Справа № 666/173/16-а
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 р.м. ХерсонСправа № 666/173/16-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Бериславської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування наказів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою,

встановив:

Бериславська міська рада звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування наказів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем видано накази №ХС/:02:240/00002178 та № ХС/:02:240/00002098 від 31.03.2014 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 3,000 га. (по 1,5000 га. кожна) для ведення особистого селянського господарства громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Вказані накази позивач вважає протиправними у зв'язку з тим, що відповідно до Генерального плану міста Берислава, затвердженого рішенням сесії Бериславської міської ради №94 від 22.05.2003 року, земельні ділянки на які видано оскаржувані накази знаходяться в межах міста Берислава, при цьому, згідно з Генеральним планом міста Берислава дана земельна ділянка відноситься до земель загального користування населеного пункту - зелені насадження, які не можуть передаватись у приватну власність.

Зазначені розбіжності в межах адміністративних утворень з'явилися у зв'язку з тим, що межі адміністративно-територіальних утворень (м. Берислава), не внесені до програмного забезпечення ведення Державного земельного кадастру, тому, позивач вважає, що керуватись даними Національної кадастрової системи при прийняті відповідних рішень не доцільно.

Крім того, вказані земельні ділянки розміщені в другому та третьому поясах зон санітарної охорони об'єкту централізованого питного водопостачання, де господарська та інша діяльність обмежується. У межах другого поясу зони санітарної охорони забороняється розміщення будь-яких сільськогосподарських об'єктів, розорювання земель (крім ділянок для залуження і залісення), а також заняття садівництвом та городництвом, тощо.

Також в даному районі знаходиться насосна станція і чотири діючі свердловини, які забезпечують питною водою місто Берислав. Вказані свердловини оформлено належним чином.

На підставі вказаного позивач просить визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області №ХС/:02:240/00002178 від 31.03.2014 року та № ХС/:02:240/00002098 від 31.03.2014 року стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 3,000 га. (по 1,5000 га. кожна) для ведення особистого селянського господарства громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що Головне управління здійснило дії по наданню дозволу на розробку проектів землеустрою на земельні ділянки що знаходяться за межами населеного пункту правомірно, на підставі наявної документації, та відповідно, в межах власних повноважень.

Щодо насосних станцій та свердловин вказав, що відповідно до державної статистичної звітності, не обліковуються земельні ділянки для розміщення артезіанських свердловин та насосних станцій в районі можливого розміщення спірних земельних ділянок.

Відповідно даних державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 01.01.2016, спірні земельні ділянки обліковуються як сільськогосподарські землі, угіддя-пасовища, отже вважає, що відповідачем правомірно видано дозвіл на розробку проектів землеустрою.

Крім того зазначив, що питання щодо правомірності видання Головним управлінням вищезазначених наказів вже була предметом судового розгляду. Так, постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2015 року по справі № 821/2466/15-а та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, фактично було визнано правомірним видання Головним управлінням наказів № ХС/:02:240/00002178 від 31.03.2014 та ХС/:02:240/00002098 від 31.03.2014. В задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи -1 надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що в межах справи №821/2466/15-а встановлені обставини, які в силу ст. 72 КАС України не підлягають доказуванню, а саме, що скасування оскаржуваних наказів №ХС/:02:240/00002178, №ХС/:02:240/00002098 від 31.03.2014р., на підставі яких у ОСОБА_6, ОСОБА_5 виникли певні обов'язки, у тому числі щодо розробки проектів землеустрою та їх погодження відповідно до вимог чинного законодавства є порушенням принципу верховенства права.

Також зазначив, що Генеральний план міста Берислава, як містобудівна документація, розробляється з урахуванням даних Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі, відомості з якого, в силу ст. 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" є офіційними і внесення яких є обов'язковими, в тому числі і відомості про межі адміністративно-територіальних одиниць, які були встановлені до набрання чинності Законом України "Про землеустрій" на підставі проектів формування територій і встановлення меж сільських, селищних рад. Отже, вважає, що офіційними відомостями є дані про те, що земельна ділянка орієнтовною площею 4, 000 га, яка проектується до відведення у власність громадянам ОСОБА_6, ОСОБА_5 для ведення індивідуального садівництва за адресою: контур №32, розташована за межами населеного пункту м. Берислав на території Бериславської міської ради Бериславського району Херсонської області.

На підставі вказаного просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа -1 та третя особа -2 в судове засідання не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 4 Земельного кодексу України, земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України).

Так, наказом Головного управління Держземагентства у Херсонській області від 31.03.2014 р. №ХС/:02:240/00002098 надано гр. ОСОБА_6 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,5000 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення (угіддя - пасовища, графа 12 за формою 6 - зем) за межами населених пунктів на території Бериславської міської ради Бериславського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства.

Наказом Головного управління Держземагентства у Херсонській області від 31.03.2014 р. №ХС/:02:240/00002178 надано гр. ОСОБА_5 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,5000 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення (угіддя - пасовища, графа 12 за формою 6 - зем) за межами населених пунктів на території Бериславської міської ради Бериславського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, судом встановлено, що рішенням сесії Бериславської міської ради №94 від 22.05.2003 року затверджено Генеральний план міста Берислава.

Відповідно до листа Головного управління Держземагентства у Херсонській області №18-21-0.1012538/2-14 від 21.05.2014 р., дані земельні ділянки, згідно з Генеральним планом, відноситься до земель загального користування населеного пункту - зелені насадження, які не можуть передаватись у приватну власність, та на теперішній час межі адміністративно - територіальних утворень (м. Берислава), не внесені до програмного забезпечення ведення Державного земельного кадастру, у зв'язку з цим виникають деякі розбіжності в межах адміністративних утворень і тому керуватись даними Національної кадастрової системи при прийняті відповідних рішень є недоцільним.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі по тексту - Закон № 3038-VI) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об'єкти та суб'єкти містобудування передбачено, що об'єктами містобудування на державному та регіональному рівнях є планувальна організація території, система розселення, система взаємопов'язаного комплексного розміщення основних об'єктів промисловості, транспорту, інженерної та соціальної інфраструктури, функціональне зонування території України, її частин (груп областей), території Автономної Республіки Крим, областей, адміністративних районів.

Об'єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об'ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об'єктів будівництва, що визначаються відповідно до:

- у населених пунктах - меж населених пунктів, їх функціональних зон (сельбищної, промислової тощо), житлових районів, мікрорайонів (кварталів), приміських зон відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні;

- за межами населених пунктів - меж приміських зон, а також функціональних зон відповідно до містобудівної документації на регіональному рівні.

Суб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Відповідно до статті 5 Закону України № 3038-VI, обов'язковість дотримання вимог містобудівної документації передбачено, що програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня.

Вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

Абзацом 1 статті 17 Закону України № 3038-VI встановлено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України № 3038-VI, генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Для населених пунктів з чисельністю населення до 50 тисяч осіб генеральні плани можуть поєднуватися з детальними планами всієї території таких населених пунктів.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада (ч. 5,6 ст. 17 Закону України № 3038-VI).

Строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується (ч. 8 ст. 17 Закону України № 3038-VI).

Зважаючи на викладене та аналізуючи наявні в матеріалах справи викопіювання розміщення земельної ділянки, суд приходить до висновку, що земельна ділянка, орієнтовною площею 3,0000 га, яка планується у відведення у власність для ведення особистого селянського господарств знаходиться на території, яка Генеральним планом міста виділено для зелених насаджень.

При цьому суд враховує, що земельні ділянки, які надано оскаржуваними наказами розташовані в санітарній зовні, суд зазначає, що відповідно до ст. 34 "Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002 № 2918-III (далі по тексту - Закон України № 2918-III), санітарній охороні у сфері питної води та питного водопостачання підлягають джерела та об'єкти централізованого питного водопостачання незалежно від їх типу, форми власності та підпорядкування з метою охорони та збереження природних властивостей води у місцях її забору, запобігання забрудненню, засміченню та передчасному виснаженню водних об'єктів, а також забезпечення безпеки виробництва, постачання і споживання питної води.

Абзацом 1 ст. 34 Закону України № 2918-III, передбачено, що залежно від типу джерела питного водопостачання (поверхневе, підземне), ступеня його захищеності і ризику біологічного, хімічного та радіаційного забруднення, особливостей санітарних, гідрогеологічних і гідрологічних умов, а також характеру забруднюючих речовин встановлюються зони санітарної охорони та окремі пояси особливого режиму цих зон.

Згідно ст. 35 Закону України № 2918-III, зони санітарної охорони джерел та об'єктів централізованого питного водопостачання входять до складу водоохоронних зон і поділяються на три пояси особливого режиму:

перший пояс (суворого режиму) включає територію розміщення водозабору, майданчика водопровідних споруд і водовідвідного каналу;

другий і третій пояси (обмеження і спостереження) включають територію, що відводиться для забезпечення охорони джерел та об'єктів централізованого питного водопостачання.

Відповідно до викопіювання місця знаходження земельної ділянки щодо якої винесено оскаржувані накази вбачається, що поруч з вказаною ділянкою знаходиться каналізаційна насосна станція та 4 артезіанські свердловини.

Також в матеріалах справи наявний Проект зон санітарної охорони свердловин №№ 2-1,2-2,2-10,2-11,2-11, 2-12, 2-13, 2-14, 2-15, 2-18а, 2-241, 2-258, 2-278, 2-282, 2-293 КВУ "Бериславський водоканал" в м. Берислав Херсонської області, погоджений начальником Південно- Української ГГЕ 28 квітня 2010 року, розроблений Південно-Українською гідрогеологічною експедицією Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства Державної геологічної служби Міністерства охорони навколишнього природного середовища України; кадастровий план земельної ділянки: НОМЕР_1; викопіювання розміщення земельної ділянки, з яких вбачається, що земельні ділянки, на які видано оскаржувані накази знаходяться в другому та третьому поясах санітарної охорони об'єкту централізованого питного водопостачання.

У межах другого поясу зони санітарної охорони забороняється розміщення будь-яких сільськогосподарських об'єктів, розорювання земель (крім ділянок для залуження і залісення), а також заняття садівництвом та городництвом, тощо (ДБН 360-92; ДСТУ 2874-82 "Вода питна"; БНІП 2.04.02-84 та ВСН 33/10-2.2-10.88).

Відповідно до вищевказаного Проекту зон санітарної охорони свердловин, другий та третій пояси ЗСО мають запобігати несприятливому впливу на якість і кількість води використовуваних або передбачуваних до використання підземних джерел централізованого господарсько-питного водопостачання шляхом здійснення комплексу заходів, виходячи з місцевих санітарних умов, гідрогеологічних особливостей джерел водопостачання і характеру можливого їхнього забруднення.

З матеріалів справи вбачається, що до контуру 2-го та 3-го поясів ЗСО свердловин, які розташовані поряд із земельними ділянками щодо яких виник спір, буде входити територія водо насосної станції № 1 до північно-східної околиці міста Берислава, з півдня обмежена берегом Каховського водосховища, зі сходу - садовими ділянками.

Абзацом 1 статті 36 Закону України № 2918-III, у межах зони санітарної охорони джерел питної води та об'єктів централізованого питного водопостачання господарська та інша діяльність обмежується.

У межах другого поясу зони санітарної охорони забороняється, зокрема, зберігання і застосування пестицидів та мінеральних добрив; розорювання земель (крім ділянок для залуження і залісення), а також заняття садівництвом та городництвом.

Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 3,000 га. (по 1,5000 га. кожна) для ведення особистого селянського господарства громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельних ділянок, які розташовані на території другого та третього поясів зон санітарної охорони, які мають обмеження для використання.

Щодо посилання відповідача та представника третьої особи - 1 на рішення суду по справі № 821/2466/15-а від 28 серпня 2015 року, суд зазначає наступне: відповідачем на підставі листа Бериславської міської ради Бериславського району Херсонської області, який за своїм змістом містить посилання щодо скасування наказів ГУ Держземагенства у Херсонській області від 31.03.2014 р. № ХС/:02:240/00002178 та №ХС/:02:240/00002098 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 3,000 га для ведення особистого селянського господарства, винесено накази від 15.10.2014 року №21-1552/18-14-СГ "Про скасування наказів Головного управління від 31.03.2014 р. за № ХС/:02:240/00002098 та № ХС/:02:240/00002178".

Так, суд приходить до висновку, що судом надано оцінку наказу відповідача від 15.10.2014 року №21-1552/18-14-СГ "Про скасування наказів Головного управління від 31.03.2014 р. за № ХС/:02:240/00002098 та № ХС/:02:240/00002178", а не наказам, які є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст.2,8,9,12,17,19,158,159, 160-163,167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області № ХС/:02:240/00002178 від 31.03.2014 року та № ХС/:02:240/00002098 від 31.03.2014 року стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок загальною площею 3,000 га. (по 1,5000 га. кожна) для ведення особистого селянського господарства громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30 вересня 2016 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 6.2.1