Справа № 164/1523/16-а
Суддя: Ониско Р. В.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 164/1523/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року Суддя Маневицького районного суду Волинської області Ониско Р.В., при секретарі Шолом С.І., представника позивача Мохнюка М.В., представника відповідача Дарчука М.М., розглянувши адміністративну справу за позовом ДП "Рибгосп Маневичі" до Новорудської сільської ради Маневицького району Волинської області, про визнання частково протиправним та скусування додатку до рішення сільської ради,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ДП "Рибгосп Маневичі" звернулася в суд з адміністративним позовом до Новорудської сільської ради Маневицького району Волинської області, про визнання частково протиправним та скусування додатку до рішення сільської ради. Свій позов обгрунтовує тим, що Пунктом 2 рішення Новорудської сільської ради № 30/7 від 29.01.2015 року «Про місцеві податки і збори» було вирішено затвердити Положення про податок на майно (додаток № 1). Пунктом 5 розділу «Плата за землю» визначено, що ставка податку за земельні ділянки розташовані за межами населених пунктів, встановлюється у розмірі 5 відсотків від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області. Зазначений пункт додатку № 1 рішення Новорудської сільської ради № 30/7 від 29.01.2015 року є протиправним та підлягає до скасування в судовому поряду, виходячи з наступного. ДП "Рибгосп Маневичі" є постійним землекористувачем земельної ділянки площею 163,17 га на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії 1-ВЛ № 000297 від 16.12.1999 року. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1. Будучи постійним землекористувачем земельної ділянки за межами села, нормативну грошову оцінку якої не проведено, ДП "Рибгосп Маневичі" вважає вказаний вище пункт 5 розділу «Плата за землю» додатку № 1 до рішення Новорудської сільської ради № 30/7 від 29.01.2015 року дискримінаційним та таким, що встановлює необгрунтовано високий розмір земельного податку, що підлягає до сплати підприємством. При цьому, саме рішення сільської

ради із додатком, що оскаржується, на думку позивача було прийнято з істотним порушенням вимог Закону. Просить визнати протиправним та скасувати пункт 5 розділу «Плата за землю» Додатку № 1 «Положення про податок на майно» до рішення Новорудської сільської ради № 30/7 від 29.01.2015 року «Про місцеві податки і збори».

В судовому засіданні представник позивача Мохнюк М.В. на позовних вимогах наполягав та просив позов задоволити. При цьому пояснив, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» віл 28.12.2014 №71, який набрав чинності 01.01.2015, щодо зазначеного у пункті 4 розділу II «Прикінцеві положення» згідно якого «Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» - було прийнято пізніше ніж допушені порушення зі сторони Новорудської сільської ради, а саме не було дотримано порядку перед прийняттям регуляторного акту, що виразилось у неоприлюдненні проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань, а також відкриті обговорення за участю представників громадськості питань, пов'язаних з регуляторною діяльністю; оприлюднення інформації про здійснення регуляторної діяльності.

В судовому засіданні представник відповідача Дарчук М.М. позов не визнав та пояснив, що у інформаційному листі Державної фіскальної служби України від 16.01.2015 № 722/5/99-99-19-01-01-16 адресованого Головам обласних рад, Київської, міської ради, Головам обласних державних адміністрацій, Київської міської, державної адміністрації зазначається, що відповідно до п. 12.4 ст.12 Податкового кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів, зокрема, належить встановлення ставок місцевих податків та зборів у межах ставок, визначених цим Кодексом. Законом № 71 передбачено, що місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю) та вирішують питання щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору. Якщо сільською, селищною або міською радою не прийнято рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковим згідно з Кодексом, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю .

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, згідно положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання. Таким чином, зважаючи на ту обставину, що оскаржуване рішення Новорудської сільської ради є правовою підставою для визначення нового розміру земельного податку для суб'єктів господарювання на відповідній території, в тому числі і для позивача, то оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень безперечно є регуляторним актом. Крім цього, воно фактично регулює

господарські відносини в частині відповідних розрахунків між суб'єктами господарювання та Новорудською сільською радою на найближчі роки. Відповідно до ст. 5 цього ж Закону забезпечення державної регуляторної політики включає підготовку аналізу регуляторного впливу; планування діяльності з підготовки проектів регуляторних актів; оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань, а також відкриті обговорення за участю представників громадськості питань, пов'язаних з регуляторною діяльністю; оприлюднення інформації про здійснення регуляторної діяльності. Зазначені принципи здійснення державної регуляторної політики були порушені відповідачем Новорудською сільською радою. Відповідно до ст. 6 вказаного вище Закону громадяни, суб'єкти господарювання мають право: подавати до регуляторних органів пропозиції про необхідність підготовки проектів регуляторних актів, а також про необхідність їх перегляду, у випадках, передбачених законодавством, брати участь у розробці проектів регуляторних актів, подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов'язаних з регуляторною діяльністю; бути залученими регуляторними органами до підготовки аналізів регуляторного впливу, експертних висновків щодо регуляторного впливу та виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів; самостійно готувати аналіз регуляторного впливу проектів регуляторних актів, розроблених регуляторними органами, відстежувати результативність регуляторних актів, подавати за наслідками цієї діяльності зауваження та пропозиції регуляторним органам або органам, які відповідно до цього Закону на підставі аналізу звітів про відстеження результативності регуляторних актів приймають рішення про необхідність їх перегляду; одержувати від регуляторних органів у відповідь на звернення, подані у встановленому законом порядку, інформацію щодо їх регуляторної діяльності. Позивач, як і інші суб'єкти господарювання Новорудської сільської ради, були позбавлені можливості скористатися своїми правами, викладеними вище, через порушення відповідачем процедури планування діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, відсутності аналізу регуляторного впливу при прийнятті спірного рішення а також через відсутність оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень та пропозицій від зацікавлених суб'єктів господарювання. Відповідачем у контексті наведеного також було порушено положення ст.ст. 7, 8, 9 12, 33, 34, 35 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Відповідно до ст. 36 цього Закону регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акту не був оприлюднений. За таких умов, оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень не відповідає вимогам Закону, а тому підлягає до визнання його протиправним. Також відповідно до п. 277.1 ст. 277 ПК України ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області. У пункті 5 розділу «Плата за землю» Додатку № 1 до рішення Новорудської сільської ради № 30/7 від 29.01.2015 року «Про місцеві податки і збори» вказано грошова оцінка одиниці площі ріллі, тобто відсутнє посилання на нормативність, що не відповідає вимогам законодавства.

Суд вважає, що встановлений ст. 99 КАС України 6-місячний строк з моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав оскаржуваним рішенням не є пропущеним, оскільки позивач дізнався про існування оскаржуваного рішення лише 17 січня 2016 року, коли звернувся до відповідача із відповідною письмовою заявою про надання пільги по сплаті земельного податку. Раніше про існування оскаржуваного рішення з відповідним додатком позивачу відомо не було.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 6 ,7, 8, 9, 12, 33, 34, 35 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», ст.ст. 2, 7-11, 13, 14, 71, 86, 94, 99, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ДП "Рибгосп Маневичі" до Новорудської сільської ради Маневицького району Волинської області, про визнання частково протиправним та скусування додатку до рішення сільської ради - задовольнити частково.

Виззнати протиправним та скасувати пункт 5 розділу «Плата за землю» Додатку № 1 «Положення про податок на майно» до рішення Новорудської сільської ради № 30/7 від 29.01.2015 року «Про місцеві податки і збори».

Стягнути з відповідача Новорудської сільської ради Маневицького району Волинської області на користь позивача ДП «Рибгосп Маневичі» понесені судові витрати у виді судового збору при поданні позовної заяви до суду та заяви про забезпечення позову в сумі 1791,40 ( тисяча сімсот дев'яносто один гр. сорок копійок) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційногоадміністративного суду через Маневицький районнний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Р.В. Ониско