Справа № 815/1871/16
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/1871/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Романішина В.Л.,

судді Шляхтицького О.І.

при секретарі: Топор О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 6 червня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.03.2016 року №.

Свої позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 обґрунтувала незаконністю спірного рішення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 6 червня 2016 року даний позов було задоволено. Скасовано спірне рішення.

В апеляційній скарзі Ізмаїльська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована 18.12.2013 року як фізична особа-підприємець, знаходиться на податковому обліку в ОДПІ. Здійснювала підприємницьку діяльність, зокрема, за договором оренди в приміщенні по вул.. Чехова,1 м. Ізмаїла.

22.12.2014 року позивач отримала ліцензії АЕ №539324 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та АЕ № 566161 на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами, в яких зазначений термін дії ліцензій з 27.12.2014 року по 27.12.2015 року

02.03.2016 року ОДПІ виданий наказ №80 Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1В., згідно з яким на підставі пп.80.2.5, 80.2.7 п.80.2 ст.80 ПКУ вирішено провести фактичну перевірку позивача у звязку з отриманим завданням та інформацією щодо наявності без ліцензійних днів у субєктів господарювання, у тому числі позивача.

З 04.03.2016 року по 13.03.2016 року ОДПІ здійснена перевірка позивача, за результатами якої складений Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/ або тютюновими виробами №562/15-02-40-00/НОМЕР_1 від 14.03.2016 року.

В Акті №562/15-02-40-00/НОМЕР_1 від 14.03.2016 року зазначено, що перевіркою встановлено здійснення ФОП ОСОБА_1В 27.12.2015 року продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів згідно з чеками № та № від 27.12.2015 року без наявності відповідних ліцензій, чим порушені вимоги ст.15 Закону України №481/95-ВР.

Позивач 21.03.2016 року подала заперечення на акт перевірки, в яких просила повідомити про місце і час їх розгляду оскільки мала бажання прийняти участь у їх розгляді. Відповідач не спростував у судовому засіданні твердження позивача про несвоєчасне її повідомлення про час розгляду заперечень на акт перевірки, а саме відповідно до п.86.7 ст.86 ПКУ не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

ОДПІ повідомило позивача листом від 28.03.2016 року, що за результатами розгляду заперечень результати Акту перевірки від 14.03.2016 року залишаються в силі.

На підставі Акту перевірки ОДПІ 29.03.2016 року прийнято податкове повідомлення рішення форми С № про застосування у відповідності до абз.5 ч.2 ст.17 Закону України №481/95-ВР штрафних (фінансових) санкцій до позивача у сумі 34000,00грн. за порушення ч.12 ст.15 Закону України №481/95-ВР.

Частиною 12 ст.15 Закону України №481/95-ВР визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з абз.5 ч.2 ст.17 Закону України №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Закон України №481/95-ВР відповідно до його преамбули визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Статтею 16 Закону встановлено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції,

визначеної законами України.

Статтею 1 Закону України №481/95-ВР визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до ч.18 ст.15 Закону України №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Частинами 20,21 ст.15 Закону встановлено, що ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання. У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб'єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами).

Частини 22-24 ст.15 Закону визначають інформацію, яка додатково повинна бути зазначена у заявах суб'єкта господарювання про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Частинами 25, 26 Закону України №481/95-ВР встановлено, що вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

Таким чином, Законом України №481/95-ВР лише встановлюється, що ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік. Закон не визначає з якої дати субєкт господарювання придбає право на здійснення ліцензійної господарської діяльності та якою датою закінчується цій термін.

Постановою КМУ №493 від 13.05.1996 року затверджений Тимчасовий порядок видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (далі Постанова КМУ №493). Крім того, Наказом ДФСУ №213 від 24.10.2014 року затверджені Рекомендації щодо організації роботи головних управлінь ДФС України із приймання документів та видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Відповідно до п.25 Постанова КМУ №493 форма ліцензії затверджується Мінекономрозвитку. Зазначеним пунктом встановлені реквізити, які повинна мати ліцензія. У ліцензії на лицьовому боці зазначається, зокрема: реєстраційний номер ліцензії, дата реєстрації; термін дії; дата видачі ліцензії.

Таким чином, дата реєстрації; термін дії; дата видачі ліцензії є окремими даними, які зазначаються в ліцензії.

При цьому термін дії в ліцензії позивача визначений не як надання права роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами терміном на один рік, оскільки у даному випадку виникає необхідність визначати дату або подію, з якої ліцензія діє, а визначені дати початку та закінчення дії ліцензії - з 27.12.2014 року по 27.12.2015 року.

Враховуючи викладене, суд вважає неможливим застосування щодо визначення строку дії ліцензії положень ст.254 ЦК України, якій встановлено, що перебіг строку, визначеного роками, починається з наступного дня після відповідної дати або події, з якої повязано його початок, а спливає у відповідній місяць та число останнього року строку, що співвідноситься з положеннями Європейську Конвенцію про обчислення строків від 16.05.1972 року за №ЕТS 076, на яку посилається ОДПІ в запереченнях на позов.

Статтями 251, 252 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно ч.1 ст.255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відповідно до п.25 Постанова КМУ №493 у ліцензії зазначається термін її дії, тобто встановлений певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Враховуючи, що в ліцензії зазначений термін її дії з 27.12.2014 року по 27.12.2015 року, суд вважає, що органом, якій видав ліцензію надано право субєкту господарювання здійснювати ліцензійну діяльність, а саме роздрібну торгівлю алкогольними напоями і тютюновими виробами починаючи з 27.12.2014 року по 27.12.2015 року включно. У такому випадку ліцензійні дії субєкта господарювання в період визначений в ліцензії є правомірними, тобто такими які дозволені відповідним субєктом владних повноважень.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2009 року, справа №К-31998/06.

При вирішенні спірних правовідносин суд також враховує наступне.

Сторони обґрунтовують свої доводи, посилаючись на одні и ті ж нормі права, але надають різне трактування цих норм.

Статтею 4 ПКУ визначені основні принципи податкового законодавства, одним з яких є презумпція правомірності рішень платника податку (пп.4.1.4).

Зазначений принцип застосовується у тому числі в правовідносинах щодо оскарження рішень контролюючих органів (ст.56 НКУ).

Пунктом 56.21 ст.56 НКУ визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Також суд враховує, що позивач як платник податків діяв добросовісно. Зокрема, враховуючи що дія ліцензій на роздрібну торгівлю встановлена до 27.12.2015 року, вона заздалегідь звернулась з заявою про видачу нової ліцензії, а саме 02.12.2015 року. Згідно з ч. 26 Закону України №481/95-ВР ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. Проте ліцензії позивачу видані лише 31.12.2015 року з зазначенням в них їх реєстрації 22.12.2015 року, а термін дії з 31.12.2015 року. При цьому ГУ ДФС в Одеській області, яке видає ліцензії, зобовязало ОДПІ провести перевірки субєктів господарювання, зокрема, позивача, у яких наявні без ліцензійні дні, тобто перерва між датою закінчення дії попередньої ліцензії та датою початку дії новою виданою ГУ ДФС України в Одеській області.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 6 червня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.03.2016 року № - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /ОСОБА_2/

Судді /ОСОБА_3/

/ОСОБА_4/