Справа № 820/2605/16
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 р.Справа № 820/2605/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2016р. по справі № 820/2605/16

за позовом ОСОБА_1

до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області , Ліквідаційної комісії Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до постанову Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Ліквідаційної комісії Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області, в якому просила: визнати дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області щодо нездійснення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку та виплати вихідної допомоги при звільненні незаконними; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справи України у Харківській області виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні за скороченням штатів у розмірі 15176,73 грн.; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справи України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час прострочки виконання своїх зобов'язань щодо остаточного розрахунку при звільнення, виходячи з розрахунку 101,46 грн. за добу, починаючи з 13.12.2015 р. по день проведення остаточного розрахунку.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2016р. по справі № 820/2605/16 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області щодо не виплати ОСОБА_1 вихідної грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, згідно до наказу від 05.11.2015 року № 594 о/с.

3обов'язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та Ліквідаційну комісію Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну грошову допомогу при звільненні з органів внутрішніх справі за скороченням штатів у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2016р. в частині задоволення позовних вимог, Головне управління Національної поліції в Харківській області подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказана апеляційна скарга підписана представником Головного управління Національної поліції в Харківській області Сафроновою К.В. за довіреністю № 90/441 від 07.12.2015 року, яка надає право представляти інтереси Головного Управління Національної поліції у Харківській області (а.с. 84).

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 185 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, Головне управління Національної поліції в Харківській області не був стороною у справі, проте у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про Національну поліцію» та на виконання вимог Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», функції та повноваження органів МВС передані Національній поліції, у зв'язку з чим даний суб'єкт владних повноважень, в силу вимог Закону України «Про Національну поліцію», є належним заявником апеляційної скарги.

В доводах апеляційної скарги заявник в обґрунтування своїх доводів наполягав на тому, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 09 років 07 місяців 25 днів, а тому ОСОБА_1 не мала право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, а вислуга років, обрахована у пільговому обчисленні, і становить 11 років 05 місяців 25 днів, не може бути підставою для нарахування і виплати одноразової допомоги.

Позивач постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржував.

Представник Головного управління Національної поліції в Харківській області в судовому апеляційну скаргу підтримала з підстав та мотивів, викладених у скарзі, просила її задовольнити.

Позивач в письмових запереченнях на апеляційну скаргу та поясненнях представника у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала в повному обсязі, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників заявника апеляційної скарги та позивача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач, не погоджуючись із діями відповідача щодо невиплати їй вихідної грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, згідно до наказу від 05.11.2015 року № 594 о/с, звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що ОСОБА_1 має вислугу років більше 10 років, а отже при звільненні вона мала право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 у період з 2003 р. по 2008 р. навчалася в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого.

З 17.06.2008 р. по 12.07.2012 р. проходила службу в Державному департаменті України з питань виконання покарань у Харківській області, а з 12.07.2012 по. 13.12.2013 р. - в управлінні Державної пенітенціарної служби України в Харківській області, а в період з 27.12.2013 р. працювала в органах та підрозділах Головного управління МВС України в Харківській області.

Також судом встановлено, що позивач у період з 16.01.2015 року по 21.05.2015 року перебувала у відпустці по вагітності та пологам згідно наказу ГУМВС України в Харківській області від 06.04.2015 року № 139 о/с та з 22.05.2015 року по 12.03.2018 року позивачу надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку згідно наказу ГУМВС України в Харківській області від 17.04.2015 року № 161 о/с.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі-Положення № 114).

Відповідно до п. 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас в т.ч. через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

07.11.2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень визначено, що з дня опублікування Закону всі працівники міліції вважаються такими, що попереджені про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до наказу № 594 о/с від 05.11.2015 р. Головного управління МВС України в Харківській області, ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 "Г" (через скорочення штатів) у відповідності з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року.

У відповідності до вказаного наказу вислуга років для нарахування вихідної грошової допомоги складає 10 років 02 місяці 26 днів (а.с. 48).

Позивач у листопаді 2015 року отримала лист (вих. № 77/19776 від 06.11.2015) за підписом начальника Дергачівського РВ Головного Управлінні МВС України в Харківській області Калашника К.В., в якому зазначено, щоб вона прибула до кабінету № 354 УКЗ ГУМВС України в Харківській області для отримання належних їй документів та проведення зі нею остаточного розрахунку (а.с. 11-12).

12.12.2015 позивач прибула до вказаного кабінету, отримала трудову книжку та витяг з наказу про звільнення, але розрахунок з нею проведено не було.

У зв'язку з невиплатою ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні за скороченням штатів, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідач, заперечуючи проти позову та у доводах апеляційної скарги, посилається на те, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 09 років 07 місяців 25 днів, а тому позивач не мала права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки грошова допомога виплачується за наявності вислуги років у календарному обчисленні 10 років і більше. Окрім того, відповідач зазначив, що при перевірці вислуги років на день звільнення з урахуванням навчання та служби в Державному департаменті України пенітенціарної служби України встановлено, що вислуга років на день звільнення позивача складає у календарному обчисленні 09 років 07 місяців 25 днів та у пільговому обчисленні становить 11 років 05 місяців 23 дні.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що Наказом Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 18.07.2016 року № 23 о/с внесено зміни до Наказу № 594 о/с від 05.11.2015 р. Головного управління МВС України в Харківській області, яким ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 "Г" (через скорочення штатів), а саме замінено слова та цифри «Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні -10 років 02 міс. 26 дн., у пільговому обчисленні -12 років 00 міс. 24 дні. Вислуга років для нарахування вихідної грошової допомоги складає - 10 років 02 міс. 26 дн.» словами та цифрами: «Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні -09 років 07 міс. 27 дн., у пільговому обчисленні -11 років 05 міс. 25 дн.» та виключено речення «Вислуга років для нарахування вихідної грошової допомоги складає - 10 років 02 міс. 26 дн.».

Таким чином, з урахуванням Наказу Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 18.07.2016 року № 23 о/с, вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні складає 09 років 07 міс. 27 дн, а вислуга років у пільговому обчисленні -11 років 05 міс. 25 дн.

Позивач не оскаржувала та не заперечувала проти правомірності її звільнення, а також обчислення вислуги років згідно Наказу Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 18.07.2016 року № 23 о/с.

При цьому, спір виник з приводу того, що, за твердженням відповідача, право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні пов'язано саме з наявністю вислуги 10 і більше років саме в календарному обчисленні, а не в пільговому.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особам рядового, сержантського, старшинською та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічне положення закріплено в абзацах першому-третьому пункту 10 постанови № 393«Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», згідно з якими військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби <...>.

За таких обставин. Колегія суддів приходить до висновку про те, що наявність права на отримання одноразової вихідної допомоги при звільненні пов'язується законодавцем із наявністю двох умов: в даному випадку, - звільнення за скороченням штатів; наявність вислуги 10 років і більше, без обмеження вказаної вислуги календарним обчисленням.

В свою чергу вислуга в календарному обчисленні застосовується саме для визначення розміру одноразової вихідної допомоги при звільненні, а саме в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що у позивача наявне право на отримання одноразової вихідної допомоги при звільненні, виходячи з розміру 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 9 повних календарних років служби.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на положення п. 3 та 4 Постанови Кабінету Міністрів України 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», та на те, що пільгове обчислення вислуги років використовується лише для призначення пенсій, не приймаються колегією суддів, оскільки дана постанова регулює питання розміру одноразової грошової допомоги, яка обчислюється за кожний повний календарний рік служби. Право на отримання такої допомоги передбачене за умови наявності вислуги 10 років і більше.

Вислуга років у даному випадку не обчислюється календарними роками служби, а може включити різні періоди, в тому числі і пільгове обчислення строку вислуги. Позивач має загальний строк вислуги більше 11 років, а тому має право на виплату одноразової грошової допомоги.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що реалізація права особи на отримання одноразової грошової допомоги при звільнені є безумовною та не може ставитись у залежність від відсутності механізму нарахування такої допомоги, якщо таке право гарантоване державою і закріплене у законодавчих актах.

Згідно ст. 8 КАС України при вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у Рішенні від 08 листопада 2005 року (заява № 63134/00) у справі "Кечко проти України" звернув увагу на те, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (пункт 23 Рішення Суду).

З огляду на викладене, відповідачем протиправно не нарахована та не здійснена виплата позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50% грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів нарахування та виплати позивачу при звільненні одноразової грошової допомоги до суду не подано.

Суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності колегія суддів, погоджуючись з правовим обґрунтуванням висновків суду першої інстанції і вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята у відповідності з нормами матеріального права, з дотриманням приписів процесуального права, а доводи апеляційної скарги цього не спростували, тому колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2016р. по справі № 820/2605/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 03.10.2016 р.