Справа № 2а-11869/11/2670
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Літвіної Н.М.,Коротких А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.10.2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2011 року позов задоволено: зобов'язано нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано та позовну заяву залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.08.2016 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2012 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання, відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва від 23 травня 2011 року № 7925, ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва як пенсіонер за віком, на підставі Закону України «Про державну службу».

У період з 01 липня 1995 року по 04 травня 2011 року ОСОБА_2 перебувала на державній службі в органах внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 04 травня 2011 року № 522 о/с позивач звільнена із займаної посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (скорочення штату працівників). У зв'язку зі звільненням, відповідно до статті 44 КЗпП України їй виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку. У виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових, окладів відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» їй відмовлено.

16 червня 2011 року позивач звернулася до відповідача зі скаргою щодо виплати їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів при виході на пенсію.

Листом від 21 липня 2011 року відповідач відмовив у задоволенні згаданої скарги та роз'яснив про відсутність підстав, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу», для виплати зазначених коштів.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», особам перед пенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок - 20 років, а для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії

Відповідно до ч. 2 статі 37 Закону України «Про державну службу», на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок -не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до частини 13 статті 37 Закону України «Про державну службу», державним службовцям, у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Судом першої інстанції, встановлено, що позивачу під час проходження служби в МВС України у відповідності до Закону України «Про державну службу» з 24 лютого 2008 року призначено пенсію за віком за наявності загального трудового стажу 35 років і стажу державної служби 27 років.

Отже, позивач на день звільнення мала стаж державної служби понад 10 років.

Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати, зі служби в МВС України не звільнялась, а відтак грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів не отримувала.

Відповідно до ч. 1 статті 30 Закону України «Про державну службу», крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі: 1) порушення умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону); 2) недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтею 16 цього Закону; 3) досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби (стаття 23 цього Закону); 4) відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону); 5) виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі (стаття 12 цього Закону); 6) відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону; 7) неподання або подання державним службовцем неправдивих відомостей щодо його доходів, передбачених статтею 13 цього Закону.

За таких обставин, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що звільнення ОСОБА_2 на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників не дає їй права на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, оскільки у позивача наявні всі умови, передбачені частиною 13 статті 37 Закону України «Про державну службу» для отримання такої допомоги.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача виплатити їй грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів є протиправною, оскільки в даному випадку підстава звільнення позивача не має значення для вирішення питання щодо виплати їй грошової допомоги, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.