Справа № 343/1339/16-а
Суддя: Головенко О.С.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 343/1339/16-а
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.10.2016 м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання Ганчар Л.В.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальону УПП в м.Івано-Франківськ Павлюка Тараса Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову від 30.06.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП, посилаючись на відсутність в його діях складу правопорушення та закрити провадження у справі.
Вимоги обгрунтовує тим, що постанова про накладення штрафу в сумі 510 грн. є незаконною з тих підстав, що з її змісту вбачається про здійснення ним зупинки транспорного засобу в порушенні вимоги п.15.9 «г» ПДР України у забороненному місці, тобто ближче 10 метрів до пішоходного переходу. В той же час в постанові зазначено , що він вчинив правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, що не відповідає дійсності.
Окрім того, просить поновити йому строк на оскарження, який пропущено з поважних причин .
В зв"язку з тим, що ОСОБА_1 на час звернення до суду виконував обов"язки голови Долинського районного суду, то ухвалою цього суду від 19.07.2016 року справу передано на розгляд до Болехівського міського суду.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та не заперечував того факту, що він дійсно в той день зупинив автомобіль біля пішоходного переходу, не дотримавшись певної відстані, оскільки не мав змоги зупинитись в іншому місці. Але він не погоджується з тим, що в постанові через допущено описку зазначено, що він вчинив правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП.
Також вважає, що працівники поліції діяли неупереджено, оскільки постанову складено тільки відносно нього, незважаючи на те, що інші автомобілі були припарковані з такими ж порушеннями.
Представник відповідача позов не визнав та на підтвердження вчинення позивачем правопорушення надав суду відеоматеріали, які були оглянуті в судовому засіданні. Вважає, що в даному випадку в постанові допущена описка і не правильно зазначено статтю, за яку позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, замість ст. 122 КУпАП помилково зазначено ст.126 КУпАП. Надав витяг з автоматизованої системи "Армор", у якій облікована постанова ПС" №678529 від 30.06.2016року з виправленням технічної описки (зазначено ч.3 ст.122 КУпАП). Просив адміністративний позов залишити без розгляду у зв`язку з пропущенням 10-денного строку звернення до суду.
Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи у сукупності, давши їм правову оцінку, приходить до висновку, що позов слід залишити без розгляду з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Позивач скористався вказаним правом та оскаржив постанову ПС-2 №675829 про притягнення його до адміністративної відповідальності .
Разом з тим, сторони визнали, що в оскаржуваній постанові допущено помилку.
Так, позивач не заперечував того факту, що він 30.06.2016року, керуючи автомобілем Volkswagen д.н.з НОМЕР_1 в м. Івано - Франківську на вул. Новгородській зупинив автомобіль ближче 10 метрів до пішоходного переходу.
Вказане порушення є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП. В той же час в постанові неправильно зазначено, що в діях ОСОБА_1 є склад правопрушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом та іншими законами.
Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі якщо зазначений строк пропущений з поважних причин, він за заявою особи, щодо якої винесено постанову може бути поновлений.
Строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як встановлено судом, розгляд справи про порушення правил дорожнього руху відносно ОСОБА_1 проводився у присутності останнього та копію оскаржуваної постанови йому вручено цього ж дня, тобто 30 червня 2016року .
Виходячи із вищенаведених вимог процесуального законодавства України, останнім днем оскарження для позивача вказаної постанови відповідача є 11 липня 2016 року, оскільки останній день припадає на вихідний.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що вона датована позивачем 14 липня 2016 року, тобто після закінчення 10-тиденного строку оскарження постанови в справі про адмінправопорушення .
Водночас, у ст. 100 КАС України передбачено можливість визнання причин пропуску строку поважними. Проте причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:
1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;
2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;
3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;
4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Однак жодних переконливих доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач не надав.
Так, в позовній заяві позивач підставами для поновлення строку вважав те, що оскаржувану постанову він не підписував та не отримував від працівників поліції (ці дії замість нього вчиняла дружина), а він ознайомився з її змістом і виявив помилку - 07 липня 2016року.
В судовому засіданні позивач уточнив, що маючи постанову, він 07 липня 2016року прийшов в банк для здійснення оплати штрафу і тільки там, прочитавши її зміст, виявив помилку щодо неправильного зазначення статті. Тому за твердження позивача, саме з цієї дати слід рахувати строк звернення до суду, який би мав закінчитися 17липня 2016року , а він звернувся 14.07.2016року.
Однак, з такими твердженнями позивача погодитись не можна.
Законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строк, який обчислюється з дня вручення постанови.
Згідно з ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
В судовому засіданні досліджено відеозапис з нагрудної камери, наданий відповідачем, на відео зазначено дату та час відеозапису, номер запису, на якому зафіксовано транспортний засіб Volkswagen д.н.з НОМЕР_1 , розмову з позивачем та знаходження вказаного автомобіля на пішоходному переході.
Після перегляду відеоматеріалів ( причому двічі) вбачається, що відповідачем оголошено позивачу, який в той час перебував за кермом в автомобілі разом з дружиною, зміст постанови. Зокрема, відповідач чітко наголосив позивачу, що він має право оскаржити постанову протягом десяти днів. Після вчинення таких дій відповідач запропонував підписати постанову. Позивач, перебуваючи в автомобілі, отримавши постанову, передав дружині, яка сиділа поруч, підписати, вказавши пальцем місце, де вона поставила свій підпис замість нього. При цьому, перший примірник постанови повернув відповідачу, а другий (копію) залишив собі.
За таких обставин твердження позивача про те, що постанову він не підписував, не отримував від працівників поліції та не ознайомився із змістом не заслуговують на увагу.
Суд звертає увагу і на те, що навіть прочитавши постанову 07 липня 2016року в приміщенні банку, позивач ще мав достатньо часу до 11 липня 2016року оскаржити її в установлені законом строки, тобто ця обставина не може вважатися поважною причиною пропуску строку.
Також позивач вказував, що підставами для поновлення строку є й те, що пропущений ним строк є невеликим - 4 дні.
Однак і ці твердження не є поважними причинами для задоволення заяви про поновлення строку .
Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярного звернення до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. При цьому, відсутність цієї умови призводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах та можливості зловживання правом.
Чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Строк у десять днів, у даній категорії справ, визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо захисту своїх прав, свобод чи інтересів.
Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суд не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав ( справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії").
З урахуванням викладеного, не вбачається підстав для поновлення строку звернення до суду, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про залишення адміністративного позову без розгляду внаслідок пропущення строку звернення до суду, оскільки обставин, які пов"язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного подання адміністративного позову, позивачем не зазначено.
Приймаючи таке рішення, також враховується позиція Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року(21-240a13) , відповідно до яких у разі пропуску такого строку та визнання вказаних особою причин пропуску строку неповажними місцевий адміністративний суд повинен залишити адміністративний позов без розгляду.
Наслідки пропуску цих строків встановлені статтею 100 КАС, відповідно до якої «адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи».
Така редакція цієї статті характеризує її як норму процесуального права.
Керуючись ст. 99, 100 КАС України, -
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальону УПП в м.Івано-Франківськ Павлюка Тараса Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Болехівський міський суд протягом п`яти днів з дня її отримання.
Суддя Головенко О.С.