Справа № 712/9797/16-а
Суддя: Марцішевська О. М.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ухвала

Іменем України

Справа № 712/9797/16-а

Провадження № 2-а/712/553/16

28 вересня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Марцішевської О.М.

при секретарі: Вдовенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Черкаській області про поновлення строків оскарження та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови №23-241/2016 від 15.06.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-2 КУпАП та закриття справи на підставі ст.247 КУ пАП України.

В наданому суду клопотанні позивач просить поновити строк звернення до адміністративного суду, оскільки розгляд адміністративної справи відбувався в його відсутність, копію спірної постанови позивач отримав 18.08.2016 року, після чого у передбачений законом 10-денний строк звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача клопотання про поновлення строку підтрима, просив задоволити.

Представники відповідача по суті вказаного клопотання заперечували, вказували, що спірна постанова була направлена позивачу за місцем його реєстрації в с.Чапаєвка Чорнобаївського району, яку позивач вказав при складанні протоколу, хоча фактично проживає в м.Черкаси, просили відмовити у задоволенні клопотання.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з наступного.

Статтею 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд виходить з того, що Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 55 Конституції України).

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

З тексту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо витікає, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду в звязку з тим, що розгляд адміністративної справи 15.06.2016р. відбувався у відсутність позивача, копію спірної постанови згідно доводів позивача він отримав 18.08.2016 року, після чого у передбачений законом 10-денний строк звернувся до суду з даним позовом 26.08.2016р. Надані відповідачем витяг з журналу вихідної кореспонденції та копія супровідного листа не підтверджують з достовірністю конкретну дату передачі спірної постанови на пошту для направлення позивача, за таких обставин суд визнає поважними наведені позивачем причини пропуску позивачем строку на звернення до адміністративного суду, тому відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки в такий спосіб позивач буде обмежений у праві на доступ до суду, складовою якого є право на оскарження постанови про притягнення його до відповідальності.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 165 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження постанови серія ДФІ №23-241/2016 від 15.06.2016 року у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції в 5-денний строк.

Головуючий Марцішевська О.М.