Справа № 466/4159/16-а
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/4159/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Свірідової В.В.

при секретарі Степанюк Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби НП у м. Львові про скасування постанови про адміністративне правопорушення, та закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в :

29.04.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної служби НП у м. Львові про скасування постанови про адміністративне правопорушення, та закриття провадження у справі, у якому просить скасувати постанову серії ПС2 № 871911 від 25 квітня 2016 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 126 ч. 1, 121 ч. 1 КУпАП України, яка складена інспектором роти №4 батальйону №2 УПП у м. Львові ОСОБА_2, та провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що постановою серії ПС2 №871911 від 25 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 121 КУпАП, за порушення вимог пункту 31.4.3 в та пункту 2.1 Правил дорожнього руху.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, є незаконним та необґрунтованим.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши суду пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, про причини неприбуття суд не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності до суду не надавав.

Суд відповідно до ст. 128 КАС України проводить розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи документів та доказів, проти чого позивач не заперечував.

При цьому, суд виходить виключно з вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, згідно якої, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи, що відповідач проігнорував судовий виклик та не скористався своїми правами, передбаченими ст. 49 та 51 КАС України, суд визнає відсутніми докази відповідача, а недовіряти доводам позивача, у суду не має підстав.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 квітня 2016 року інспектором роти №4 батальйону №2 УПП у м. Львові лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ПС2 №871911 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 425 грн., за порушення вимог пункту 31.4.3 в та пункту 2.1 Правил дорожнього руху.

У п. 31.4. наведено вичерпний перелік технічних несправностей, за яких експлуатація транспортних засобів забороняється. Зокрема відповідно до п. 31.4.3.в зазначено, що у випадку якщо «не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла» експлуатація транспортного засобу забороняється.

Разом з тим, відповідно до п. 31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей зазначених у п. 31.4 ПДР водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, отримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пп. 9.9 і 9.11 ПДР, що й було вчинено після винесення постанови. Тобто п. 31.5 дозволяє подальший рух транспортного засобу за умови усунення несправності на місці або руху до місця, де цю несправність можна усунути, вище викладеного випливає, що позивач міг безперешкодно рухатися далі або усунувши несправність, через яку винесено постанову, на місці або слідувати до місця де позивач її міг усунути. Враховуючи те, що несправність у позивача виникла в дорозі, а до місця стоянки залишалося близько 3 кілометрів прямої дороги, відповідно до п. 31.5 позивач міг далі продовжувати рух у наміченому напрямку, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пп.9.9 і 9.11 ПДР, без накладення будь яких санкцій.

Враховуючи вище наведене вважаю, винесення постанови в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення п. 31.4.3.в, незаконним.

Щодо відсутності страхового полісу необхідно врахувати, що відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобовязаний мати при собі та на вимогу працівників поліції предявляти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як випливає із вищезазначеної норми Закону, водій зобовязаний мати при собі та на вимогу працівників поліції предявляти для перевірки страховий поліс лише у випадках, передбачених законодавством.

Ці випадки чітко прописані в Законі України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 цього Закону - «Забезпечення обовязковості страхування цивільно-правової відповідальності» встановлено, що контроль за наявністю договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобовязана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс предявляється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до п. 21.4 ст. 21 встановлено, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Отже, законодавець чітко розмежував процедуру передачі водійських документів і страхового полісу. Випадки, коли виникає обовязок предявляти поліс, відрізняють від випадків, коли виникає обовязок предявляти «посвідчення водія» та реєстраційні документи на транспортний засіб.

В будь-яких інших випадках, крім вищезазначених, а саме при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод перевірка страхового полісу - незаконна.

З наведеного випливає, що інспектор УПП не мав права вимагати у ОСОБА_1 страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак, така вимога та подальша кваліфікація дій за ч. 1 ст. 126 КУпАП, є незаконними.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судове засідання представник Управління патрульної поліції МВС у м. Львові не зявився, крім того не представив суду достатніх та належних доказів підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надав документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання субєктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова серія ПС2 № 871911 від 25 квітня 2016 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 128, 159, 160-163, 167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ПС2 № 871911 від 25 квітня 2016 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.стю 126 ч.1,121 ч.1 КпАП України, яка складена інспектором роти № 4 батальйону № 2 УПП у м.Львові ОСОБА_2, та провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з часу постановлення через Шевченківський районний суд м. Львова до апеляційного адміністративного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_3