Справа № 826/26612/15
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Кузьменка В.В., Степанюка А.Г., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскон» на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскон» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування Рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У зв'язку з неприбуттям жодного з представників осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 2 частини першої ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення адміністративного позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

10.04.2015 року Позивачем подано до Відповідача - Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві в електронній формі засобами телекомунікаційного зв'язку через електронне повідомлення податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року з додатком 5, яка зареєстрована за № .

Також, як зазначено Позивачем, ним надіслано податкову Декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року з додатком 5 поштою - цінним листом Ц010, яку, як зазначено Відповідачем - Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, отримано ним 14.04.2015 року.

Відповідачем - Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Листом "Про відмову у прийнятті податкової звітності" від 21.04.2015 року №10349/10/26-58-11-02-18 (а.с.100) повідомлено Позивача про те, що отриману нею 14.04.2015 року, засобами поштового зв'язку, податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період «березень 2015 року» подано всупереч п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України, тому як подачу декларації з податку на додану вартість у паперовому вигляді не передбачено, у зв'язку з чим згідно ст. 49 Податкового кодексу України вона вважається не прийнятою.

Позивачем, в порядку ст.ст. 55,56 Податкового кодексу України, подано Скаргу «Про перегляд і скасування рішення контролюючого органу» від 31 травня 2015 року вих. №24 (а.с.101), за результатами розгляду якої Відповідачем - Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві Рішенням «Про продовження строку розгляду первинної скарги» від 09.06.2015 року № 9181/10/26-15-11-03-11 (а.с.104) встановлено, що питання, порушенні у Скарзі потребують додаткового вивчення та керуючись п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України та п. 7.3. розділу 7 Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.12.2013 року № 848, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.01.2014 року за №99/24876, вирішено продовжити строк розгляду скарги по 31.07.2015 року (включно).

Рішенням Відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві «Про результати розгляду первинної скарги» від 16.07.2015 року №10909/10/26-15-11-03-11 (а.с.105-106), Рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 21.04.2015 року №10349/10/26-58-11-02-18 залишено без змін, а скаргу Позивача без задоволення.

У заявку з незгодою з зазначеними Рішеннями, Позивачем, в порядку ст.ст. 55,56 Податкового кодексу України, подано Скаргу «Про перегляд і скасування рішення контролюючого органу» від 28 серпня 2015 року Вих. №40 (а.с. 107-112) до Державної фіскальної служби України та Скаргу «Про перегляд і скасування рішення контролюючого органу» від 28 серпня 2015 року Вих. №43 (а.с.113-118) до Центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику - Міністерства фінансів України.

Рішенням Міністерства фінансів України «Про розгляд скарги» від 08.09.2015 року №31-11120-09-10/28223 (а.с.119), враховуючи норми Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року №236, направлено Скаргу Позивача за належністю для розгляду та надання відповіді Заявнику до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України «Про продовження строку розгляду скарги» від 08.09.2015 року №19205/6/99-99-11-02-02-15 (а.с.120), керуючись п. 56.9 ст. 56 розділу II Податкового кодексу України та п. 7.3 розділу VII Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.12.2013 року № 848 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17.01.2014 року за № 99/24876, вирішено продовжити строк розгляду скарги до 26.10.2014 року (включно).

Рішенням Державної фіскальної служби України «Про розгляд скарги» від 28.09.2015 року №20504/6/99-99-11-02-02-15 (а.с.121) повідомлено Позивача, що Скарга на Рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 21.04.2015 № 10349/10/26-58-11-02-18 про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року з додатком 5 та Рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 16.07.2015 року № 10909/10/26-15-11-03-11 про результати розгляду скарги подається до Державної фіскальної служби України та повідомлено, що 31.08.2015 року до Державної фіскальної служби України надійшла скарга Позивача від 28.08.2015 року № 40 на зазначені Рішення, строк розгляду якої вирішено продовжити до 26.10.2015 року (включно).

Рішенням Державної фіскальної служби України «Про результати розгляду скарги» від 01.10.2015 року №20880/6/99-99-11-02-02-15 (а.с.122), керуючись п. 9.2 Порядку, Рішення (Лист) Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 21.04.2015 року №10349/10/26-58-11-02-18 про відмову у прийнятті податкової декларації з ПДВ за березень 2015 року з додатком 5, подану засобами поштового зв'язку, та Рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 16.07.2015 року № 10909/10/26-15-11-03-11 про результати розгляду первинної скарги залишено без змін, а Скаргу від 28.08.2015 року № 40 - без задоволення.

Щодо вимоги Позивача про визнання незаконним та скасування Рішення (листа) Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 21.04.2015 року №10349/10/26-58-11-02-18, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України, платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Згідно з пп.пп. «а» і «б» п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.01.2015 між Відповідачем - Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, як органом ДПС, та Позивачем, як Платником податків, укладено Договір про визнання електронних документів № 120120151 (а.с.69,70), предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Доказів розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку зазначеного Договору не надано, а тому підстави подавати Позивачем податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами «а» і «б» пункту 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України відсутні.

У зв'язку з зазначеним, колегія суддів дійшла висновку, що Рішення (лист) Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 21.04.2015 року №10349/10/26-58-11-02-18 є правомірним.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними та скасування Рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві «Про результати розгляду первинної скарги» від 16.07.2015 року №10909/10/26-15-11-03-11 та Рішення Державної фіскальної служби України «Про результати розгляду скарги» від 01.10.2015 року №20880/6/99-99-11-02-02-15, колегією суддів встановлено наступне.

Позивач зазначає, що Державну фіскальну службу України позбавлено повноважень на розгляд надісланих ним скарг.

Відповідно до п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня зі скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно з абз. 1 п. 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Відповідно до п. 56.8 ст. 56 Податкового кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Згідно з п. 55.2 ст. 55 Податкового кодексу України, контролюючими органами вищого рівня є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - для контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць; контролюючі органи в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональні територіальні органи - для державних податкових інспекцій, які їм підпорядковуються.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. №236 (надалі - Положення №236), Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Згідно з п. 3 Положення №236, одним з основних завдань Державної фіскальної служби України є, зокрема, внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи.

Відповідно до п.1 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року №446/2011 (надалі - Положення №446/2011), Мінфін України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної фінансової, бюджетної, а також податкової і митної політики (крім адміністрування податків, зборів, митних платежів та реалізації податкової і митної політики), політики у сфері державного фінансового контролю, казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку, випуску і проведення лотерей, організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності, видобутку, виробництва, використання та зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, їх обігу та обліку, у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.

Згідно з п. 3 Положення №446/2011, основними завданнями Мінфіну України є формування та забезпечення реалізації державної фінансової, бюджетної, а також податкової і митної політики, крім адміністрування податків, зборів, митних платежів та реалізації податкової і митної політики.

Тобто, саме Державна фіскальна служба України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а тому вона є уповноваженим органом щодо розгляду в порядку статті 56 ПК України скарг на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць, у зв'язку з чим доводи Позивача, що Державна фіскальна служба України є органом, який лише реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, проте не забезпечує її формування і не наділеним правом на розгляд скарг, поданих платниками податків в порядку статті 56 Податкового кодексу України спростовується зазначеним.

Більш того, відповідно до частини першої ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято суб'єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимим, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

У зв'язку з тим, що Рішення про результати розгляду скарг не є юридично значимими для Позивача, оскільки не мають безпосереднього впливу на суб'єктивні його права та обов'язки шляхом позбавлення можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов'язку, вони не породжують для нього настання будь-яких юридичних наслідків.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, зокрема, в Ухвалі від 22.06.2015 року у справі № 2а/0370/675/11, у Постановах від 12.01.2015 року у справі № 2а/0470/2350/11 та від 20.05.2015 року у справі №2а-6970/12/1370.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскон» залишити без задоволення, а Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Кузьменко В.В.

Степанюк А.Г.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Степанюк А.Г.

Кузьменко В. В.