Справа № 425/2113/16-а
Суддя: Мирошникова О. Ш.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2016 року Провадження №2-а/425/63/16

Справа №425/2113/16-а

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Мирошникової О.Ш., за відсутністю сторін, розглянувши у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області в порядку письмового провадження адміністративну справуза позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови, -

встановив:

08 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення інспектора Управління патрульної поліції в Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжне про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу, викладене у постанові ПС2 № 991712 від 30.05.2016 року.

Ухвалою суду від 20.07.2016 року, постановленої без виходу суду до нарадчої кімнати, за згодою представника позивача було замінено первинного відповідача належним відповідачем інспектором патрульної поліції роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 30.05.2016 року відносно нього відповідачем було винесено постанову серії ПС2 № 991712 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (не виконав вимоги дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» та продовжив рух, чим порушив п. 8.1 ПДР) та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень. Цю постанову позивач вважає незаконною, оскільки відповідачем при винесенні постанови не було враховано, що автомобіль позивача позначений розпізнавальним знаком «Інвалід», тому позивач може відступати від вимог дорожнього знаку 3.1. Також позивачу не було вручено копію постанови відповідачем та на копії постанови, не засвідченій належним чином, яка була надана відповідачем у справу, підпис особи про отримання цієї постанови не є підписом позивача.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у письмовому провадженні, позовні вимоги підтримує.

В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 27.09.2016 року до суду надійшла заява від Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному про перенесення розгляду справи у звязку з відрядженням відповідача на курси підвищення кваліфікації (а.с. 93).

Суд вважає, що відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин, оскільки до заяви про перенесення розгляду справи не надано доказів, які підтверджують обставини, вказані в заяві, тому справа буде вирішуватися на підставі наявних в ній доказів.

Відповідачем були надані письмові заперечення проти позову, згідно яких він просить відмовити в його задоволенні та вказує, що 30.05.2016 року під час патрулювання відповідачем було виявлено вчинення правопорушення позивачем, на місці вчинення адміністративного правопорушення було ним винесено постанову, копія якої одразу після її складення була вручена позивачеві. Автомобіль, за кермом якого перебував позивач, не був позначений розпізнавальним знаком «Інвалід», позивач також не повідомив відповідача про те, що він є інвалідом. Позивач не повідомив відповідача, що він не помітив дорожній знак, проти винесення постанови позивач не заперечував.

В ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.08.2016 року по цій справі вказано, що колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строків звернення до суду (а.с. 68-69).

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що представник позивача скористався правом заявити клопотання про розгляд справи в письмовому провадження за його відсутності, а відповідач не прибув в судове засідання без поважних причин, суд розглядає адміністративну справу за наявними у справі доказами в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в адміністративній справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 30.05.2016 року інспектором патрульної поліції роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ПС2 № 991712 у справі про адміністративне правопорушення про порушення ОСОБА_1 п. 8.1 ОСОБА_3 дорожнього руху чим він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень (а.с. 13).

Згідно оскаржуваної постанови 30.05.2016 року о 23:30 годині ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом KIA RIO, номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Кірова біля будинку № 7 в місті Рубіжне не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» та продовжив рух, чим порушив вимоги п. 8.1 ОСОБА_3 дорожнього руху.

Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_3 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ОСОБА_3 дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі ОСОБА_3 дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих ОСОБА_3.

Відповідно п. 8.1, 8.2 ОСОБА_3 дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Згідно Розділу 33 «Дорожні знаки» підрозділу 3 «Заборонні знаки» ОСОБА_3 дорожнього руху, дорожнім знаком 3.1 є «Рух заборонено» - забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли: початок пішохідної зони позначено знаком 5.33; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обовязково додатково встановлюється знак 3.43.

Згідно п. 2.8 ОСОБА_3 дорожнього руху водій-інвалід, що керує, зокрема, автомобілем, позначеним розпізнавальним знаком «Інвалід», може відступатися від вимог дорожніх знаків 3.1-3.2 (рух заборонено), 3.35-3.38 (стоянку заборонено, зона обмеженої стоянки тощо), а також знака 3.34 (зупинку заборонено) за наявності під ним таблички 7.18 (Крім інвалідів).

Згідно п. 26.3 у пішохідну зону в'їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком "Інвалід", якими керують водії-інваліди. Якщо до об'єктів, розташованих на цій території, є інші під'їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 18.11.2009 року ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи з 26.10.2009 року (а.с. 2).

Отже, за Правилами дорожнього руху водіям-інвалідам, які керують автомобілями з розпізнавальним знаком «Інвалід» надано можливість вїжджати в пішохідну зону.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення ОСОБА_3 дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, частинами 4 та 5 зазначеної статті суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

В ухвалі про відкриття провадження у цій справі від 12.07.2016 року було розяснено відповідачу про його обовязок подати до суду до 18.07.2016 року всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскаржуваної постанови, у разі заперечень проти позову (а.с. 4).

Ухвалами від 12.07.2016 року та від 13.09.2016 року судом було витребувано належним чином засвідчену копію оскаржуваної постанови, однак представником відповідача копія постанови надана не була.

Лише 20.09.2016 року до суду надійшов лист від Управління патрульної поліції про неможливість надати належним чином засвідчену копію постанови та її оригінал для огляду, в звязку з тим, що постанова скерована до відділу державної виконавчої служби (а.с. 80).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.09.2016 року було витребувано в Управлінні патрульної поліції відеозаписи з відеореєстраторів поліцейського екіпажу, що використовувалися при складанні оскаржуваної постанови. Одночасно цією ухвалою було витребувано належним чином засвідчену копію оскаржуваної постанови у відділі державної виконавчої служби.

В частині надання копії постанови ухвала від 20.09.2016 року була виконана державним виконавцем та до справи надано належним чином засвідчену копію постанови.

Однак, витребуванні відеозаписи та інші докази відповідачем до суду надані не були.

Також, в судовому засіданні 20.07.2016 року відповідач надав пояснення, що відеозапис напевно відсутній, оскільки він зберігається протягом місяця та потім видаляється.

Зі справи вбачається, що копія ухвала про відкриття провадження, позовна заява та памятка про права та обовязки була направлена відповідачу, також додатково у судовому засіданні 20.07.2016 року памятка була вручена сторонам, про що вони розписалися. ОСОБА_3 та обовязки, зазначені, зокрема, у ст. 71 КАС України були розяснені судом сторонам в судовому засіданні (а.с. 25, 29 журнал судового засідання).

З позовної заяви вбачається, що позивач не порушував ПДД, оскільки він як водій-інвалід, який керує автомобілем, має право відступати від вимог знаку 3.1 «Рух заборонено» та вїжджати до пішохідної зони, що відповідає п. 2.8 та 26.3 ОСОБА_3 дорожнього руху.

Разом з цим, відповідачем всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України наявність порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови ПС2 № 991712 не доведено, в судове засідання 30.09.2016 року відповідач не з'явився, докази, які витребувані судом до суду надані не були, інших належних та допустимих доказів у справі про адміністративне правопорушення також суду не надано.

Тому, враховуючи відсутність у справі жодного належного та допустимого доказу щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в діях позивача ОСОБА_1, суд вважає, що оскаржувана постанова ПС2 № 991712 є протиправною та підлягає скасуванню.

В звязку з тим, що в цій категорії справ, позивач за ст. 288 КУпАП звільнений від судових витрат, судові витрати покладаються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 71, 86, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 991712, винесену 30.05.2016 року Інспектором патрульної поліції роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: О.Ш. Мирошникова