж-410") зобовязується виконати роботи по демонтажу та монтажу електричного обладнання та кабельно-провідникової продукції на об'єкті: УОФ. Реконструкція ділянки флотаційної доводки концентрату №1 на ОПУ-4. УОФ Будівництво ділянки флотаційної доводки концентрату №3 на ОПУ-2 на території ВАТ "Полтавський ГЗК", а Генпідрядник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Субпідрядник відшкодовує Генпідряднику його генпідрядні послуги в розмірі 5% від вартості виконаних робіт (без урахування вартості матеріалів). Підтвердженням виконана генпідрядних послуг є довідка - розрахунок вартості генпідрядних вирахувань, надана Генпідрядником (а.с.25-31 т.2).

26.02.2013 укладено договір субпідряду №У-60-13, згідно з яким Генпідрядник (ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна") поручає, а Субпідрядник (ТОВ "Електромонтаж-410") зобовязується виконати роботи по демонтажу та монтажу електричного обладнання та кабельно-провідникової продукції на обєкті: УОФ. Реконструкція та автоматизація технологічної секції №14 на території ВАТ "Полтавський ГЗК", а Генпідрядник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу, підрядник відшкодовує Генпідряднику його генпідрядні послуги в розмірі 5% від вартості виконаних робіт (без урахування вартості матеріалів). Підтвердженням виконання підрядних послуг є довідка - розрахунок вартості генпідрядних вирахувань, надана Генпідрядником (а.с.32-38 т.2).

26.02.2013 укладено договір субпідряду №У-79-13 згідно якого Генпідрядник (ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна") поручає, а Субпідрядник (ТОВ "Електромонтаж-410") зобовязується виконати роботи по обладнанню зовнішніх кабельних мереж на обєкті: кабельний канал Столова - АБК "Гірняк" на території ТОВ "Єристівський ГЗК", а Генпідрядник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Субпідрядник відшкодовує Генпідряднику його ген підрядні послуги в розмірі 5% від вартості виконаних робіт (без урахування вартості матеріалів). Підтвердженням виконання генпідрядних послуг є довідка - розрахунок вартості генпідрядних вирахувань, надана Генпідрядником (а.с.39-45 т.2).

05.08.2013 укладено договір субпідряду №1/08/У-193-13 згідно якого Генпідрядник (ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна") поручає, а Субпідрядник (ТОВ "Електромонтаж-410") зобовязується виконати роботи по обладнанню зовнішніх кабельних мереж 0,4 кВ на обєкті: Електрооснащення та освітлення складу оливи та насосної станції на території ТОВ "Єристівський ГЗК", а Генпідрядник зовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Субпідрядник відшкодовує Генпідряднику його ген підрядні послуги в розмірі 5% від вартості виконаних робіт (без урахування вартості матеріалів). Підтвердженням виконання генпідрядних послуг є довідка - розрахунок вартості генпідрядних вирахувань, надана Генпідрядником (а.с.46-52 т.2).

Також матеріали справи свідчать, що між сторонами було укладено ряд договорів: №У-261-13 від 24.09.2013 (до договору генпідряду № 35/У-30-12 від 02.03.2012), №У-312-13 від 15.11.2013 (до договору генпідряду №20/50170 від 01.06.2012), №У-31-14 від 12.02.2014 (до договору генпідряду № 9/50170 від 13.01.2014), №У-111-14 від 23.05.2014 (до договору генпідряду № 2530 від 05.07.2013), №У-87-14 від 05.05.2014 (за договором генпідряду № 635/У-30-12 від 02.03.2012), №У-71-14 від 16.04.2014 (за договором генпідряду №1068 від 01.04.2012), за умовами яких є відшкодування Субпідрядником Генпідряднику його генпідрядні послуги в розмірі 5% від вартості виконаних робіт (без урахування вартості матеріалів). Підтвердженням виконання генпідрядних послуг є довідка - розрахунок вартості генпідрядних вирахувань, надана Генпідрядником (а.с.53-82 т.2).

На виконання вказаних договорів, ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна" виписало в адресу ТОВ "Електромонтаж-410": акти виконаних робіт (номенклатура - послуги з виконаних робіт), податкові накладні (номенклатура - послуги) на загальну суму 781311,48 грн, в т.ч. ПДВ 132781,61 грн (а.с.84-253 т.2).

В актах виконаних робіт, які складені за типовим зразком, зазначено, що ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна" (Генпідрядник) надав послуги з організації робіт ТОВ "Електромонтаж-410" (Субпідрядника) в розмірі 5% від вартості виконаних ним робіт згідно Договору субпідряду.

У пункті 1.6 договорів субпідряду зазначено, що "підтвердженням виконання генпідрядних послуг є довідка - розрахунок вартості генпідрядних відрахувань, надана Генпідрядником".

Позивачем надано до суду довідки-розрахунки вартості генпідрядних відрахувань, які мають розрахунок суми 5%, які повинні бути сплачені Генпідряднику. Так, згідно із вказаними довідками, послуги генпідрядника включають в себе:

- забезпечення субпідрядника проектною документацією та фронтом робіт;

- організація та координація виконаних робіт, здійснення технічного нагляду;

- участь у технічному нагляді та контролі, приймання і здавання виконаних робіт замовнику будівництва обєкта;

- надання точок підключення до мереж енерго- та водопостачання та водовідведення;

- доступу до користування тимчасовими автомобільними дорогами для забезпечення підїзду транспортних засобів субпідрядника до обєкту;

- встановлення усіх необхідних дорожніх, попереджувальних та інформаційних знаків, написів та маркування поза межами будівельного майданчику відповідно до вимог чинного законодавства України, як того вимагає ПОБ.

Водночас у пункті 8. договорів субпідряду №У-55-12 від 03.05.2012 №У-61-12 від 08.05.2012, №У-60-13 від 26.02.2013, №У-79-13 від 26.03.2013, №1/08/У-193-13 від 05.08.2013 передбачено, що Генпідрядник зобовязується надати Субпідряднику обєкт для проведення робіт, передбачених договором, і надати йому затверджену в установленому порядку проектну документацію.

Пунктом 4 договорів субпідряду № 261-13 від 24.09.2013, №У-312-13 від 15.02.2013, №У-71 -14 від 16.04.2014, №У-87-14 від 05.05.2014 передбачено, що Генпідрядник зобовязується надати Субпідряднику Обєкт для проведення робіт, передбачених договором, і надати йому затверджену в установленому порядку проектну документацію, забезпечити обєкт електроенергією та водопостачанням.

Пунктом 3 договору субпідряду № У-111-14 від 23.05.2014 передбачено, що Генпідрядник зобовязується надати Субпідряднику обєкт для проведення робіт, передбачених договором, і надати йому затверджену в установленому порядку проектну документацію, Забезпечити обєкт електроенергією та водопостачанням.

Враховуючи вищевикладене, перевіркою встановлено відсутність доцільності придбання Генпідрядних послуг в розмірі 5% від вартості робіт, враховуючи, що Генпідрядник зобовязаний надати Субпідряднику проектну документацію, забезпечити водопостачанням та електроенергією, допустити на Обєкт, створити всі умови для виконання цих робіт.

Крім цього, у податкових накладних зазначена номенклатура товарів/послуг продавця, а саме: "Генпідрядні послуги з виконання робіт УЗФ...". Тобто, зміст робіт в податкових накладних відмінний від змісту робіт вказаних в актах виконаних робіт - послуги з виконаних робіт (з організації робіт). Неможливо довести та встановити повязаність первинних документів посилаючись на найменування проведених робіт, що вказані в первинних бухгалтерських документах.

Суд погоджується з доводами відповідача, що в актах послуг з виконання робіт, отриманих від ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна", не міститься інформація про наданий перелік послуг, не визначений зміст робіт тощо; також відсутня будь-яка конкретика щодо послуг, які міг надавати Генпідрядник.

Суд зазначає, що формально складені первинні документи не можуть слугувати належною підставою для формування даних податкового обліку, тоді як реальність операцій у рамках господарських правовідносин з ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна" документально не підтверджується.

Таким чином, податковий орган правомірно дійшов висновку про завищення витрат по взаємовідносинам з ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна" за перевіряємий період: за III кв. 2012 року в сумі 61054,00 грн, за IV кв. 2012 року в сумі 2180,00 грн., за 2013 рік в сумі 170210,00 грн, за 2014 рік в сумі 409443,00 грн та завищення податкового кредиту 128201,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, покладено на контролюючий орган.

У даному випадку відповідач не довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень, а саме: від 14.09.2015 №/719 в частині суми грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 87414,50 грн, з яких: 69932,00 грн за основним платежем, 17482,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та від 14.12.2015 №/720 в частині суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 10801,50 грн, з яких: 7201,00 грн за основним платежем, 3600,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про задоволення вимог ТОВ "Електромонтаж - 410" в частині вимог стосовно визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: від 14.09.2015 №/719 в частині суми грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 87414,50 грн, з яких: 69932,00 грн за основним платежем, 17482,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та від 14.12.2015 №/720 в частині суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 10801,50 грн, з яких: 7201,00 грн за основним платежем, 3600,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромонтаж - 410" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 14 вересня 2015 року № /719 в частині суми грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 87414,50 грн, з яких: 69932,00 грн за основним платежем, 17482,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 14 грудня 2015 року №/720 в частині суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 10801,50 грн, з яких: 7201,00 грн за основним платежем, 3600,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (ідентифікаційний код 39780421) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромонтаж - 410" (ідентифікаційний код 36410555) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1473 (одна тисяча чотириста сімдесят три) гривні 24 копійки.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2016 року.

Суддя Т.С. Канигіна