Справа № 815/2510/16
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2510/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Драчук О.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

відповідач: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області про скасування рішень про застосування фінансових санкцій № 000010/15-03-21, № 000011/15-03-21 від 24.10.2014 р. та податкової вимоги № 254-25 від 17.02.2015 р.,

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 28 вересня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить:

скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 000010/15-03-21 від 24.10.2014 р.

скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 000011/15-03-21 від 24.10.2014 р.

скасувати податкову вимогу № 254-25 від 17.02.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у фізичної особі-підприємця ОСОБА_3 державною податковою інспекцією у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області (на даний час - Державна податкова інспекція у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області) прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 000010/15-03-21 від 24.10.2014р. у сумі 6800,00 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій №000011/15-03-21 від 24.10.2014р. у сумі 17000,00 грн. На підставі цих рішень відповідачем прийнято податкову вимогу від 17.02.2015р. на суму податкового боргу в розмірі (6800,00 грн. + 17000,00 грн.) = 23800,00 грн. Позивач вважає, що зазначені рішення та податкова вимога є протиправними, не відповідають чинному законодавству України, порушують охоронювані законом права і інтереси позивача та є такими, що підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, додаткових поясненнях до заперечень на адміністративний позов (а.с. 23-25; 93), зазначивши, що оскаржувані рішення та податкова вимога прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Податковим кодексом України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області перевіркою стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, повязаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у фізичної особі-підприємця ОСОБА_3, на підставі протоколу Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області № 06624 від 25.07.2014р. та листа ГУ Міндоходів в Одеській області № 10688/7/15-32-21-02-08 від 15.10.2014р. встановлено порушення вимог ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: реалізація вина із вмістом спирту 9-12 % особам, які не досягли 18-річного віку.

За результатами вказаної перевірки відповідачем відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення абз.9 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 згідно рішення про застосування фінансових санкцій № 000010/15-03-21 від 24.10.2014 р. застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. (а.с. 6).

Крім того, відповідачем встановлено порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії та за порушення позивачем абз.5 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 згідно рішення про застосування фінансових санкцій № 000011/15-03-21 від 24.10.2014 р. застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. (а.с. 7).

Вищезазначені рішення відповідачем прийнято на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ОД № 06624 від 25.07.2014р., складеного працівниками Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області, в якому вказано, що 25.07.2014р. близько 22:30 гр. ОСОБА_4, який знаходився в якості бармена кафе «Катран», який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 (м. Іллічівськ, вул. Набережна, 23-Б), реалізовано двом неповнолітнім, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 2 бокали вина із вмістом спирту 9-12 % (а.с. 8).

17.02.2015р. державною податковою інспекцією у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 виставлено податкову вимогу форми «Ф» № 254-25 на суму 23800,00 грн. (а.с. 9).

Позивач, не погоджуючись з зазначеними рішеннями та податковою вимогою податкового органу, звернувся з позовом до суду, в якому просить їх скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Згідно з п. 41.1 ст.41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Відповідно до п.п.19-1.1.13 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи виконують, в т.ч. функцію по здійсненню ліцензування діяльності суб'єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом.

Згідно з п.п. 20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право, в т.ч., застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, ДФС України та її територіальні органи є державним органом, уповноваженим перевіряти суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність у сфері обігу алкогольних та тютюнових виробів і застосовувати фінансові санкції в разі виявлення порушень законодавства в даній сфері господарської діяльності.

Одночасно суд зазначає, що вищезазначені положення ПК України слід розглядати у системному зв'язку з приписами інших законодавчих актів, які унормовують порядок здійснення податковими органами заходів щодо адміністрування порушень, виявлених у сфері законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Вказані правовідносини також регулюються нормами Закону України "Про держане регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95-ВР).

Згідно зі ст.1 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

За приписами п.2 ч.1 ст. 15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону №481/95-ВР, визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2003р. (далі - Порядок).

Відповідно до п.5 Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Так, зокрема, матеріали правоохоронних органів повинні фіксувати факт вчиненого правопорушення, його опис, суб'єкта правопорушення та інші необхідні відомості.

Так, стаття 254 КУпАП встановлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

За приписами ч.1 ст. 15 Закону №481/95-ВР імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій

В силу приписів Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених ч.2 ст.17 цього ж Закону приймаються органом, який видав ліцензію на право торгівлі алкогольними напоями, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень (абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема рішення №000011/15-03-21 від 24.10.2014р., до позивача застосовуються штрафні санкції саме за реалізацію алкогольних напоїв без ліцензії. Однак, жодних доказів встановлення факту продажу алкогольних напоїв саме позивачем надано не було.

При цьому відповідач, посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення № 06624 від 25.07.2014р., вважає доведеним факт продажу позивачем неповнолітнім алкогольного напою 9-12 % міцності у кафе «Катран», що знаходиться за адресою: м. Іллічівськ, вул. Набережна, 23-Б).

Суд, дослідивши копію наданого до суду протоколу про адміністративне правопорушення № 06624 від 25.07.2014р., складеного працівниками Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області, який послугував підставою для винесення відповідачем оскаржуваних рішень про застосування фінансових санкцій, дійшов висновку, що останній не підтверджує факту продажу саме фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 алкогольних напоїв та тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, в тому числі за відсутності відповідної ліцензії, у кафе «Катран», що знаходиться за адресою: м. Іллічівськ, вул. Набережна, 23-Б, оскільки відповідачем не доведено, що позивач здійснює господарську діяльність за вказаною адресою.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Так, підставою для прийняття відповідачем оскаржених рішень про застосування фінансових санкцій і як наслідок податкової вимоги стало те, що при проведенні відповідачем перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у позивача було виявлено порушення вимог Закону №481/95-ВР, а саме реалізовано вино із вмістом спирту 9-12 % особам, які не досягли 18-річного віку та роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії. Вказана перевірка проводилась у кафе-барі «Катран», розташованому за адресою: м. Іллічівськ, вул. Набережна, 23-Б.

Однак, позивач зазначає в адміністративному позові, що він не здійснює свою підприємницьку діяльність у барі «Катран» та взагалі не є ані власником цього бару, ані його орендарем, а відповідно позивач не був присутній при проведенні такої перевірки та взагалі не міг бути присутнім при проведенні останньої, оскільки не має жодного відношення до кафе-бару «Катран». При цьому звертається увага, що як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у рішеннях про застосування фінансових санкцій відсутні підписи позивача, відсутні відомості про направлення цих документів позивачу.

Суд зазначає, що вказаний протокол не може вважатися належним доказом, оскільки особа, у відношенні якої його складено не є керівником чи особою, яка його заміщує, а також не є уповноваженою особою на будь-які дії відносно позивача.

Посадовими (службовими) особами вважаються особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників, а також обіймають постійно чи тимчасово посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації. Посадова особа наділена певним обсягом повноважень і в їх межах має право вчиняти дії, що породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини (наприклад, право прийняття та звільнення працівників, застосування дисциплінарних чи адміністративних стягнень тощо).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002р. № 5 організаційно-розпорядчими обов'язками (наявність яких є характерним для поняття посадова особа) є обов'язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо). Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов'язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов'язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Відповідачем не надано доказів щодо покладення позивачем на ОСОБА_4 будь-яких функцій чи обов'язків щодо здійснення господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, при тому, що протокол Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області № 06624 від 25.07.2014р., яким зафіксовано порушення вимог Закону №481/95-ВР та який послугував підставою для прийняття оскаржуваних рішень щодо позивача, складений саме на ОСОБА_4.

Суд зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення, у рішеннях про застосування фінансових санкцій відсутні підписи позивача, відсутні відомості про направлення цих документів на адресу останнього. Протилежного не доведено та не спростовано належними та допустимими доказами відповідачем.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, перевірка проводилась у кафе-барі «Катран», розташованому за адресою: м. Іллічівськ, вул. Набережна, 23-Б (а.с. 8), однак, як вбачається з наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 63015079 від 07.07.2016р., наявні відомості про обєкт нерухомого майна: реєстраційний номер майна 31866145; будівля кафе з літнім майданчиком; адреса/місцезнаходження: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Набережна, буд. 23-Б; загальна площа: 68,8 кв.м; матеріали стін: цегла, проте відсутній запис щодо відомостей про права власності чи про інші речові права на вищевказане нерухоме майно (а.с. 70-71).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням виконавчого комітету Іллічівської міської ради № 709 від 22.06.1999р. надано дозвіл ПП «АРК-ЛТД» на відкриття та експлуатацію кафе «Катран» за адресою: м. Іллічівськ, яхт-клуб (р-н міського пляжу) (а.с. 45).

11.05.2011р. між ПП «АРК-ЛТД» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до п.1 якого, орендодавець зобовязується надати орендарю в тимчасове користування за плату відокремлене приміщення кафе «Катран» загальною площею 30,0 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Іллічівськ, вул. Набережна, 23 Б (територія яхт-клуба), а орендар зобовязується прийняти та використовувати отримане в оренду приміщення, на умовах цього договору (а.с. 52-53).

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2011р. фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 було видано ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами серії АГ №№ 647030 та ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в тому числі сидром та перрі (без додання спирту) з терміном дії з 17.06.2011р. до 17.06.2012р. (а.с. 65-68).

Судом встановлено, що на підставі заявки на придбання торгового патенту (а.с.72) позивачу державною податковою інспекцією у м. Іллічівську 25.05.2011р. видано торговий патент на право здійснення торговельної діяльності з надання побутових послуг, діяльності з обміну готівкових валютних цінностей, діяльності з надання послуг у сфері грального бізнесу серії ТПБ № 9441756 у кафе, що знаходиться за адресою: м.Іллічівськ, вул. Набережна, 23Б строком дії з 01.06.2011р. по 31.05.2016р. (а.с. 80).

Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява позивача від 05.09.2011р. до державної податкової інспекції у м. Іллічівську з відміткою останньої про отримання. Як вбачається зі змісту вказаної заяви, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 в звязку з припиненням діяльності торговельного обєкта кафе «Катран», розташованого за адресою: м. Іллічівськ, вул. Набережна, 23Б (територія яхт-клуба), повернула торговий патент серії ТПБ № 9441756 від 25.05.2011р. до державної податкової інспекції у м. Іллічівську (а.с. 79).

Судом встановлено, що з 18.05.2011р. по 17.07.2013р. у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 перебував на обліку реєстратор розрахункових операцій №15002521.

Згідно відомостей електронної бази даних АІС «Податковий блок» дата скасування реєстрації РРО 17.07.2013р.

Крім того, на підтвердження того, що позивач не здійснював господарську діяльність, до суду останнім надано також копії звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій з січня по липень 2013р.; копії податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014р. з розрахунком податкових зобовязань; копії податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015р., копії звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014р.

Відтак, враховуючи наведене, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 не здійснювалось господарської діяльності як на момент складення протоколу Іллічівським МВ ГУМВС України в Одеській області № 06624 від 25.07.2014р., так і після закінчення терміну дії ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами серії АГ №№ 647030 та на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в тому числі сидром та перрі (без додання спирту) з терміном дії з 17.06.2011р. до 17.06.2012р., не доведено факту продажу позивачем алкогольних напоїв та тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, в тому числі за відсутності відповідної ліцензії.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено дійсності вчиненого правопорушення з боку позивача, а натомість із наявних матеріалів справи вбачається відсутність правових підстав для винесення відповідачем рішень про застосування фінансових санкцій та податкової вимоги відносно позивача.

Згідно ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини порушення позивачем наведених вимог закону, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваних рішень про застосування фінансових санкцій № 000010/15-03-21, № 000011/15-03-21 від 24.10.2014 р. та податкової вимоги № 254-25 від 17.02.2015 р., що є підставою для їх скасування.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1653,60 грн., то у зв'язку із задоволенням позову в повному обсязі судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 159-164, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області про скасування рішень про застосування фінансових санкцій № 000010/15-03-21, № 000011/15-03-21 від 24.10.2014 р. та податкової вимоги № 254-25 від 17.02.2015 р.,- задовольнити повністю.

Скасувати рішення державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області про застосування фінансових санкцій № 000010/15-03-21 від 24.10.2014 р.

Скасувати рішення державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області про застосування фінансових санкцій № 000011/15-03-21 від 24.10.2014 р.

Скасувати податкову вимогу державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління Міндоходів в Одеській області № 254-25 від 17.02.2015 р.

Стягнути з державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (68000, Одеська обл., місто Іллічівськ, вул. Ізмаїльська, буд. 7) судовий збір у розмірі 1653,60 грн. (одна тисяча шістсот пятдесят три гривні 60 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 03.10.2016р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.