Справа № 824/720/16-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/720/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Чернівецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Чернівецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 30 травня 2016 року №126622-13.

В обґрунтування позову вказано, що оскаржуваним рішенням визначено позивачу суму податкового зобов'язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

Позивач зазначав, що належний йому автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 4.5, легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) JTMHV05JX04103926, 2013 року випуску, об'єм двигуна 4461 куб. см., не є обєктом оподаткування транспортним податком, оскільки його середньоринкова вартість становить менше 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, тобто є меншою ніж 1033500,00 грн.

Крім цього, вказував, що при підготовці податкового повідомлення-рішення розрахунок податкового зобов'язання не був надісланий, хоча в самому рішенні зазначено, що він додається.

Від відповідача до суду надійшли заперечення проти позову у письмовій формі, в яких він просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. При цьому вказує, що середньоринкова вартість автомобіля визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, тип двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля та розміщується на офіційному веб-сайті.

Зазначено, що Чернівецькій обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області Міністерством економічного розвитку і торгівлі України надано інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати. У вказаному переліку зазначено й про автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, обєм циліндрів двигуна - 4.5 куб.см.

Також вказував, що розрахунок податкового зобовязання з транспортного податку міститься безпосередньо в податковому повідомленні-рішенні, сформувати будь-який інший розрахунок по даному податку є неможливим.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Крім цього, вказав, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки винесено контролюючим органом передчасно, усупереч принципу стабільності. При цьому зазначив, що податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Оскільки Чернівецька міська рада не оприлюднила рішення про встановлення місцевих податків та зборів у встановлений період, у позивача відсутній обов'язок сплачувати транспортний податок у 2016 році.

Також посилався на правовому позицію Вищого адміністративного суду України у постанові від 30 серпня 2016 року по справі №К/800/8077/16.

Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених у письмових запереченнях.

Водночас вказав про безпідставність тверджень представника позивача щодо порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення принципу стабільності. Зазначив, що відповідачем було враховано як норми Податкового кодексу України, що регулюють спірні правовідносини, так і рішення Чернівецької міської ради щодо транспортного податку.

Відносно посилань представника позивача на постанову Вищого адміністративного суду України від 30 серпня 2016 року, то такі, на думку представника відповідача, є безпідставними, оскільки правовідносини між сторонами справи, яку розглядав суд касаційної інстанції, виникли у 2015 році, а в даному випадку у 2016 році.

Просив суд у позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CE8770AС, виданого ВРЕВ для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області, ОСОБА_3 з 24 квітня 2013 року є власником транспортного засобу марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 4.5, легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) JTMHV05JX04103926, 2013 року випуску, об'єм двигуна 4461 куб. см.

11 квітня 2016 року регіональним сервісним центром МВС в Чернівецькій області територіальним сервісним центром № 7341 надіслано інформацію до Чернівецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області про останніх власників легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років.

В отриманій інформації зазначено власника транспортного засобу ОСОБА_3 реєстраційний номер CE8770AС, марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 4.5.

30 травня 2016 року Чернівецькою ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області на підставі вищезазначеної інформації прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №126622-13, яким ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

Не погоджуючись з указаним рішенням суб'єкта владних повноважень, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 6.1. статті 6 ПК України визначено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно пункту 7.3 статті 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3 статті 8 ПК України).

Підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України визначено, що до місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, в склад якого, відповідно до підпункту 265.1.2 пункту 265.1 статті 265 ПК України входить транспортний податок.

Згідно з пунктом 10.2 статті 10 ПК України, місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 ПК України.

Так, пунктом 12.3 статті 12 ПК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно підпункту 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень міських рад щодо податків та зборів належить: встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених ПК України.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (підпункт 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

Відповідно до підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами ПК України, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм ПК України із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Згідно наявних у справі матеріалів судом встановлено, що рішенням Чернівецької міської ради від 28 січня 2016 року № 80 «Про внесення змін до рішення міської ради VI скликання від 25 червня 2015 року № 1635 «Про справляння в місті Чернівцях місцевих податків і зборів, акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та відміну раніше прийнятих рішень» затверджено в новій редакції Положення про транспортний податок відповідно до ПК України, Закону України від 24 грудня 2015 року №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році».

При цьому варто зауважити, що пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №909-VIII визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Пунктом 2 рішення Чернівецької міської ради від 28 січня 2016 року №80 передбачено, що воно набирає чинності з 01 лютого 2016 року.

Відповідно до підпункту 267.1.1. пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Приписами пунктів 267.3 та 267.4 статті 267 ПК України визначено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

З аналізу вказаних положень ПК України можна дійти висновку, що для визначення платнику податків грошового зобов'язання із транспортного податку на рівні 25000 грн, контролюючому органу необхідно встановити, що транспортний засіб (легковий автомобіль) такого платника податків відповідає критеріям об'єкта оподаткування, а саме:- з року випуску автомобілю минуло не більше п'яти років (включно); - середньоринкова вартість автомобілю становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно пояснень представника відповідача, податкове повідомлення-рішення від 30 травня 2016 року №126622-13 прийнято після отримання Чернівецькою ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області у квітні 2016 року інформації з регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області територіального сервісного центру №7341 про те, що позивач є власником легкового автомобіля, з року випуску якого минуло не більше пяти років.

Так, з матеріалів справи вбачається та не заперечувалось сторонами, що належний позивачу легковий автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 4.5. - 2013 року випуску, тобто з року випуску автомобіля минуло не більше п'яти років, а отже він відповідає першому критерію, наведеному в підпункті 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України для визначення обєкта оподаткування транспортним податком.

Водночас надана регіональним сервісним центром МВС в Чернівецькій області територіальним сервісним центром №7341 інформація не містить жодних відомостей відносно середньоринкової вартості автомобіля, наявність якої є необхідною для встановлення належності автомобіля до об'єкту оподаткування згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України.

Відносно указаного критерію для визначення обєкта оподаткування транспортним податком (середньоринкова вартість автомобіля становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року) необхідно зазначити, що така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті ( абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 18 лютого 2016 року №66, якою затвердив Методику визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів.

Згідно пункту 1 вказаної Методики вона встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком, а пунктом 13 визначено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Таким чином, середньоринкову вартість автомобіля розраховує Мінекономрозвитку відповідно до Методики визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Як у запереченнях проти позову, поданих у письмовій формі, так і в судовому засіданні представник відповідача вказував, що Міністерством економічного розвитку і торгівлі України було надано Чернівецькій ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01 січня 2016 року, підготовлену за Методикою визначення середньої ринкової вартості легкових автомобілів.

У вказаному переліку зазначено й про автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, обєм циліндрів двигуна - 4.5 куб.см. до 4-ох років з дня випуску.

Поряд з цим, як вбачається з листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку України), наданого відповідачем, він датований 06 липня 2016 року.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що іншого листа, крім указаного вище, з інформацією щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01 січня 2016 року, в Чернівецькій ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області немає та на 30 травня 2016 року не було.

Таким чином, в ході судового розгляду справи відповідачем не надано суду доказів наявності в Чернівецькій ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області станом на час прийняття оскаржуваного податкового-повідомлення-рішення (30 травня 2016 року) інформації з Мінекономрозвитку про те, що середньоринкова вартість ідентичного позивачу автомобіля становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, при прийнятті оскаржуваного рішення у відповідача не було достатніх підстав вважати, що середньоринкова вартість автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 4.5. становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто вважати, що належний позивачу автомобіль є обєктом оподаткування транспортним податком.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно частини першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд наголошує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип обовязковості субєкта владних повноважень доказувати правомірність оскаржуваних бездіяльності, дій чи рішень.

Між тим, в ході судового розгляду справи відповідач як субєкт владних повноважень, який заперечував проти позову, не довів обґрунтованість оскаржуваного позивачем рішення.

Враховуючи викладене, перевіривши оскаржуване позивачем рішення субєкта владних повноважень на відповідність його критеріям, визначених частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що таке прийнято не на підставі закону й необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому є незаконним.

Відтак, наявні правові підстави для скасування податкового повідомлення-рішення Чернівецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області від 30 травня 2016 року №126622-13.

Отже, заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Беручи до уваги положення пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне поряд із скасуванням оскаржуваного позивачем рішення відповідача також визнати його протиправним.

Щодо інших доводів сторін, то з огляду на викладені вище мотиви, з яких суд виходить при прийнятті постанови про задоволення позову, вони фактично не мають значення для правильного вирішення даного спору, а тому не враховуються судом.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки даний позов підлягає задоволенню повністю, а згідно наявної у справі квитанції позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп., то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 86, 94, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30 травня 2016 року №126622-13, прийняте Чернівецькою обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернівецькій області відносно ОСОБА_3.

Стягнути з Чернівецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 05 жовтня 2016 року.