Справа № 806/1244/16
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року м.Житомир справа № 806/1244/16

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Матвєєва В.К.,

за участю: представників позивача Чепури М.В., Скиби І.М.,

представників відповідача Розвадовського В.В., Коршак Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоград-Волинський каменедробильний завод" до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 01.03.2016 № .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що податковою інспекцією було проведено виїзну позапланову перевірку ТОВ «Новоград-Волинський каменедробильний завод» з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічного контракту № 7-М-4 від 19.03.2014 за період з 01.01.2015 по 31.03.2015, № 9-М-4 від 05.03.2014 за період з 01.01.2015 по 31.03.2015, № 4-М-4 від 18.03.2014 за період з 01.01.2015 по 30.09.2015, № 27/07-15 від 27.07.2015 за період з 27.07.2015 по 31.11.2015 та складено акт № 90/06-15-22-018/37808240 від 12.02.2016. Згідно висновків акту, товариством порушено ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при виконанні контрактів: № 7-М-4 від 19.03.2014 перевищено 90-денний строк зарахування валютної виручки на 48 днів в сумі 532354 рос.рублів, на 46 днів в сумі 665910 рос.рублів, на 41 день в сумі 550830 рос.рублів; № 4-М-4 від 18.03.2014 перевищено 90-денний строк зарахування валютної виручки на 70 днів в сумі 273846 рос.рублів, на 45 днів в сумі 171864 рос.рублів. Також встановлено порушення статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» - товариством не було подано декларацію про валютні цінності та майно за 1 квартал 2015 року станом на 01.04.2015. 01.03.2016 на підставі цих висновків Новоград-Волинською ОДПІ прийнято оспорювань податкове рішення № , яким нараховано пеню за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД та накладено штраф на загальну суму 101586,79 грн. Вважає прийняте рішення протиправним, оскільки контролюючим органом, при вирішенні питання про своєчасність надходження валютної виручки, необхідно було застосовувати загальний 180-денний строк, передбачений Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Крім того, згідно позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.01.2016 у справі № 21-412а11, моментом початку відліку строку для зарахування валютної виручки є момент фактичного перетину експортованим товаром митного кордону України, а не дата подачі митної декларації, як вважає податковий орган. Таким чином, не врахувавши зазначені обставини, податковий орган, всупереч чинному законодавству, визначив товариству суму грошового зобов'язання у вигляді пені та штрафу за порушення у сфері ЗЕД в сумі 101586,79 грн.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позов з підстав, зазначених у ньому, просили його задовольнити.

Представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову з мотивів, викладених у письмовому запереченні (а.с.81-82).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що Новоград-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Новоград-Волинський каменедробильний завод» з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічного контракту № 7-М-4 від 19.03.2014 за період з 01.01.2015 по 31.03.2015, № 9-М-4 від 05.03.2014 за період з 01.01.2015 по 31.03.2015, № 4-М-4 від 18.03.2014 за період з 01.01.2015 по 30.09.2015, № 27/07-15 від 27.07.2015 за період з 27.07.2015 по 31.11.2015, за результатами якої було складено акт № 90/06-15-22-018/37808240 від 12.02.2016 (а.с.13-21).

Згідно висновків акту перевірки, товариством допущено наступні порушення:

1) статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при виконанні контрактів:

- № 7-М-4 від 19.03.2014 з фірмою ООО «Лідія» (Російська Федерація) перевищено 90-денний строк (Постанова Правління Національного банку України від 20.08.2014 № 515) на 48 днів в сумі 532354 рос.рублів, на 46 днів в сумі 665910 рос.рублів, на 41 день в сумі 550830 рос.рублів;

- № 4-М-4 від 18.03.2014 з фірмою ООО «Первая Гранитная Компания» (Російська Федерація) перевищено 90-денний строк (Постанова Правління Національного банку України від 01.12.2014 № 758) на 70 днів в сумі 273846 рос.рублів, на 45 днів в сумі 171864 рос.рублів;

2) статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», статті 1 Указу Президента України від 18.06.1994 № 319/94-ВР «Про невідкладні заходи по поверненню в Україну валютних цінностей, які незаконно знаходяться за її межами», а саме: при наявності простроченої дебіторської заборгованості в сумі 273846 рос.рублів при виконанні контракту № 4-М-4 від 18.03.2014 з фірмою ТОВ «Перша Гранітна Компанія» (Російська Федерація), товариством не було подано декларацію про валютні цінності та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами за 1 квартал 2015 року станом на 01.04.2015.

18.02.2016 за вих.№ 5, товариством на акт перевірки подано заперечення (а.с.22-26), за результатами розгляду яких, контролюючим органом висновки акту № 90/06-15-22-018/37808240 залишено без змін (а.с.27-30).

01.03.2016 Новоград-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області, на підставі висновків акту перевірки, прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким нараховано пеню та штрафні санкції за порушення розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 101586,79 грн (а.с.11).

Не погоджуючись з винесеним рішенням, позивач оскаржив його до Головного управління ДФС у Житомирській області та до Державної фіскальної служби України, проте податкове рішення № було залишено без змін (а.с.51-54,55-60,61-65).

Вирішуючи спір, суд виходить із наступного.

19.03.2014 між ТОВ «Новоград-Волинський каменедробильний завод» (продавець) та ТОВ «Лідія» (покупець) укладено контракт № 7-М-4, згідно умов якого, покупець зобов'язується оплатити та прийняти, а продавець - передати на умовах даного контракту щебінь природний (гранітний) для будівельних робіт, виробів, конструкцій, робіт.

Відповідно до п.п.3-5 контракту, кількість товару в кожній партії узгоджується сторонами окремо і фіксується в Додатках (Специфікаціях), які є невід'ємною частиною контракту. Оплата за кожну партію товару здійснюється в безготівковій формі у вигляді 100%-ої передплати за товар на розрахунковий рахунок продавця, не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до прибуття вагонів покупця. Валютою платежу є російський рубль. Товар поставляється залізничним транспортом на умовах: DAF Зерново-Суземка (Інкотермс 2010), в тому числі вартість транспортування (до кордону), маркування, оформлення документації, вартість експортного митного оформлення, для наступної реалізації в Російській Федерації або FCA станція Смолка (Інкотермс 2010), в тому числі вартість експортного митного оформлення, для наступної реалізації в Російській Федерації, відвантаження товару на транспортний засіб перевізника (а.с.31-35).

На виконання вимог контракту, позивачем було здійснено поставку товару за наступними митними деклараціями (МД):

- № 101040000/2014/009851 від 04.11.2014 на загальну суму 532354 рос.рублів (а.с.36);

- № 101040000/2014/009933 від 06.11.2014 на загальну суму 665910 рос.рублів (а.с.37);

- № 101040000/2014/010038 від 11.11.2014 на загальну суму 550830 рос.рублів (а.с.38).

Також, 18.03.2014 між ТОВ «Новоград-Волинський каменедробильний завод» (продавець) та ТОВ «Перша Гранітна Компанія» (покупець) укладено контракт № 4-М-4, згідно умов якого, покупець зобов'язується оплатити та прийняти, а продавець - передати на умовах даного контракту щебінь природний (гранітний) для будівельних робіт, виробів, конструкцій, робіт.

Відповідно до п.п.3-5 контракту, кількість товару в кожній партії узгоджується сторонами окремо і фіксується в Додатках (Специфікаціях), які є невід'ємною частиною контракту. Оплата за кожну партію товару здійснюється в безготівковій формі у вигляді 100%-ої передплати за товар на розрахунковий рахунок продавця, не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до прибуття вагонів покупця. Валютою платежу є російський рубль. Товар поставляється залізничним транспортом на умовах: DAF Зерново-Суземка (Інкотермс 2010), в тому числі вартість транспортування (до кордону), маркування, оформлення документації, вартість експортного митного оформлення, для наступної реалізації в Російській Федерації або FCA станція Смолка (Інкотермс 2010), в тому числі вартість експортного митного оформлення, для наступної реалізації в Російській Федерації, відвантаження товару на транспортний засіб перевізника (а.с.39-43).

На виконання вимог контракту № 4-М-4, позивачем було здійснено поставку товару за наступними митними деклараціями:

- № 101040000/2014/011157 від 19.12.2014 на загальну суму 502281 рос.рублів (а.с.44);

- № 101040000/2014/000152 від 13.01.2015 на загальну суму 171864 рос.рублів (а.с.45).

Листами АТ «УкрСиббанк» № 22-3/10469 від 06.03.2015 (а.с.114-115), № 22-3/45411 від 08.10.2015 (а.с.117), № 22-3/13116 від 07.04.2015 (а.с.118), Новоград-Волинську ОДПІ, з метою перевірки порушень законодавчо встановлених строків розрахунків за експортними операціями резидента по контрактам №7-М-4 та № 4-М-4, було повідомлено про виникнення заборгованості ТОВ «Новоград-Волинський каменедробильний завод» по вказаним контрактам.

Як видно із акту перевірки, відповідач вважає, що товариством було порушено статтю 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та:

1) не дотримано встановленого постановою Правління Національного банку України № 515 від 20.08.2014, 90-денного строку для надходження валютної виручки за експортним контрактом № 7-М-4, а саме:

- за МД № 101040000/2014/009851 від 04.11.2014 на загальну суму 532354 рос.рублів, граничний строк розрахунків - 02.02.2015, порушено граничний строк на 48 днів (з 03.02.2015 по 22.03.2015)

- МД № 101040000/2014/009933 від 06.11.2014 на загальну суму 665910 рос.рублів, граничний строк розрахунків -04.02.2015, порушено граничний строк на 46 днів (з 05.02.2015 по 22.03.2015)

- МД № 101040000/2014/010038 від 11.11.2014 на загальну суму 550830 рос.рублів граничний строк розрахунків -09.02.2015, порушено граничний строк на 41 день (з 10.02.2015 по 22.03.2015).

2) не дотримано встановленого постановою Правління Національного банку України № 758 від 01.12.2014, 90 -денного строку для надходження валютної виручки за експортним контрактом № 4-М-4, а саме:

- за МД № 101040000/2014/011157 від 19.12.2014 на суму 273846 рос.рублів, граничний строк розрахунків - 19.03.2015, порушено граничний строк на 70 днів (з 20.03.2015 по день фактичного зарахування валютної виручки 28.05.2015);

- МД № 101040000/2014/000152 від 13.01.2015 на загальну суму 171864 рос.рублів, граничний строк розрахунків - 19.03.2015, порушено граничний строк на 45 днів (з 13.04.2015 по день фактичного зарахування валютної виручки 28.05.2015).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» № 185/94-ВР, виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Разом з цим, даною статтею також передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Так, зокрема, відповідно до п. 1 постанови Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України» № 515 від 20.08.2014, яка була чинною з 21.08.2014 по 21.11.2014 року включно, розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Аналогічне положення закріплено в постанові Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» 01.12.2014 № 758, яка набрала чинності з 03.12.2014 та діяла до 03.03.2015 включно.

Зі змісту приписів Закону №185/94-ВР право Національного Банку України щодо запровадження інших строків розрахунків, ніж ті, що визначені ч. 1 ст. 1 даного Закону закріплено на законодавчому рівні, та вказана норма діє з 17.11.2012 року, незалежно від дати укладання зовнішньоекономічного договору.

Отже, якщо авансовий платіж за імпортним договором або поставка товару за експортним договором здійснюються в період дії постанови Правління Національного банку України, то на такі операції розповсюджуються вимоги щодо завершення цих операцій у 90-денний строк.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Вищим адміністративним судом України, зокрема, викладена в ухвалі від 19 травня 2015 року по справі К/800/62409/14.

Частиною 1 ст. 4 Закону № 185/94-ВР визначено, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Аналіз наведених норм свідчить, що у період з 21.08.2014 по 21.11.2014 та з 03.12.2014 по 03.03.2015, за операціями у сфері зовнішньоекономічної діяльності виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а у разі порушення вказаних строків резиденти зобов'язані нести відповідальність, передбачену ст. 4 Закону № 185/94-ВР.

Крім того, слід зазначити, що 90-денний строк розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів діяв в період з 22.11.2014 по 02.12.2014 відповідно до Постанови правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України» від 20.11.2014 № 734, та в період 04.03.2015 по 03.06.2015 відповідно до Постанови правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 03.03.2015 № 160. Тобто, на весь період з 21.08.2014 по 03.06.2015 поширювалась вимога щодо зарахування валютної виручки в 90-денний строк.

Враховуючи викладене, безпідставним є посилання позивача на те, що до надходження валютної виручки за експортований товар за контрактами № 7-М-4 та 4-М-4 слід застосовувати загальний строк здійснення розрахунків - 180 днів за експортований товар.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 185/94-ВР, моментом початку відліку 90-денного строку є дата митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - момент підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Відповідно до п.п. 23, 29 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (далі - МК) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 5 ст. 255 МК передбачено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно абз.1 п.15, абз.2 п. 16 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450, під час здійснення митного оформлення товарів із застосуванням митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа факт виконання окремих митних формальностей підтверджується шляхом внесення посадовою особою митного органу, яка виконала таку формальність, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відповідної відмітки до електронної митної декларації або електронної копії митної декларації, поданої на паперовому носії.

Електронна митна декларація вважається оформленою за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення та засвідчення такої декларації електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у візуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматі, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення, та надсилається декларанту або уповноваженій ним особі.

Таким чином, враховуючи, що митні декларації подавались позивачем в електронній формі, то датою завершення митного оформлення товарів, що експортуються, є дата оформлення відповідної митної декларації.

Отже, 90-денний термін зарахування валютної виручки підлягає застосуванню у випадку, якщо у період з 21.08.2014 по 21.11.2014 та з 03.12.2014 по 03.03.2015 відбулося митне оформлення (виписка вивізної вантажної митної декларації) експортованого товару.

Враховуючи, що митні декларації подавались позивачем в електронній формі, то датою завершення митного оформлення товарів, що експортуються, є дата оформлення відповідної митної декларації.

З матеріалів справи видно, що:

- МД № 101040000/2014/009851 оформлена 04.11.2014;

- МД № 101040000/2014/009933 оформлена 06.11.2014;

- МД № 101040000/2014/010038 оформлена 11.11.2014;

- МД № 101040000/2014/011157 оформлена 19.12.2014;

- МД № 101040000/2014/000152 оформлена 13.01.2015.

З огляду на те, що митне оформлення за вказаними митними деклараціями було закінчено у період з 21.08.2014 по 21.11.2014 та з 03.12.2014 по 03.03.2015, то положення пунктів 1 Постанови № 515 та Постанови № 758 (щодо 90-денного строку зарахування валютної виручки) безумовно підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, останнім днем 90-денного строку зарахування валютної виручки є:

- за МД № 101040000/2014/009851 - 02.02.2015;

- МД № 101040000/2014/009933 - 04.02.2015;

- МД № 101040000/2014/010038 - 09.02.2015;

- МД № 101040000/2014/011157- 19.03.2015 ;

- МД № 101040000/2014/000152- 13.04.2015.

Однак, що не заперечувалось позивачем в судовому засіданні та встановлено в акті перевірки, за МД № 101040000/2014/011157 кошти в сумі 273846 рос.рублів та МД № 101040000/2014/000152 кошти в сумі 171864 рос.рублів, були зараховані на валютний розрахунковий рахунок товариства № 8500 в ПАТ «УкрСиббанк» - 28.05.2015.

Таким чином, відбулось порушення строків зарахування валютної виручки на 70 календарних днів (з 19.03.2015 по 28.05.2015) та 45 календарних днів відповідно (з 13.04.2015 по 28.05.2015).

Що стосується митних декларацій №101040000/2014/009851, №101040000/2014/009933 та № 101040000/2014/010038 по контракту 7-М-4, то судом встановлено, що за вказаними документами ТОВ «Лідія» не розрахувалось з позивачем за поставлений товар, внаслідок чого виникла дебіторська заборгованість в сумі 1749094 рос.рублів (532354 рос.рублів +665910 рос.рублів +550830 рос.рублів).

В зв'язку із цим, ТОВ «Новоград-Волинський каменедробильний завод» звернулось до Міжнародного комерційного арбітражного суду (МКАС) при Торгово-промисловій палаті України з позовом про стягнення з ТОВ «Лідія» заборгованості в сумі 1749094 рос.рублів по контракту 7-М-4 від 19.03.2014.

Постановою МКАС від 23.03.2015, позов було прийнято до провадження за № 195р/2015 (а.с.103), а рішенням від 11.08.2015 - задоволено (а.с.104-112).

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону № 185/94-ВР, у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

У зв'язку з цим, відповідачем правомірно нараховувалась пеня за порушення строку зарахування валютної виручки по 22.03.2015, оскільки 23.03.2015 є днем прийняття Міжнародним комерційним арбітражним судом позовної заяви про стягнення заборгованості за поставлений товар по митним деклараціям № 101040000/2014/009851, №101040000/2014/009933, № 101040000/2014/010038, а 11.08.2015 позов було задоволено.

Отже, товариством було порушено строки розрахунків за МД № 101040000/2014/009851 на суму 532354 рос.рублів на 48 днів (з 02.02.2015 по 22.03.2015); № 101040000/2014/009933 на суму 665910 рос.рублів на 46 днів (з 04.02.2015 по 22.03.2015); № 101040000/2014/010038 на суму 550830 рос.рублів на 41 день (з 09.02.2015 по 22.03.2015).

В свою чергу висновок представника позивача про те, що моментом відліку строку для зарахування валютної виручки є момент фактичного перетину експортованим товаром митного кордону України, не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки таким моментом, з огляду на зміст наведеної вище та проаналізованої ч. 1 ст. 1 Закону № 185/94-ВР є дата митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації).

Такий висновок застосовується виключно до імпортних операцій (ст. 2 Закону № 185/94-ВР). З цих же підстав необґрунтованим є посилання на постанову Верховного Суду України від 16.01.2012 по справі № 21-412а11, в якій викладено правову позицію щодо моменту початку відліку строку розрахунку саме по імпортним операціям.

Крім того, з огляду на всебічне і повне дослідження обставин справи, суд зазначає, що відповідач вірно обчислив розмір пені в сумі 101416,79 грн за порушення строків розрахунків по експортним операціям по контрактам № 7-М-4 та № 4-М-4, з урахуванням офіційного курсу гривні до російського рубля станом на день виникнення заборгованості, згідно митних декларацій № 101040000/2014/009851, № 101040000/2014/009933, № 101040000/2014/010038, № 101040000/2014/011157, № 101040000/2014/000152 (а.с.12).

З урахуванням вищевикладеного, податкове повідомлення-рішення від 01.03.2016 № в частині нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД, є обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

Щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 01.03.2016 № в частині нарахування суми грошового зобов'язання у вигляді штрафної санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 170 грн., слід зазначити наступне.

Перевіркою порядку та строків декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, встановлено та зафіксовано у акті від 12.02.2016, що всупереч наявності у товариства простроченої заборгованості по МД № 101040000/2014/011157 в сумі 273846 рос.рублів (граничний строк розрахунку - 19.03.2015), позивач за 1 квартал 2015 року станом на 01.04.2015 не подав декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, - до Новоград-Волинської ОДПІ (а.с.19).

Суд встановив у даній справі, що у товариства наявний факт прострочення розрахунків по МД № 101040000/2014/011157 в сумі 273846 рос.рублів на 70 календарних днів в зв'язку із погашенням заборгованості 28.05.2015.

Згідно з ч.1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Статтею 1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами» від 18 червня 1994 року № 319/94 передбачено, що декларування суб'єктами підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, наявності належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України, здійснюється щоквартально.

Відповідно до вимог пунктів 2,3 наказу Міністерства фінансів України від 25.12.95 № 207, декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності за встановленою формою в регіональних відділеннях Національного банку України та в державних податкових інспекціях за місцем знаходження суб'єктів підприємницької діяльності. Декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності за наведеною формою щоквартально в терміни, встановлені для подання квартальної та річної бухгалтерської звітності.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції): за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Пунктом 2.7 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 № 49, невиконання резидентами вимог щодо порядку та строків декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою таку відповідальність: порушення строків декларування - накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний звітний період.

В судовому засіданні позивач не спростував факту неподання декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами до Новоград-Волинської ОДПІ за 1 квартал 2015 року (по дебіторській заборгованості за МД № 101040000/2014/011157 в сумі 273846 рос.рублів). Копія такої декларації відсутня у матеріалах справи.

За наведених обставин, суд вважає правомірним нарахування контролюючим органом суми грошового зобов'язання у вигляді штрафної санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 170 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоград-Волинський каменедробильний завод" відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 30 вересня 2016 р.