Справа № 2-а-417/11
Суддя: Гуменна Н. М.
Дата ухвалення: 2011-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 2-а-417/11
У Х В А Л А

01.07.2011 року Суддя Сколівського районного суду Львівської області Гуменна Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги Дітям війни,

в с т а н о в и в:

24 червня 2011 року до суду з позовом звернулась позивачка, в якому просить постановити рішення, на підставі якого відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів з 01.01.2006 року і по день звернення до суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчисляється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У своїх вимогах позивачка просить суд захистити її права, як дитини війни за період з 01.01.2006 року і по день звернення до суду, тобто вимоги заявлені позивачкою за межами строку звернення до адміністративного суду.

Розглянувши клопотання позивачки про поновлення процесуального строку, вважаю, що позовну заяву про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити їй недоплачену щомісячну надбавку за період з 01.01.2006 року по 23.12.2010 рік, слід залишити без розгляду з наступних підстав.

В обґрунтування свого клопотання про поновлення строку для звернення до суду з позовом позивачка посилається на те, що її законні права було обмежено шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно-правових актів вищої сили, Законів України, крім того, про належні їй, як дитині війни виплати, її повідомлено не було, тому про факт порушення її прав стало відомо із розміщення інформації в засобах масової інформації.

Однак, з цими доводами позивачки погодитися не можна, оскільки рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 року та від 22.05. 2008 року за № 10-рп/2008 року визнавались неконституційними окремі положення Законів України Про державний бюджет на 2007 рік, Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, якими було зупинено дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ч.2 ст.73 Закону України Про Конституційний Суд Україниу разі якщо Закони, інші правові акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.67 Закону України Про Конституційний Суд Україниухвали, рішення і висновки Конституційного Суду України разом з окремою думкою суддів Конституційного Суду України протягом наступного робочого дня після їх підписання оприлюднюються на офіційному вебсайті Конституційного Суду України і направляються Президенту України, ОСОБА_2 України та Кабінету Міністрів України. Рішення і висновки Конституційного Суду України публікуються у Віснику Конституційного Суду України та в інших офіційних виданнях України.

Таким чином, рішення Конституційного Суду України є загальновідомими та доступними для ознайомлення та вивчення усього кола громадян України, у тому числі і для позивачки по даній справі.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що про порушення своїх прав як дитина війни позивачка повинна була дізнатися з часу прийняття Конституційним Судом України рішень від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 року та від 22.05.2008 року за № 10-рн/2008 року, тому причини, на які посилається позивачка у своїй заяві про поновлення строку не можуть бути визнані поважними.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Слід зазначити, що підстав для поновлення позивачці строку для звернення до суду не вбачається, незнання законів не може вважатися поважною причиною пропуску строку для звернення до суду.

Оскільки відсутні підстави для задоволення клопотання про поновлення строку для звернення до суду за період з 01.01.2006 року по 23.12.2010 рік, відтак адміністративний позов повинен бути залишений без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.99, ч.1 ст.100, ч.1 ст.101, ст.102, ч.ч.1,2 ст.107 КАС України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до суду за період з 01.01.2006 року по 23.12.2010 рік

Адміністративний позов ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги Дітям війнизалишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Львівської області через Сколівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Суддя Гуменна Н.М.

Оригінал ухвали