Справа № 453/932/13-а
Суддя: Микитин В. Я.
Дата ухвалення: 2013-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 453/932/13-а
№ провадження 2-а/453/45/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2013 року Сколівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Микитина В.Я.;

при секретарі Корнута Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії із подальшою виплатою щомісячної державної соціальної допомоги «Дитині війни» за період з 18.12.2012 року по 18.06.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 18.06.2013 року звернулася у суд із адміністративною позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області, в якій просила поновити їй строк звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, визнати неправомірними дії щодо відмови у перерахунку пенсії за період з 01.01.2006 року по дату звернення до суду, тобто по 18.06.2013 року як «Дитині війни», зобовязати здійснити перерахунок пенсії із подальшою виплатою щомісячної державної соціальної допомоги «Дитині війни» за період з 01.01.2006 року по 18.06.2013 року із врахуванням Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» (а. с. 4-5).

Ухвалою судді від 20.06.2013 року під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із адміністративним позовом з позовними вимогами за період з 01.01.2006 року по 17.12.2012 року включно, а адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії із подальшою виплатою щомісячної державної соціальної допомоги «Дитині війни» за період з 01.01.2006 року по 17.12.2012 року включно залишено без розгляду.

Відтак, судовий розгляд справи відбувався у межах заявлених позовних вимог за період з 18.12.2012 року по 18.06.2013 року включно.

В обґрунтування адміністративних позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона є дитиною війни, внаслідок чого має право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», як повинна оплачуватись до пенсії. Однак, відповідачем всупереч вимогам зазначеного Закону нарахування та виплата допомоги проводиться не у визначеному розмірі. Такі дії відповідача вона вважає неправомірними. Також посилається на практику Європейського суду з прав людини. Враховуючи той факт, що відповідач у добровільному порядку відмовляється усунути допущення законодавства при виплаті їй пенсії державної соціальної допомоги, вона була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів до суду із даним адміністративним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у адміністративній позовній заяві (а. с. 4-5), просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області у судове засідання явку компетентного представника не забезпечив, однак подав на адресу суду письмові заперечення проти адміністративного позову (а. с. 11-14), а також клопотання про розгляд адміністративної справи за відсутності такого представника.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. ст. 21, 22 Конституції України права та свободи людини є невідчужуваними та непорушними, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-VI встановлено правовий статус дітей війни, визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України, та якій на час закінчення 2 вересня 1945 року Другої світової війни було менше 18 років.

Позивач ОСОБА_1 народилася 30.08.1936 року, а, отже, є дитиною війни.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

28.05.2008 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», згідно абз. 1 п. 8 якої визначено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 грн., з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 грн..

Згідно внесених змін Законом України від 14.06.2011 року № 3491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», які набрали чинності 19.06.2011 року, Прикінцеві положення доповнено п. 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання пункту 7 Закону України від 14.06.2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», згідно п. 6 якої установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 грн..

Вказана Постанова Кабінету Міністрів набрала чинності 23.07.2011 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 «У справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»», вказані зміни визнані такими, що відповідають Конституції України (є конституційним).

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 «У справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України», роз'яснено, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Отже, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області, керуючись нормами Постанови Кабінету Міністрів України № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та нормами Постанови Кабінету Міністрів України № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», при нарахуванні та виплаті позивачу ОСОБА_1 30% надбавки до пенсії як дитині війни діяв в межах наданої компетенції, відповідно до норм чинного законодавства.

Що стосується нарахування позивачу ОСОБА_1 30% надбавки до пенсії як дитині війни з врахуванням положень Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», то у суду також немає підстав вважати, що така нараховувалася неправомірно, так як відповідного правовстановлюючого документа про те, що позивач ОСОБА_1 має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», останньою не подано і такий у матеріалах адміністративної справи відсутній.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів, в розумінні змісту ст. 70 КАС України, на підтвердження неправомірності нарахування їй надбавки до пенсії як дитині війни з врахуванням положень Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 70-72, 86, 94, 158, 160-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії із подальшою виплатою щомісячної державної соціальної допомоги «Дитині війни» за період з 18.12.2012 року по 18.06.2013 року відмовити за їх безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сколівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Я. Микитин