Справа № 804/4894/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2016 р.Справа №804/4894/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників: позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юністреп» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року провадження у справі було зупинено для надання додаткових доказів.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що:
- ТОВ «Юністреп» вирішило скористуватись наданим правом на застосування понижуючого коефіцієнту, однак у звіті за березень, квітень 2015 року неможливо було відобразити суму коефіцієнта і відповідне коригування зобовязань зі сплати ЄСВ внаслідок відсутності технічної можливості форма звіту, що є додатком №4 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування не передбачала вмісту даних про коригування;
- лише у травні 2015 року в звіті ЄСВ позивач отримав можливість відобразити сам коефіцієнт коригування 0,4 та відповідні суми скоригованого зобовязання;
Представником відповідача надані суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що на суму несвоєчасно сплачених сум єдиного внеску за березень та квітень 2015 року ДПІ застосовано штраф у розмірі 9777,56 грн. від суми недоплати за кожний день прострочення платежу за період з 21.04.2015 року по 22.06.2015 року. Посилання позивача на те, що не направлення вимоги про сплату недоїмки є наслідком недійсності рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату єдиного внеску є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на висновках чинного законодавства.
Представники сторін в судовому засіданні підтримали обрані правові позиції.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем подані до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів:
20.07.2015 року ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська та ТОВ «Юністреп» складено акт №5003-20, яким зафіксовано проведене звіряння взаєморозрахунків за період з 01.01.2015 року по 23.06.2015 року, та яким встановлено позитивне сальдо на 23.06.2015 року на суму 7547,43 грн. (а.с.6).
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області. Рішенням від 14.07.2016 року №4095/10/04-36-10-01-09 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Судом встановлено, що заявлений спір точиться щодо відображення понижуючого коефіцієнта у звітності з єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування, як можливість звільнення позивача від штрафних санкцій, нарахованих на суми несвоєчасно сплаченого єдиного внеску.
Представник позивача в позовній заяві пояснив, що ТОВ «Юністреп» вирішило скористуватись наданим правом на застосування понижуючого коефіцієнту, однак, у звіті за березень, квітень 2015 року неможливо було відобразити суму коефіцієнта і відповідне коригування зобовязань зі сплати ЄСВ внаслідок відсутності технічної можливості форма звіту, що є додатком №4 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування не передбачала вмісту даних про коригування, лише у травні 2015 року позивач отримав можливість відобразити сам коефіцієнт коригування 0,4 та відповідні суми скоригованого зобовязання.
Вирішуючи спір, суд виходить із того, що з 1 січня 2015 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року №77-VIII (далі - Закон №77) надано можливість роботодавцям зменшити навантаження на фонд оплати праці, зокрема, шляхом легалізації фонду оплати праці та зменшення діючої ставки єдиного внеску при дотриманні певних умов.
Таким чином, згідно з пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №77 платникам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464).
Частиною 4 статті 8 Закону №2464 визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до пункту 46.6 статті 46 Податкового кодексу України у разі якщо в результаті запровадження нового податку або зміни правил оподаткування змінюються форми податкової звітності, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, який затвердив такі форми, зобовязаний оприлюднити нові форми звітності.
До визначення нових форм декларацій (розрахунків), які набирають чинності для складання звітності за податковий період, що настає за податковим періодом, у якому відбулося їх оприлюднення, є чинними форми декларацій (розрахунків), чинні до такого визначення.
Судом встановлено, що зміни, якими передбачено відображення понижуючого коефіцієнта роботодавцям, які виявили бажання застосувати понижуючий коефіцієнт, вносились до «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 9 вересня 2013 року №454, на момент формування та подання позивачем звітності з ЄСВ за лютий 2015 року.
Нові форми звітності з ЄСВ, якими передбачено відображення понижуючого коефіцієнта, передбачені «Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14 квітня 2015 року №435.
Проте, як встановлено судом, позивач первісно подав звітність із нарахуванням повної ставки, що в подальшому виправив 10.06.2015 року шляхом подання уточнюючого розрахунку, в якому заповнив рядки 7.1.,7.1.9. відповідно.
Відмовляючи у позові, суд виходить із того, що позивач самостійно визначив первісну суму грошових зобовязань зі сплати єдиного внеску, що й було обліковано відповідачем, підстав не вважати такі суми належними до сплати у відповідача не було, подальше зменшення сум нарахованих внесків, не змінило первісний самостійно задекларований обовязок сплатити заявлені суми у встановлений строк.
Відповідно підпункту 1 пункту 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску» платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Згідно частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
На підставі частини 1 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску» Рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обовязковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Відповідно пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Згідно пункту 13 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску» нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Отже, судом встановлено правомірність прийняття оскаржуваного рішення, доведено наявність недоїмки, яка виникла на підставі звітів за березень-квітень 2015 року, та яка стала підставою для застосування штрафних санкцій та нарахування пені.
Таким чином, з системного аналізу наведених норм права, обставин справи та доказів, наданих суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юністреп» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 26 вересня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1