Справа № 826/314/16
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/314/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Вівдиченко Т.Р.

Суддів: Сорочко Є. О.

Петрик І.Й.

За участю секретаря: Мотиля В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправним та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправною бездіяльність щодо не підготування і неподання на розгляд Кабінету Міністрів України проекту нормативно-правового акту щодо визначення порядку та умови надання цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти; зобов'язання підготувати та подати на розгляд Кабінету Міністрів України проект нормативно-правового акту щодо визначення порядку та умов надання цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 липня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державної підтримки учасників бойових дій та їхніх дітей, дітей, один з батьків яких загинув у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або під час масових акцій громадянського протесту, дітей зареєстрованих як внутрішньо переміщені особи, для здобуття професійно-технічної та вищої освіти» від 14 травня 2015 року №425-VIII зобов'язано Кабінет Міністрів України протягом одного місяця з дня опублікування цього Закону затвердити Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти.

На виконання вказаної норми, Кабінетом Міністрів України доручено Міністерству освіти і науки України підготувати та подати в установленому порядку проект нормативно-правового акту щодо визначення Порядку та умов надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, проте останнім не виконано доручення.

Оскільки позивач є учасником бойових дій та має право на державну цільову підтримку задля здобуття освіти у державних та комунальних закладах, отже оскаржувана бездіяльність, на думку позивача, порушує його права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір який виник між сторонами, колегією суддів встановлено, що Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державної підтримки учасників бойових дій та їхніх дітей, дітей, один з батьків яких загинув у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або під час масових акцій громадянського протесту, дітей зареєстрованих як внутрішньо переміщені особи, для здобуття професійно-технічної та вищої освіти» від 14 травня 2015 року №425-VIII

Відповідно до вищезазначеного закону, статтю 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №45, ст.425 із наступними змінами) доповнено частинами сьомою - дев'ятою такого змісту: «Держава забезпечує учасникам бойових дій, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 цього Закону, та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

Державна цільова підтримка для здобуття професійно-технічної та вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону визначено, що Кабінету Міністрів України протягом одного місяця з дня опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом; розробити та затвердити державну цільову програму підтримки учасників бойових дій та їхніх дітей, дітей, один із батьків яких загинув у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або під час масових акцій громадянського протесту, дітей, зареєстрованих як внутрішньо переміщені особи, для здобуття професійно-технічної та вищої освіти; затвердити порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти; подати на розгляд Верховної Ради України проект Закону України про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» щодо фінансування державної цільової програми підтримки учасників бойових дій та їхніх дітей, дітей, один із батьків яких загинув у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або під час масових акцій громадянського протесту, дітей, зареєстрованих як внутрішньо переміщені особи, для здобуття професійно-технічної та вищої освіти.

В силу пункту першого § 1 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 р. № 950 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 листопада 2011 року №1156), Кабінет Міністрів є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим і місцеві держадміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність зазначених органів.

У відповідності до § 33 Регламенту, розробниками проектів актів Кабінету Міністрів є міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації відповідно до своєї компетенції.

Підготовку проектів актів Кабінету Міністрів з питань забезпечення його діяльності та організації діяльності Секретаріату Кабінету Міністрів за дорученням Прем'єр-міністра здійснює Мін'юст або інше міністерство відповідно до компетенції для подальшого внесення в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів відповідною проекту акту.

Якщо питання, що потребує врегулювання, належить до компетенції кількох органів виконавчої влади, розробником проекту акту Кабінету Міністрів є орган, компетенція якого у відповідній сфері правового регулювання є домінуючою. Інші органи виконавчої влади, що відповідно до компетенції беруть участь у розробленні проекту акту або його погодженні, є заінтересованими органами.

Проект акту Кабінету Міністрів підлягає обов'язковому погодженню усіма заінтересованими органами, а також Мінфіном та Мінекономрозвитку (за винятком проекту розпорядження з кадрових питань).

Положенням про Міністерство освіти і науки України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 630, визначено, що останнє є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

На виконання норм Закону №425-VIII, Кабінетом Міністрів України доручено Міністерству освіти і науки України (доручення Прем'єр-міністра України від 17.06.2016 року № 23575/1/1-15) до 01.07.2015 року підготувати та подати в установленому порядку на розгляд Уряду проект нормативно-правового акту, щодо визначення Порядку та умов надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти.

На виконання вищезазначеного доручення Прем'єр-міністра України від 17.06.2016 року № 23575/1/1-15, відповідачем розроблено проект постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти деяким категоріям громадян», який направлено на погодження до центральних органів виконавчої влади, як цього вимагає законодавство України (§ 37 Регламенту).

Проект постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти деяким категоріям громадян» погоджено Міністерством соціальної політики (лист від 13.11.2015 року № 17255/0/14-172) та Міністерством економічного розвитку і торгівлі України (лист від 09.12.2015 року № 3612-03/41216-03).

Міністерство фінансів України листом від 06.11.2015 року № 31.07010-07-5/34245 зазначило, що здобуття професійно-технічної та вищої освіти має здійснюватись у межах загального обсягу видатків, передбачених на підготовку кадрів та обсягів державного замовлення, визначених Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік».

Враховуючи високу соціальну значимість та значну кількість звернень громадян до центральних органів виконавчої влади щодо реалізації своїх соціально-економічних прав і законних інтересів, Міністерство освіти і науки України звернулось до Міністерства фінансів України (вих. від 21.12.2015 року № 1/12- 8050) щодо передбачення в проекті Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» в повному обсязі коштів для фінансування державних пільг та гарантій, передбачених Законом.

Відповідачем було доопрацьовано зауваження та листом від 26.01.2016 року № 1/12-364 направлено на погодження проект постанови до Міністерства фінансів України.

Міністерство фінансів України листом від 29.01.2016 року № 31-07010-07-5/2880 повернуло зазначений проект постанови для доопрацювання та усунення зауважень, зазначених в листі.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив про відсутність бездіяльності відповідача щодо не підготування проекту вказаного нормативно-правового акту, оскільки непогодження проекту нормативно-правового акту, в даному випадку, Міністерством фінансів України, унеможливлює подання його на розгляд Кабінету Міністрів України.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача підготувати та подати на розгляд Кабінету Міністрів України проект нормативно-правового акту щодо визначення порядку та умов надання цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Вівдиченко Т.Р.

Судді: Сорочко Є.О.

Петрик І.Й.

Повний текст ухвали виготовлено 03.10.2016 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Петрик І.Й.

Сорочко Є.О.