Справа № 308/9693/16-а
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №308/9693/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2016 року м.Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Фазикош О.В.,

за участю секретаря Рабош А.О.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

з участю перекладача ОСОБА_2 Конг

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ужгородського міськрайонного суду адміністративну справу за позовною заявою Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до гр. ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 19 вересня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 19 вересня 2016 року.

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 вересня 2016 року був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Гута» Чопського прикордонного загону за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пункту пропуску в складі групи осіб. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мав. Так, у відповідача документів що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України не має, перебуває на території України незаконно, на територію України потрапив незаконним шляхом, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, родичі на території України відсутні.

На підставі наведеного позивач просить примусово видворити за межі території України гр. ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також на підставі ч. 2 п. 5 ст. 256 КАС України допустити негайне виконання постанови.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив, а саме щодо року народження відповідача по справі замість ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що дійсно невірно вказаний рік народження, датою якого є 24.02.1978 року. Пояснила, що документів що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України не має, мала намір потрапити до країн Європейського союзу. Разом з тим, з заявою для отримання статусу біженця не зверталася.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 15 вересня 2016 року була затримана прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Гута» Чопського прикордонного загону за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку поза межами пункту пропуску в складі групи осіб. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мала.

Представлені позивачем докази свідчать про те, що громадянка ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3 реалізуючи свої права та свободи, могла встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально виїхати до європейських країн, відповідач вибрав більш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що для досягнення своєї мети вона неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, умисно пішла на вчинення правопорушення.

Згідно вимог п.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органи охорони державного кордону, стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення.

Згідно вимог п.4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Судом встановлено, що відповідач документів що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України не має, перебуває на території України незаконно, на територію України потрапила незаконним шляхом, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, родичі на території України відсутні.

Таким чином, позовні вимоги щодо примусового видворення відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-5, 256 ч. 2 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України гр. ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України задовольнити.

Примусово видворити за межі території України гр. ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення гр. ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5