Справа № 603/545/16-а
Суддя: Галіян І. М.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/545/16-а
Провадження № 2-а/603/12/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2016 р. м.Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І. М.

ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовною заявою до Управління пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Статтею 107 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, подана ОСОБА_1 заява не відповідає вимогам ст. 106 КАС України, а саме:

в позовній заяві, одержаній судом за допомогою поштового зв?язку в пункті «Додатки» зазначено перелік документів (доказів), які додаються до позовної заяви, що відповідає п. 6 ч. 1 ст. 106 КАС України проте до позовної заяви не додано копії постанови, копії заяви про ознайомлення з виконавчим провадженням, які вказані в додатку, про що судом складено Акт №13 від 26.09.2016 року про відсутність додатків до позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Так в позовній заяві позивач не зазначив причини неможливості подання доказів перелік яких вказаний в «Додатках».

Відповідно до ч. 3 ст. 106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року (далі Закон), норми якого є спеціальними, і він є пріоритетним відносно інших законів.

Частиною 4 ст. 288 КУпАП передбачено звільнення особи, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, від сплати державного мита, проте Закон у новій редакції таких пільг вказаним особам не надає.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному.

Оскільки першорядним нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон, то саме правові приписи, закріплені в наведеному Законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у ст. 5 цього Закону. За змістом змін до ст. 5 Закону, які прийняті пізніше, ніж КУпАП, убачається, що з 1 вересня 2015 року особи, які оскаржили постанову у справі про адміністративне правопорушення, не відносяться до субєктів, які звільняються від сплати судового збору.

В Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05 лютого 2016 р. №2 «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону» питання щодо справляння судового збору особами, які оскаржують постанову у справі про адміністративне правопорушення, не піднімалось та відповідно не було дано з цього приводу жодних правових висновків.

Окрім цього суд зазначає, що сплата державного мита регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито» № 7-93 від 21.01.1993 з подальшими змінами, згідно ст. 1 якого платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами, а сплата судового збору регулюється Законом України «Про судовий збір» згідно ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Так до матеріалів позовної заяви не додано документа про сплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» та в позовній заяві не зазначено причини та докази з яких позивачем судовий збір не був сплачений, а відтак суд зазначає, що

згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до абзацу 2 п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», який діє з 01 січня 2016 року, встановлено, що мінімальна заробітна плата з 01 січня 2016 року становить 1378,00 грн.

Таким чином, з 01 січня 2016 року ставка судового збору за подання до адміністративного суду позовних заяв немайнового характеру становить 551 грн. 20 коп.

Згідно ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюють строк, достатній для усунення недоліків.

За наведених обставин суд приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши йому строк для усунення вказаних недоліків позовної заяви.

З урахуванням викладеного, керуючись ч. 3 ст. 106, ст. 107, ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 термін для усунення недоліків адміністративного позову тривалістю 5 днів з дня отримання копії даної ухвали..

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявникові.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Монастириський районний суд шляхом подачі в 5 денний строк з дня постановлення ухвали апеляційної скарги у порядку передбаченому ст.ст.184-187 КАС України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_2