Справа № 810/2021/16
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2021/16 Головуючий у 1-й інстанції: Горобцова Я.В. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Приходько К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Іванківського відділення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року у справі за позовом приватного нотаріуса ОСОБА_2 до Іванківського відділення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний нотаріус ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Іванківського відділення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі по тексту - відповідач, контролюючий, податковий орган), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №0000870 від 26.04.2016 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючи на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, приватний нотаріус ОСОБА_2 здійснює нотаріальну діяльність в Іванківському районному нотаріальному окрузі на підставі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №7418 від 28.05.2009, виданого Міністерством юстиції України, та реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №254 від 06.10.2011, виданого Головним управлінням юстиції в Київській області (а.с. 10-11).

26.04.2016 Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було прийняте рішення №0000870 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, про нарахування штрафу у розмірі 2342,51 грн. за період з 01.05.2015 до 11.02.2016 та нарахування пені у розмірі 3361,5 грн. (а.с.12-13).

За результатами адміністративного оскарження вказаного рішення до органів ДФС скарги позивача було залишено без задоволення (а.с. 16-18).

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду.

Обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову, позивач зазначає, що відповідно до звіту від 14.04.2015 №151894025 розмір єдиного соціального внеску за 2014 рік становив 15904,44 грн., з яких 4191,98 грн., сплачені протягом 2014 року.

23 квітня 2015 року позивачем було сплачено решту суми єдиного соціального внеску за 2014 рік двома платежами в розмірі 5000,00 грн. та 7000,00 грн. за допомогою платіжної системи Приват24 на рахунок Вишгородської ОДПІ Іванківське відділення НОМЕР_1, МФО отримувач 821018, код отримувача 38757611, з призначенням платежу «Єдиний соціальний внесок 34,7% за січень 2014 - грудень 2014», що підтверджується відповідними квитанціями №0.377950522.1 та №0,.2 (а.с.4).

У зазначених платіжних дорученнях було невірно вказано рахунок отримувача єдиного внеску.

В платіжних дорученнях від 23.04.2015 №.2, від 23.04.2015 №0.377950522.1 замість рахунка 1011 був вказаний рахунок НОМЕР_1, на який перераховували єдиний внесок фізичні особи-підприємці.

На підтвердження факту помилково зарахованих коштів позивач надав акти звірки №450-10 та №454-10 від 13.05.2016, які визначають переплату коштів на підрахунку №71010000 (а.с. 28-29).

За заявою ОСОБА_2 від 11.02.2016 податковим інспектором здійснено переведення коштів з підрахунку №71010000 на підрахунок №71040000.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним, оскільки зобов'язання приватного нотаріуса по сплаті єдиного внеску виконані у повному обсязі у встановлений строк, зважаючи на те, що сплачені суми своєчасно поступили на спеціальні рахунки Вишгородської ОДПІ.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі по тексту - Закон № 2464-VI).

Приватний нотаріус ОСОБА_2 є платником єдиного внеску у розмінні цього Закону.

Відповідно до статті 6 Закону № 2464-VI позивач, як платник єдиного внеску, зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску визначений статтею 9 Закону № 2464-VI, відповідно до абзаців 4-5 частини 8 якої, платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 2 та 3 ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VI).

За правилом пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. Зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вчинив дії по перерахуванню єдиного внеску шляхом переказу коштів згідно з платіжними дорученнями від 23.04.2015 №.2, від 23.04.2015 №0.377950522.1, в яких замість рахунка 1011 був вказаний рахунок НОМЕР_1, на який перераховували єдиний внесок фізичні особи-підприємці. В подальшому вказані кошти були переведені на належний рахунок.

Згідно з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 16 червня 2015 року по справі № 21-377а15, яка згідно з вимогами ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК.

Таким чином, враховуючи, що сплачені позивачем у встановлених строк суми єдиного внеску були зараховані на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК штрафних (фінансових) санкцій.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій та наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 167, 195, 198, 200, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Іванківського відділення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 03.10.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.