Справа № 804/3463/15
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2016 рокусправа № 804/3463/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у справі № 804/3463/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, визнання недійсним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" (далі - Позивач) звернулося з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС України (далі - Відповідач), у якому просили скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2014/20084 від 03.09.2014 р.; визнати недійсним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600210/1 від 03.09.2014 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" звернулось з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив останню задовольнити на підставах, що в ній зазначені та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове - про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 25.02.2014 між Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (далі - ПАТ «ДМКД») (покупцем) та Компанією «РНІ АG» (Австрія) (продавцем) укладений зовнішньоекономічний контракт № 14-0415-12, за умовами якого продавець зобов'язався здійснити покупцю поставку вогнетривких виробів на умовах DAР ст. Правда Придніпровської залізниці, Україна.

Позивач звернувся до Дніпропетровської митниці з митною декларацією ВМД №110010000/2014/021576 для здійснення митного оформлення товару: невипалені вироби у вигляді цегли, що містять магнезит марки: ANCARBON F6T10Е MK7/20у кількості 11294,100 кг; ANCARBON F6T10E MK7/8- у кількості 10092,600 кг.; ANCARBON F6T14S MK 9/30 - у кількості 14011,140 кг.; ANCARBON F6T14S MK 9/8 у кількості - 12610,160 кг в режимі «Імпорт».

Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) за товар марки ANCARBON F6T10E MK 7/20 на рівні 0,8053 Євро, марки ANCARBON F6T14S MK 9/30 0,9377 Євро.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем під час здійснення митного оформлення були надані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 25.02.2014 №14-0415-12, додаткову угоду № 1 від 28.03.2014, додаток (специфікація) до контракту № 3 від 23.04.2014; довідку - підтвердження з банку № 399 від 22.07.2014; рахунок - проформу № від 13.05.2014; рахунок - проформу № від 13.05.2014; рахунок - проформу № від 13.05.2014; рахунок-фактуру (інвойс) № від 11.07.2014.

Також, додатково були надані наступні документи: залізнична накладна № 041949 від 14.07.2014; лист ПАТ «ДМКД» № 062Д/1179 від 06.08.2014; пакувальний лист б/н від 11.07.2014; два сертифікати якості б/н від 23.05.2014; сертифікат ISO 9001:2008 від 24.06.1991; лист продавця б/н від 21.07.2014; лист продавця (лист вогнетривкості) б/н від 21.07.2014.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України внаслідок митного контролю Дніпропетровською митницею було встановлено, що надані до митного оформлення документи містили розбіжності відповідно до обраного методу визначення митної вартості, а саме:

- у відповідності до умов зовнішньоекономічного контракту від 25.02.2014 № 14 -0415-12 розрахунки за цим Контрактом здійснюються наступним чином: покупець перераховує 70% вартості продукції на розрахунковий рахунок продавця протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу інвойсу від продавця, 30 % вартості продукції покупець сплачує за фактично поставлену продукцію протягом 20 банківських днів з дати постачання такої продукції з урахуванням недостачі (п. 4.1 контракту). На підтвердження здійснення оплати товару позивачем надана довідка від 22.07.2014 № 339 ДОД АО «Райффайзен Банк Аваль» щодо платіжного доручення від 27.06.2014 № 177 на суму 119183,95 Євро та передплатні рахунки проформи від 13.05.2014 №,, на суму 120689,67 Євро. В той же час, довідка від 22.07.2014 № 339 ДОД АО «Райффайзен Банк Аваль» не відповідає вимогам п. 2.4 ст. 53 МК України, оскільки не є банківським платіжним документом, що стосується оцінюваного товару, а тому не може бути прийнята у якості документа, що підтверджує заявлену митну вартість товару. При цьому сума, вказана у довідці, не співпадає із загальною сумою передплатних рахунків-проформ;

- комерційний інвойс від 11.07.2014 № не містить відбитку штампу митного органу «Під митним контролем», хоча з наданого пакету документів вбачається, що такий інвойс супроводжував товар протягом його транспортування, а тому повинен бути в наявності у декларанта та належним чином оформлений;

- відповідно до відомостей залізничної накладної від 14.07.2014 № 041949 вантаж прямував залізничним транспортом із території Китаю до місця призначення станції «Правда» Придніпровської залізниці. За інформацією зазначених провізних документів наявне перевантаження з китайських вагонів у вагони РЖД. Надані документи не містять відомостей, що однозначно свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення (перевезення, складські витрати, навантажувально - розвантажувальні витрати, витрати з експедирування вантажу).

03.09.2014 відповідач запропонував позивачу надати додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); якщо рахунок сплачений банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; копії митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Про витребування додаткових документів відповідачем зроблено відповідну відмітку у митній декларації позивача із посиланням саме на ч. 3 ст. 53 МК України.

Консультації між позивачем та митним органом були проведені. Позивач зазначив, що надати додаткові документи не мають можливості.

З урахуванням вказаних обставин, 03.09.2014 відповідачем складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2014/20084 від 03.09.2014 та визначена митна вартість товару на підставі резервного методу, у зв'язку з чим прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 03.09.2014 №110010000/2014/600210/1.

Позивач оформив нову ВМД №110010000/2014/021584 від 03.09.2014 вже з відкоригованою митною вартістю товару.

В подальшому, на виконання консультацій з митним органом позивач звернувся з листом від 20.10.2014 № 13024/3-15 до відповідача, до якого додав додаткові документи, а саме: висновок експерта Дніпропетровської торгівельно - промислової палати № ГО-4509 від 07.10.2014 на підтвердження заявленої у ВМД № 110010000/2014/021576 митної вартості товару.

Листом від 24.10.2014 (вих. №6728/04-50-52) позивачу відмовлено у визнанні заявленої митної вартості, з урахуванням додаткових документів, повідомлено про залишення чинним рішення про коригування митної вартості від 03.09.2014 №110010000/2014/600210/1.

Скасування Рішення про коригування митної вартості та картки відмови і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського", суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах в частині ціни товару, митним органом правомірно було витребувано додаткові документи. При цьому позивачем не було усунуто розбіжність щодо підтвердження транспортної складової ціни розмитнюваного товару в стосовно здійснення перевантаження з китайських вагонів у вагони РЖД.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Натомість, у відповідності до чинного законодавства України, відповідач, як суб'єкт владних повноважень повинен діяти лише у межах повноважень та на підставах, визначених законом.

Враховуючи аналіз приведених вище норм права, підставою для проведення дій по коригуванню митної вартості товару можуть слугувати лише обґрунтовані сумніви митного органу в правильності визначення декларантом митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Дніпропетровська митниця ДФС дійшла висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності, а саме:

- у відповідності до умов зовнішньоекономічного контракту від 25.02.2014 № 14 -0415-12 розрахунки за цим Контрактом здійснюються наступним чином: покупець перераховує 70% вартості продукції на розрахунковий рахунок продавця протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу інвойсу від продавця, 30 % вартості продукції покупець сплачує за фактично поставлену продукцію протягом 20 банківських днів з дати постачання такої продукції з урахуванням недостачі (п. 4.1 контракту). На підтвердження здійснення оплати товару позивачем надана довідка від 22.07.2014 № 339 ДОД АО «Райффайзен Банк Аваль» щодо платіжного доручення від 27.06.2014 № 177 на суму 119183,95 Євро та передплатні рахунки проформи від 13.05.2014 №,, на суму 120689,67 Євро. В той же час, довідка від 22.07.2014 № 339 ДОД АО «Райффайзен Банк Аваль» не відповідає вимогам п. 2.4 ст. 53 МК України, оскільки не є банківським платіжним документом, що стосується оцінюваного товару, а тому не може бути прийнята у якості документа, що підтверджує заявлену митну вартість товару. При цьому сума, вказана у довідці, не співпадає із загальною сумою передплатних рахунків-проформ;

- комерційний інвойс від 11.07.2014 № не містить відбитку штампу митного органу «Під митним контролем», хоча з наданого пакету документів вбачається, що такий інвойс супроводжував товар протягом його транспортування, а тому повинен бути в наявності у декларанта та належним чином оформлений;

- відповідно до відомостей залізничної накладної від 14.07.2014 № 041949 вантаж прямував залізничним транспортом із території Китаю до місця призначення станції «Правда» Придніпровської залізниці. За інформацією зазначених провізних документів наявне перевантаження з китайських вагонів у вагони РЖД. Надані документи не містять відомостей, що однозначно свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення (перевезення, складські витрати, навантажувально - розвантажувальні витрати, витрати з експедирування вантажу).

Надаючи правову оцінку таким розбіжностям, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з документів, наданих декларантом, для митного оформлення Товару, п.2.1. Контракту від 25.02.2014 р. № 14-0415-12 визначено, що ціна на продукцію визначається на умовах поставки DAP - ст. Правда Придніпровської залізниці, Україна - при поставці залізничним транспортом (а.с.25).

Відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010 умови поставки DAP («Delivered At Point») означають, що продавець виконав зобов'язання з поставки, коли він надав покупцеві товар, випущений у митному режимі експорту і готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Вказані умови покладають саме на продавця нести всі витрати та ризики, пов'язані з транспортуванням товару у місце призначення, включаючи, де це знадобиться, будь-які збори для експорту із країни призначення.

Отже, поставка товару на умовах DАР передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі вартість пакування та маркування), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування, а тому в силу приписів до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України подання транспортних (перевізних) документів не вимагається для підтвердження митної вартості товару.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що гр. 56 залізничної накладної від 14.07.2014 № 041949 містить інформацію щодо провізної плати, визначену у швейцарських франках засвідчену штампом ст. Забайкальськ; (гр.59) - відомості про додатковий збір - 70,5 грн. (а.с.49).

Також судова колегія зазначає, що при митному оформленні спірного товару відповідачем не вимагалось подання платіжного доручення щодо сплати останнього і відсутність такого доручення не була підставою для прийняття картки відмови, у зв'язку з чим доводи відповідача щодо його ненадання є безпідставними.

В той же час, при митному оформленні позивачем надавалась довідка банку ДОД АТ «Райффайзен банк Аваль», що платіжне доручення від 27.06.2014 року № 177 на суму 119183,95 EUR за контрактом від 25.02.2014 року № 14-0415-12 виконано банком 27.06.2014 року (передплатні рахунки №№ , , від 13.05.2014) (а.с.36), що не заперечується відповідачем.

Жодних інших доводів щодо якихось розбіжностей чи неточностей у поданих позивачем для митного оформлення та визначення митної вартості товарів за ціною договору документах відповідачем не заявлялось.

При цьому митна вартість товару позивачем додатково підтверджена висновком експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати від 07.10.2014 року № ГО-4509 (а.с.68-69).

Щодо визначення Митницею митної вартості оцінюваних товарів.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, згідно МД від 12.06.2014 р. №110010000/2014/020813 (а.с.23).

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене МК України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Слід враховувати, що згідно з умовами контракту умови поставки кожної партії товару, найменування товару, кількість, ціна, вартість кожної партії товару, строки проведення розрахунків, строки відвантаження чи доставки товару, відправник та інші суттєві умови поставки визначаються сторонами шляхом переговорів, та після узгодження вказуються інвойсах на кожну партію товару, які є невід'ємною частиною контракту.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості Дніпропетровською митницею у графі 33 рішень, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань та обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції згідно ст. 202 КАС України з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського"- задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у справі № 804/3463/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, визнання недійсним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2014/20084 від 03.09.2014 р. та рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600210/1 від 03.09.2014 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС судовий збір в сумі 1827 грн. на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського".

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай