Справа № 813/688/15
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року м. Київ К/800/9959/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Олендер І.Я.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 р.

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2016 р.

у справі № 813/688/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трентова ЛТД»

до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області

про скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трентова ЛТД» (далі - позивач, ТОВ «Трентова ЛТД») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - відповідач, ДПІ у Личаківському районі м. Львова) про скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Личаківському районі м. Львова від 21.01.2015 року № /764.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2016 р. постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі ДПІ у Личаківському районі м. Львова, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2016 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

ДПІ у Личаківському районі м. Львова проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Трентова ЛТД» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, за результатами якої складено акт № 6/15-01/38425097 від 13.01.2015 р.

В акті перевірки зазанчено порушення позивачем п.198.5 ст.198, п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок у банку за жовтень 2014 року на 354721,00 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № /764 від 21.01.2015 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 88680,00 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ «Трентова ЛДТ» та ТОВ «Трістар Авто Еліт» укладено договір купівлі-продажу від 11.12.2013 р. № 1, предметом якого є продаж автомобіля Range Rover Evoque. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, автомобіль Range Rover Evoque, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований за ТОВ «Трентова ЛТД». ТОВ "Трістар Авто Еліт" виписало позивачу податкові накладні від 12.12.2013 р. № 148 та від 22.05.2014 р. № 182. Оплату придбаного автомобіля позивач здійснив відповідно до платіжних доручень від 12.12.2013 р. № 92 та від 22.05.2014 р. № 169.

Крім того, наказом від 30.05.2014 р. № 4-В "Про введення в експлуатацію ОФ і визначення строків їх експлуатації", автомобіль введено в експлуатацію в якості основного фонду підприємства для використання в господарській діяльності підприємства, що підтверджено актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.05.2014 р.

17.09.2014 р. укладено договір купівлі-продажу між «Трентова ЛДТ» та ТОВ «Сервісний центр «Діамант» № 5412, предметом якого є продаж автомобіля Toyota Land Cruiser. На підставі видаткової накладної від 23.09.2014 р. № ДМ00000256 ТОВ "Сервісний центр "Діамант" передало у власність товар: Toyota Land Cruiser КDJ150 VIN JTEBH3FJ70K142672. На зазначений товар ТОВ "Сервісний центр "Діамант" виписало позивачу податкову накладну від 17.09.2014 р. № 132. Оплату придбаного автомобіля позивач здійснив відповідно до платіжного доручення від 17.09.2014 р. № 243. Наказом від 30.09.2014 р. № 12-В "Про введення в експлуатацію ОФ і визначення строків їх експлуатації", автомобіль введено в експлуатацію в якості основного фонду підприємства для використання в господарській діяльності підприємства, що підтверджено актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.09.2014 р.

22.09.2014 р. укладено договір купівлі-продажу між ТОВ «Трентова ЛДТ» та ІП «АІС -Захід» № 179, предметом якого є продаж автомобіля Ssang Yong Korando. На підставі видаткової накладної від 24.09.2014 № 995 ІП "АІС -Захід" передало у власність товар: Ssang Yong Korando. На зазначений товар ІП "АІС -Захід" виписало позивачу податкову накладну від 22.09.2014 № 323. Оплату придбаного автомобіля позивач здійснив відповідно до платіжного доручення від 19.09.2014 № 246. Наказом від 30.09.2014 № 11-В "Про введення в експлуатацію ОФ і визначення строків їх експлуатації", автомобіль введено в експлуатацію в якості основного фонду підприємства для використання в господарській діяльності підприємства, що підтверджено актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 30.09.2014.

Фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку із господарською діяльністю платника податків підтверджено первинними документами. Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено реальні зміни майнового стану позивача за спірними господарськими операціями.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування податкового кредиту та подальшого бюджетного відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 р. та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2016 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області відхилити.

2.Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2016 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

І.Я. Олендер