Справа № 711/2676/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 711/2676/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Макаренко І.В.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 3 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Черкасах Миколаєнка Ігоря Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11.03.2016,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Черкасах Миколаєнка Ігоря Володимировича, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 11.03.2016.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що адміністративного правопорушення він не скоював, відповідач доказів на підтвердження власної позиції не надав.

Постановою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 3 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач із таким рішенням не погодився, у поданій ним апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2016 відповідачем складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 970701, згідно із якою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зокрема зазначено, що позивач 11.09.2016 о 18.25 год., керуючи автомобілем «TOYOTA CAMRY» номерні знаки НОМЕР_1 проїхав перехрестя вулиць Смілянської та Хоменка в м. Черкаси на заборонений сигнал світлофора (червоний), чим порушив вимоги 8.7.3е ПДР України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскаржувану постанову прийнято відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі за текстом - ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1-3 ст. 122 КУпАП.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до пп. «е» п. 8.7.3 Правил червоний сигнал світлофора, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

За правилами ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Приймаючи оскаржувану постанову, відповідач вказав на порушення позивачем до пп. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, а саме зазначив, що позивач 11.09.2016 о 18.25 год., керуючи автомобілем «TOYOTA CAMRY» номерні знаки НОМЕР_1 проїхав перехрестя вулиць Смілянської та Хоменка в м. Черкаси на заборонений сигнал світлофора.

Позивач, у свою чергу, категорично заперечує проти того, що він здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Наразі, в порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення, при цьому пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектором відібрано не було.

Судова колегія не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки, як було встановлено під час розгляду справи, ці особи так як і відповідач, є працівниками поліції та перебувають на службі разом із останнім, що викликає сумнів у неупередженості та безсторонності їх показань.

Разом з тим, незважаючи на наведене, суд першої інстанції в порушення приписів ч. 2 ст. 71 КАС України, неправомірно переклав тягар доказування протиправності оскаржуваного акта індивідуальної дії на позивача, не витребувавши у відповідача жодних доказів на підтвердження його позиції щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Враховуючи, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, колегія суддів вважає, що остання підлягає скасуванню.

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача є помилковим. Вирішуючи спір, суд прийняв рішення за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 3 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Черкасах Миколаєнка Ігоря Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11.03.2016 - задовольнити.

Постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 3 червня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 11.03.2016 серії ПС2 № 970701.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 03 жовтня 2016 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.