Справа № 822/1657/16
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1657/16

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

22 вересня 2016 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Білогір'я Агро-М" на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Білогір'я Агро-М" до Реєстраційного відділу виконавчого комітету Нетішинської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ Держгеокадастру у Білогірському районі Хмельницької області, приватне підприємство "Білогірський край" про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Білогір'я Агро-М" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Реєстраційного відділу виконавчого комітету Нетішинської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ Держгеокадастру у Білогірському районі Хмельницької області, приватне підприємство "Білогірський край" про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятими на підставі договорів оренди земельних ділянок фізичних осіб із ТОВ "Білогірський край".

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року та постановити нову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку апелянта, зазначену ухвалу суду прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду І інстанції - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства (пункт 4 частини першої). Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі (частина друга).

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» визначено, що суди повинні мати на увазі, що під цими діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Як встановлено з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятих державним реєстратором на підставі договорів оренди землі.

Підставою подання даного адміністративного позову слугувало порушення відповідачем як спеціальним суб'єктом, на якого покладаються адміністративні функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно пункту 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Дії, які вчиняються державним реєстратором при прийнятті рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, випливають з наданих йому владних управлінських функцій, які не пов'язані з приватноправовими відносинами у сфері господарювання, так як реєстраційна дія є елементом зовнішнім по відношенню до договору.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обставини справи вказують на те, що даний спір є адміністративним, оскільки позивач не ставить перед судами адміністративної юрисдикції вимог щодо визнання за ним права користування земельними ділянками, а має на меті за результатом розгляду справи визнати протиправними дії відповідача щодо вчинення реєстраційних дій.

Крім того, колегія суддів не погоджується з тим, що окружним адміністративним судом при винесенні оскаржуваного рішення прийнято до уваги постанови Верховного Суду України від 16 червня 2015 року у справі №200/3875/13-а, від 09 лютого 2016 року у справі №0870/562/12, від 08 червня 2016 року у справі №809/1841/15, враховуючи наступне.

У постановах Верховного Суду України від 09 лютого 2016 року у справі №0870/562/12, від 08 червня 2016 року у справі №809/1841/15 предметом спору є право власності земельної ділянки.

У постанові Верховного Суду України від 16 червня 2015 року у справі №200/3875/13-а предметом спору є право користування нежитловим приміщенням.

Так, вказані постанови Верховного Суду України не можуть братися до уваги, оскільки не стосуються спірних правовідносин.

Таким чином, преюдиційного значення вказані рішення суду для вирішення справи немають, у зв'язку з чим посилання суду на вказані постанови Верховного суду України є помилковим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Білогір'я Агро-М" задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Білогір'я Агро-М" до Реєстраційного відділу виконавчого комітету Нетішинської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ Держгеокадастру у Білогірському районі Хмельницької області, приватне підприємство "Білогірський край" про визнання протиправними та скасування рішень скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Сторчак В. Ю. Ватаманюк Р.В.