Справа № 826/6859/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 вересня 2016 року 15:40 №826/6859/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., суддів Мазур А.С., Федорчука А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПриватне науково-виробниче підприємство «Ергомера»
доДержавної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві Державної фіскальної служби України
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

Приватне науково-виробниче підприємство «Ергомера» (далі по тексту - позивач, ПНВП «Ергомера») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач 1, ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 15.04.2016 №;

- визнати протиправними дії ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо розірвання договору про визнання електронних документів від 04.01.2016;

- визнати податкові накладні №87 від 20.01.2016, №82 від 20.01.2016, №81 від 20.01.2016, №78 від 20.01.2016, №80 від 20.01.2016, №79 від 20.01.2016, №76 від 20.01.2016, №75 від 20.01.2016, №83 від 20.01.2016, №69 від 20.01.2016, №72 від 20.01.2016, №66 від 20.01.2016, №63 від 20.01.2016, №71 від 20.01.2016, №67 від 20.01.2016, №62 від 20.01.2016, №70 від 20.01.2016, №84 від 20.01.2016, №85 від 20.01.2016, №57 від 20.01.2016, №59 від 20.01.2016, №64 від 20.01.2016, №58 від 20.01.2016, №60 від 20.01.2016, №88 від 20.01.2016, №73 від 20.01.2016, №89 від 20.01.2016, №61 від 20.01.2016, №65 від 20.01.2016, №68 від 20.01.2016, №77 від 20.01.2016, №86 від 20.01.2016, №74 від 20.01.2016, №94 від 21.01.2016, №№95 від 21.01.2016, №93 від 21.01.2016, №99 від 22.01.2016, №97 від 22.01.2016, №98 від 22.01.2016, №96 від 22.01.2016, №129 від 25.01.2016, №130 від 25.01.2016, №127 від 25.01.2016, №126 від 25.01.2016, №125 від 25.01.2016, №120 від 25.01.2016, №124 від 25.01.2016, №123 від 25.01.2016, №128 від 25.01.2016, №122 від 25.01.2016, №121 від 25.01.2016, №119 від 25.01.2016, №116 від 25.01.2016, №114 від 25.01.2016, №118 від 25.01.2016, №112 від 25.01.2016, №111 від 25.01.2016, №110 від 25.01.2016, №109 від 25.01.2016, №115 від 25.01.2016, №108 від 25.01.2016, №113 від 25.01.2016, №104 від 25.01.2016, №102 від 25.01.2016, №117 від 25.01.2016, №107 від 25.01.2016, №105 від 25.01.2016, №106 від 25.01.2016, №101 від 25.01.2016, №131 від 25.01.2016, №103 від 25.01.2016, №100 від 25.01.2016, №132 від 25.01.2016, №137 від 26.01.2016, №136 від 26.01.2016, №138 від 26.01.2016, №135 від 26.01.2016, №139 від 26.01.2016, №140 від 27.01.2016, №141 від 27.01.2016, №143 від 28.01.2016, №142 від 28.01.2016, №144 від 29.01.2016, №147 від 29.01.2016, №145 від 29.01.2016, №146 від 29.01.2016, №148 від 29.01.2016, №149 від 29.01.2016, №1 від 01.02.2016, №2 від 03.02.2016, №5 від 03.02.2016, №6 від 03.02.2016, №7 від 05.02.2016, №46 від 18.01.2016, №2 від 01.03.2016, №74 від 28.01.2016 такими, що зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних в момент їх складання.

В обґрунтування позовних вимог ПНВП «Ергомера» зазначає, що відповідач протиправно розірвав договір про визнання електронних документів, що призвело до протиправного неприйняття податкових накладних. У зв'язку з протиправністю зазначених дій, позивач вважає безпідставним виносок податкового органу про порушення платником пункту 201.10 статті 201Податкового кодексу України та протиправним податкове повідомлення - рішення, яким визначено штраф на підставі пункту 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України.

Відповідач 1 позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що договір про визнання електронних документів було розірвано у зв'язку з встановленням відсутності платника за місцезнаходженням. Під час проведення перевірки податковим органом було встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних, що і стало підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення, яким визначено штраф на підставі пункту 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2016 до участі у справі, як співвідповідача залучено Державну фіскальну службу України (далі по тексту - відповідач 2, ДФС України).

Відповідач 2 надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив про правомірність дій ДФС України при відмові у прийнятті та реєстрації податкових накладних, оскільки на час їх подачі договір про визнання електронних документів від 04.01.2016 було розірвано.

Представники сторін у судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується розписками, які містяться у матеріалах справи (т. 2 а.с. 23, 24, 27).

Частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення частин 4 та 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд 19.09.2016 року перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04.01.2016 між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір №040120161 про визнання електронних документів.

Предметом зазначеного договору є визнання податкових документів, поданих платником в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях як оригіналу.

Також судом встановлено, що листом від 03.02.2016 №1764/10/26-54-08-02-20, за підписом заступника начальника ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві А.М. Гандзюк, відповідач 1 повідомив суб'єкта господарювання про розірвання договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку.

Вважаючи дії податкового органу протиправними, ПНВП «Ергомера» 15.02.2016 звернулось зі скаргою до відповідача 1.

Будь-якої відповіді за результатами розгляду скарги відповідачем 1 не надано.

За результатами направлення аналогічних скарг до ДФС України та Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, а також звернення зі скаргою на гарячу лінію «Пульс», дію договору про визнання електронних документів було відновлено.

Тим часом 13.04.2016 ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві складено акт в частині своєчасності реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних №845/26-54-12-01-11, в якому зафіксовано, що позивач зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням граничного строку реєстрації податкові накладні згідно переліку.

У зв'язку з виявленням зазначеного порушення, 15.04.2016 відповідачем 1 винесено податкове повідомлення - рішення №, яким згідно зі статтею 1201 Податкового кодексу України до позивача застосовано штраф у розмірі 94074,80 грн.

Не погоджуючись з правомірністю дій щодо розірвання договору та неприйняття податкових накладних в електронному вигляді для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також податкового повідомлення - рішення від 15.04.2016 №, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний договір - дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

Необхідними ознаками адміністративного договору є: суб'єктність, - однією із сторін договору є суб'єкт владних повноважень; предметність, - права й обов'язки учасників договору випливають з управлінських функцій суб'єкта владних повноважень; мета укладання, - реалізація функцій держави, а саме реалізація повноважень того чи іншого органу. Метою цивільно-правових договорів, у свою чергу, є задоволення потреб суб'єктів цивільно-правових відносин.

Згідно з підпунктом 191.1.44 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України), контролюючі органи виконують такі функції: надають послуги електронного цифрового підпису.

Відповідно до підпункту 14.1.1141 пункту 14.1 статті 14 ПК України, надання послуг електронного цифрового підпису - реєстрація заявників, надання у користування засобів електронного цифрового підпису, надання допомоги при генерації відкритих та особистих ключів, обслуговування сертифікатів ключів (формування, розповсюдження, скасування, зберігання, блокування та відновлення), надання інформації щодо чинних, скасованих і блокованих сертифікатів ключів, надання послуги фіксування часу, консультаційних та інших послуг, визначених Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Договір укладено згідно із наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233 «Про надання електронної податкової звітності» (далі по тексту - Наказ №233).

Враховуючи те, що прийняття податкової звітності, у тому числі в електронному вигляді, є повноваженням контролюючого органу, який є суб'єктом владних повноважень, правовідносини щодо подання/прийняття податкової звітності є публічними правовідносинами, а договір - адміністративним договором.

Як зазначено вище та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, 04.01.2016 між позивачем та відповідачем 1 укладено договір №040120161, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Договір укладено в електронному вигляді. Підтвердженням укладення договору є квитанція № 2, копія якої міститься у матеріалах справи (т. 1 а.с. 46).

Листом від 03.02.2016 року №1764/10/26-54-08-02-20 позивача повідомлено про розірвання договору. Крім того зазначено, що після підтвердження або реєстрації даних щодо нового місцезнаходження підприємства, позивач може звернутись до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві для укладення нового договору про визнання електронних документів.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що умови договору повністю відповідають умовам Примірного договору про визнання електронних документів, що є додатком № 1 до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої Наказом №233.

Відповідно до розділу 6 договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

З моменту укладання договору усі попередні домовленості та укладені правочини між платником податків та органом ДФС з питань електронного обміну інформацією втрачають чинність.

Договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до органу ДФС нові посилені сертифікати ЕЦП, договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

У разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тобто, з вище викладених норм вбачається, що договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Як з'ясовано судом у ході розгляду справи та не заперечувалось представниками сторін, позивач своєї згоди на розірвання договору не надавав, відповідне судове рішення не приймалось. Договір розірвано відповідачем в односторонньому порядку.

Умовами договору визначено, що контролюючий орган має право розірвати договір в односторонньому порядку у двох випадках: ненадання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; зміна позивачем місця реєстрації.

У матеріалах справи міститься копія повідомлення від 01.02.2016 року №498/9/26-54-08-01-46 про відсутність позивача за місцезнаходженням, яке стало підставою для розірвання відповідачем договору в односторонньому порядку.

Відповідно до пункту 12.5 розділу XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588 у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених ч. 12 ст. 19 Закону.

При цьому, встановлення факту відсутності за місцезнаходженням юридичної особи за результатами здійснення заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження не є підставою для розірвання договору в односторонньому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 7, частинами 1, 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 №755-ІV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин, єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, єдиним доказом зміни юридичною особою місцезнаходження є дані з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР).

Поряд з цим, відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з ЄДР, на дату розірвання договору відомості про юридичну особу - позивача є підтвердженими.

Тобто, як вбачається з вище викладених норм, розірвання відповідачем договору з мотивів відсутності позивача за місцезнаходженням є безпідставним.

Враховуючи вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання протиправними дій відповідача 1 щодо розірвання договору в односторонньому порядку.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 201.10 названої статті при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно підпункту 14.1.60. пункту 14.1. статті 14 ПК України Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Отже, Податковим кодексом України визначено обов'язок з реєстрації податкових накладних та, в той же час, не визначено можливих підстав для відмови у реєстрації податкової накладної в Реєстрі, натомість, передбачено певні негативні наслідки для учасників господарських правовідносин у випадку невиконання такого обов'язку.

При цьому, встановлення порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних нормами Кодексу делеговано Кабінету Міністрів України.

На реалізацію наведеної правової норми, Кабінетом Міністрів України 29 грудня 2010 року прийнято постанову №1246, якою затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі по тексту - Порядок №1246).

Відповідно до пункту 1 названого Порядку, ним визначено механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр), звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у Реєстрі.

Згідно пункту 2 Порядку №1246 внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування.

Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

Пунктом 9 Порядку №1246 закріплено, що причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме квитанцій №1, підставою для відмови у прийнятті податкових накладних та розрахунків коригувань позивача стало виявлення помилки, а саме: «порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме можливо розірвано договір про визнання електронної звітності».

Однак, у зв'язку з встановленням судом протиправності дій відповідача 1 щодо розірвання договору про визнання електронної звітності, суд приходить до висновку, що зазначена помилка була відсутня.

Водночас, керуючись приписами частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, ПНВП «Ергомера» стверджує про дотримання з його боку наведених вище положень Податкового кодексу України та направлення, виписаних підприємством податкових накладних, зазначених у позові, для реєстрації в ЄРПН.

Однак, на підтвердження викладеного під час розгляду справи представниками позивача надано квитанції №1 лише щодо частини податкових накладних, а саме: №69 від 20.01.2016, №72 від 20.01.2016, №66 від 20.01.2016, №63 від 20.01.2016, №71 від 20.01.2016, №62 від 20.01.2016, №70 від 20.01.2016, №59 від 20.01.2016, №64 від 20.01.2016, №58 від 20.01.2016, №60 від 20.01.2016, №89 від 20.01.2016, №61 від 20.01.2016, №65 від 20.01.2016, №68 від 20.01.2016 та №74 від 20.01.2016.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, оскільки під час розгляду справи позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вчинення ним дій щодо направлення решти податкових накладних.

Як зазначено вище реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1201.1 статті 1201 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Як вбачається з квитанцій №1, податкові накладні №69 від 20.01.2016, №72 від 20.01.2016, №66 від 20.01.2016, №63 від 20.01.2016, №71 від 20.01.2016, №62 від 20.01.2016, №70 від 20.01.2016, №59 від 20.01.2016, №64 від 20.01.2016, №58 від 20.01.2016, №60 від 20.01.2016, №61 від 20.01.2016, №65 від 20.01.2016, №68 від 20.01.2016 та №74 від 20.01.2016 були направлені позивачем для реєстрації в ЄРПН в межах визначеного ПК України строку, що виключає застосування штрафу.

Податкова накладна №89 від 20.01.2016 направлена позивачем для реєстрації в ЄРПН 05.02.2016, тобто з пропуском терміну реєстрації до 15 календарних днів, що є підставою для застосування штрафу в розмірі 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній.

У зв'язку з встановленням судом своєчасного подання податкових накладних для реєстрації в ЄРПН, податкове повідомлення - рішення від 15.04.2016 № підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині застосування до позивача штрафу в сумі 22484,30 грн.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Приватне науково-виробниче підприємство «Ергомера» задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору №040120161 про визнання електронних документів, укладеного 04.01.2016 року між державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та приватним науково-виробничим підприємством «Ергомера» (код за ).

3. Визнати податкові накладні, складені приватним науково-виробничим підприємством «Ергомера», зареєстрованими у Єдиному реєстрі податкових накладних: №69 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:17:06, №72 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:17:01, №66 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:17:04, №63 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:26:46, №71 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:17:06, №62 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:24:27, №70 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:17:03, №59 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:24:15, №64 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:17:09, №58 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:24:10, №60 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:24:10, №89 від 20.01.2016 05.02.2016 о 09:52:01, №61 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:24:14, №65 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:17:03, №68 від 20.01.2016 03.02.2016 о 17:17:03, №74 від 20.01.2016 03.02.2016 о 18:25:25.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 15.04.2016 № в частині визначення штрафу в сумі 22484,30 грн.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватним науково-виробничим підприємством «Ергомера» (код за ) судові витрати в сумі 1950 (шість тисяч п'ятсот сімдесят три) грн. 93 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя К.М. Кобилянський

Судді А.С. Мазур

А.Б. Федорчук