Справа № 824/725/16-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/725/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю:

секретаря судового засідання Мандрик І.А.

сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Бурлаки Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить: визнати протиправним і скасувати винесені стосовно нього наказ Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області (далі - відповідач, ГУНП в Чернівецькій області) №716 від 07.07.2016 р. "Про покарання" та наказ №110 о/с від 28.07.2016 р. "По особовому складу"; поновити його на посаді слідчого Садгірського відділення поліції Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області; стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 5058,25 грн. та невиплачену компенсацію за невикористані чергові відпустки.

В обґрунтування позову позивач вказував, що його звільнення зі служби є незаконним, оскільки не вчиняв дисциплінарного проступку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем до суду подано письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, зазначаючи, що службовим розслідуванням було підтверджено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який є несумісним з проходженням служби в органах поліції, суперечать змісту положень Дисциплінарного статуту та Присяги працівника поліції, оскільки підривають довіру громадян як до працівників поліції, так і до органів поліції в цілому, принижують їх авторитет.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити та надав пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 12.02.2013 р. по 06.11.2015 р., а з 07.11.2015 р. прийнятий на службу в поліцію, звільнений з якої 02.08.2016 р., що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с. 6).

03.05.2016 р. о 04:58 год. інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Чернівцях рядовим поліції Гоголем М.Д. складено протокол про те, що громадянин ОСОБА_1 03.05.2016 р. о 00:35 год. в м. Чернівці, по вул. Привокзальній, 21-А, керував автомобілем ВАЗ 2108 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду в установленому порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 30).

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 04.08.2016 р., залишеною без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 09.09.2016 р., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрито, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення залишено без змін.

Судом також встановлено, що 05.05.2016 р. ГУНП в Чернівецькій області видано наказ № 453 «Про призначення та проведення службового розслідування», яким призначено службове розслідування по факту керування 03.05.2016 р. позивачем транспортного засову у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 20).

11.05.2016 р. УВБ в Чернівецькій області ДВБ Національної поліції України направило на адресу ГУНП в Чернівецькій області інформацію стосовно працівників органів та підрозділів Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, якими допущені грубі порушення транспортної дисципліни, в тому числі стосовно ОСОБА_1, з проханням призначити службові розслідування за даними фактами та вжити заходів відповідного реагування до винних посадових осіб.

За результатами проведеного службового розслідування посадовою особою відповідача складено висновок, який затверджений заступником начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області 04.07.2016 р. В службовому висновку зафіксовано, що позивач будучи поліцейським, перебуваючи поза службою, допустив керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, за що він підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності та запропоновано звільнити зі служби в поліції (а.с. 23 - 24).

07.07.2016 р. Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області видано наказ № 716 «Про покарання», яким за порушення службової дисципліни слідчого Садгірського відділення поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (а.с. 25).

28.07.2016 р. наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №110 о/с «По особовому складу», відповідно до ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 слідчого Садгірського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, з 02.08.2016 р.

З вказаними наказами позивач ознайомився та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

Вважаючи звільнення протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити з таких міркувань.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Згідно ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 р. № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарний статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 цього Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Вимогами ст. 7 вищевказаного Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна України базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до п. 6 ст. 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Вимогами ст. 14 вищевказаного Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 р. за №541/23073 (далі - Інструкція ).

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно п. 6.3 Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено, що згідно висновку службового розслідування підтверджено, що позивач, будучи поліцейським, перебуваючи поза службою, допустив керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що свідчить про скоєння ним дисциплінарного проступку.

В наданих під час проведення службового розслідування поясненнях, ОСОБА_1 зазначив, що 03.05.2016 р. близько 00 год.10 хв. по вулиці Привокзальній, 21-А, в м. Чернівці він знаходився в автомобілі марки "ВАЗ-2108", який належить його батькові - ОСОБА_4 В цей час до автомобіля підійшли троє невідомих громадян, які почали стверджувати, що саме автомобілем в якому він знаходився було скоєно дорожньо-транспортну пригоду. В цей час, до них під'їхали поліцейські УПП в м. Чернівці ДПП НП України, до яких звернулись вищевказані особи. У подальшому, поліцейськими УПП його було доставлено до приміщення Чернівецького обласного наркологічного диспансеру, для проходження медичного обстеження. Також вказував, що він від проходження медичного огляду відмовився, так як до скоєння ДТП він ніякого відношення не мав.

Крім того, у відібраних поясненнях позивача зафіксовано, що він відмовився визнати свою протиправну поведінку та виправитися.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуваний наказ № 110 о/с від 28.07.2016 р. прийнято відповідачем відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з поліції відбулось саме у зв'язку з порушенням позивачем службової дисципліни, що підтверджено результатами службового розслідування.

Суд не бере до уваги доводи позивача, стосовно того, що постанова Садгірського районного суду м. Чернівці не набрала законної сили на момент прийняття оскаржуваного наказу про звільнення, оскільки право накладати дисциплінарні стягнення відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту віднесено до компетенції відповідача за результатом службового розслідування (згідно висновків якого позивач порушив службову дисципліну та прийнято рішення про звільнення зі служби в поліції) та не пов'язано з набранням законної сили судовим рішенням.

Разом з тим, постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 04.08.2016 р., яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 09.09.2016 р., позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із вказаних судових рішень, винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доказана повністю та його дії підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення №979067 від 03.05.2016 р., який складено о 04 год. 58 хв., в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в якому вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Окрім цього зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису та отриманні копії протоколу та надання пояснень.

З довідки лікаря-нарколога №1112 від 03.05.2016 р. складеної о 03 год. 00 хв., вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду та обстеження на стан сп'яніння.

У вказаних рішеннях зафіксовано, що вина ОСОБА_1 також підтверджуються показами працівників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_3, які вказали, що їх екіпаж викликали ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які повідомили, що водій автомобіля ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ 2108" з явними ознаками алкогольного сп'яніння, скоїв ДТП, втік з місця пригоди, що змусило їх переслідувати правопорушника до місця проживання і затримати його до приїзду поліції. Прибувши на місце пригоди, працівники поліції пропонували водію пройти тест на стан сп'яніння, на що він відмовився і про це був складений відповідний протокол.

Окрім цього, допитаний в суді лікар - нарколог ОСОБА_10, вказав, що 03.05.2016 р. о 13:15 год. він проводив огляд та обстеження громадянина ОСОБА_1 на стан сп'яніння, в результаті чого був зроблений висновок про відсутність алкоголю в крові, однак вказаний висновок не може бути взято до уваги, оскільки обстеження на наявність алкоголю в крові слід проводити не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Доводи позивача стосовно того, що вчинений ним дисциплінарний проступок та застосована до нього міра покарання є непропорційними, суд не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Судом встановлено, що при визначенні позивачу дисциплінарного стягнення відповідачем було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно позивачем, попередня поведінка позивача та невизнання ним своєї вини, а також шкоду завдану авторитету органів поліції.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність своїх рішень, а тому позов не підлягає задоволенню.

Оскільки, спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат відповідача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України стягненню з позивача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69 - 71, 86, 94, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно ст. 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.К. Левицький

Постанова в повному обсязі складена 03 жовтня 2016 р.