Справа № 826/2764/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року м. Київ № 826/2764/16

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2
до відповідача - 1 Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації
відповідача-2Київської міської державної адміністрації
треті особиЖБК «Буревісник-3», КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр»
провизнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ЖБК «Буревісник», КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр», в якому, просив:

1. визнати незаконними дії та бездіяльність Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, що проявилось у відмові в наданні інформації та відсутності належного реагування на заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» та ЗУ «Про формацію»;

2. визнати незаконними дії та бездіяльність Київської міської державної адміністрації, що проявились у відсутності належного контролю те керівництва діяльністю структурного підрозділу - Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в частині порушення останнім вимог чинного законодавства та у відсутності виправлення допущених Дніпровською РДА цих порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про інформацію»;

3. зобов'язати Дніпровську районну у м. Києві державну адміністрацію надати ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вичерпну інформацію, а саме: які суб'єкти господарювання (чи юридичні особи) визначені у відповідності до закону:

А) балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 (за адресою проживання);

Б) управителем будинку за адресою: АДРЕСА_1;

В) особами, уповноваженими балансоутримувачем укладати із власниками квартир договори з управління будинком, спорудою або групою будинків; утримання будинків, споруд та прибудинкових територій; централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення.

Г) виконавцем послуг з: управління будинком, спорудою або групою будинків; тримання будинків, споруд та прибудинкових територій; ремонту приміщень, будинків, споруд централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення;

Д) виробником послуг з: водного водопостачання, гарячого водопостачання, водовідведення, центрального опалення, утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Ці відомості з посиланням на відповідні нормативні документи (рішення органу місцевого самоврядування, розпорядження виконавчого органу, договори тощо), якими були визначені повноваження учасників правовідносин у сфері житлово-комунальних послуг за адресою проживання позивачів позивачі просять надати за два періоди часу: до та після введення в дію Закону України №1198-VII «Про внесення змін до деяких Законів країни щодо удосконалення розрахунків за енергоносії».

4. Зобов'язати Київську міську державну адміністрацію проконтролювати надання позивачу Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією повної і вичерпної інформації згідно переліку, зазначеного в заяві від 25.09.2015 р. вх. № 103/ОП/К-870;

5. Стягнути з Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_2 завдану їй моральну шкоду в сумі 5000 грн.

6. Стягнути з Київської міської державної адміністрації на користь ОСОБА_2 завдану їй моральну шкоду в сумі 5000 грн.

7. Судові витрати покласти на відповідачів.

Представник відповідача-1 - Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - проти задоволення позову заперечив з мотивів його необґрунтованості, надав письмові заперечення, у яких наголошено на тому, що ЖБК «Буревісник-3» не є суб»єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг і ЖБК «Буревісник-3 » не є виконавцем та виробником комунальних послуг. При цьому також повідомлено, що зазначений у позовній заяві будинок, який обслуговується згаданим ЖБК, на баланс Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не передавався. А тому, як йдеться у запереченнях, зважаючи на вищевикладене, Дніпровська райдержадміністрація вважає, що для отримання інформації зазначеної в позовних вимогах, позивача має право звернутися з відповідним зверненням до правління ЖБК «Буревісник-3».

Представник відповідача-2 - Київської міської державної адміністрації - проти задоволення позовних вимог також заперечив, просив відмовити у їх задоволення. Так, доводячи власну позицію у справі, відповідачем - 2 зазначено, що Дніпровська РДА не є структурним підрозділом КМДА та не є безпосередньо підпорядкованою КМДА, в тому числі щодо відносин у сфері інформації. Повноваження щодо контролю та керівництва діяльністю Дніпровської РДА щодо надання відповідей на запити на інформацію або звернення (заяви) громадян відповідно до законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про звернення громадян», «Про інформацію» у КМДА відсутні.

Необґрунтованими також, на переконання відповідачів, є заявлені вимоги в частині стягнення на користь позивача суми моральної шкоди.

Залучена у справі судом третя особа КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» проти задоволення позову також заперечила з підстав, наведених у письмових запереченнях, надісланих до суду. Серед іншого третьою особою зауважено, що вказаний будинок обслуговується відповідна житлово-експлуатуючою організацією - Житлово-будівельний кооператив «Буревісник», який забезпечує позивача та інших мешканців будинку житлово-комунальними послугами. Здійснюючи ж вказану діяльність у сфері житлово-комунальних послуг, як йдеться у запереченнях, Житлово-будівельний кооператив «Буревісник» («Замовник») уклав з КП ГІОЦ («Виконавець») Договір №1095 від 27.11.2013 р. «Про надання послуг».

В той же час будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог та в тому числі доказів на виконання вимог ухвали суду ЖБК «Буревісник-3» станом на час вирішення справи по суті до суду не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також з'ясувавши позицію судів вищих інстанцій з приводу вирішення аналогічних спірних правовідносин, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2015 р. позивачами на ім»я голови Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - Дніпровська РДА) скеровано заяву №103/ОП-К-870, в якій на підставі Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про інформації» Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» просили надати інформацію щодо балансоутримувача будинку АДРЕСА_1, в якому проживають позивачі (далі - будинок), а також щодо управителя будинку, осіб, уповноважених балансоутримувачем укладати із власниками квартир договорів на обслуговування, виконавцем послуг з утримання будинку, споруди та прибудинкових територій тощо, а також виробником послуг з водопостачання, водовідведення та центрального опалення, утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. При цьому позивачі просили надати копії документів на підтвердження запитуваної інформації.

Відповідь на вказане звернення Дніпровською РДА оформлено листом від 13.10.2015 р. №103-103/ОП/К-870-9461, в якому, здійснюючи аналіз положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Господарського кодексу України та Житлового кодексу України, серед іншого зазначено, що ЖБК не є суб»єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлових послуг. Разом з тим зазначено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об»єктів усіх форм власності є суб»єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація), водночас виконавцями послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення - суб»єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Не погоджуючись із даною відповіддю, вважаючи її наданою не по суті поставлених у зверненні від 25.09.2015 р. №103/ОП-К-870 питань, ОСОБА_1 звернувся на ім»я голови Дніпровської РДА із заявою від 22.10.2015 р. №103/ОП/К-870/1, в якій фактично продублював поставлені у попередньому зверненні питання.

У відповідь на це звернення Дніпровською РДА скеровано позивачу лист від 04.11.2015 р. №103103/ОП/К-870/1-10258, в якому йдеться, що ЖБК не є суб»єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг, а тому ЖБК «Буревісник-3» не є ні управителем, ні виконавцем, ні виробником.

16.11.2015 р. на ім»я голови Київської міської державної адміністрації ОСОБА_1 скеровано заяву №ОП/К-29275, в якій, стверджуючи про необґрунтованість відповідей Дніпровської РДА на згадані вище звернення, просив надати обґрунтовані відповіді на поставлені ним питання.

Відповідь на це звернення надано за дорученням заступника голови КМДА Дніпровською РДА листом від 15.12.2015 р. №103103/ОП/К-29275-112522, в якому повідомлено, що Дніпровська РДА звернулася до правління ЖБК «Буревісник-3» з проханням надати запитувану позивачем інформацію, про що позивача буде повідомлено додатково. між тим додаткова відповідь у справі відсутня.

У заяві від 04.01.2016 р. №ОП/К-86 на ім»я голови КМДА ОСОБА_1 зазначив про відсутність належного розгляду його скарги від 16.11.2015 р. №ОП/К-29275 та просив надати вичерпну відповідь на поставлені питання, зазначивши про бездіяльність посадовців підлеглої структури - Дніпровської РДА.

У відповідь на заяву від 04.01.2016 р. листом від 27.01.2016 р. №058/4/1-ОП/К-86-735 Департаментом житлово-комунальної інфраструктури Виконавчого органу КМР (КМДА) на виконання доручення заступника голови КМДА зазначено, що ЖБК не є суб»єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг, а тому ЖБК «Буревісник-3» не являється ні виконавцем, ні виробником комунальних послуг. Також зазначено, що згідно до ст. 37 Закону України «Про кооперацію» забороняється втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування у фінансово-господарську та іншу діяльність кооперативних організацій, крім випадків, прямо передбачених законом. При цьому також зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України надати правову оцінку діям або бездіяльності посадових осіб будь-яких організацій може виключно суд.

Відтак, вважаючи порушеним право на отримання інформації за зверненнями, позивачі за захистом порушених прав та інтересів звернулися із цим позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представників сторін та оглянувши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України від 02.10.1996 р. №393/96-ВР "Про звернення громадян" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №393/96) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із ст. 5 цього Закону звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.

Звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства.

Звернення може бути подано як окремою особою (індивідуальне), так і групою осіб (колективне). Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону. Звернення про надання безоплатної правової допомоги розглядаються в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 7 Закону №393/96 передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Між тим, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Статтею 20 Закону №393/96 передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

- об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не відміняє вимоги частини дев'ятої цієї статті.

Разом з тим, згідно з положеннями ст. 20 зазначеного Закону №393/96 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

В той же час ст. 3 Закону №393/96 встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

При цьому заявою (клопотанням) в розумінні Закону №393/96 є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Так, ч. 1 ст. 1 Закону України від 13.01.2011 р. №2939-VІ "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939) визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (ч. 2).

Доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію (стаття 5 Закону № 2939-VІ).

Відповідно до ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч. 1).

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ч. 2).

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача (ч. 3). Письмовий запит подається в довільній формі (ч. 4).

Згідно до ч. 5 цієї статті запит на інформацію має містити:

1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

При цьому визначені вимоги до запиту про надання публічної інформації згідно до ч. 5 ст. 19 є чітко зрозумілими та вичерпними, в той же час конструкція даної правової норми виключає існуванні інших обов»язкових вимог, аніж визначені.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо (ч. 6).

Для кращого розуміння різниці між зверненням громадян та інформаційним запитом щодо доступу до публічної інформації Вищим адміністративним судом України у Довідці про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 01.06.2013 р. (далі - Довідка ВАС України) наведено класифікаційні ознаки цих правових категорій.

Так, зокрема, предметом звернення в рамках Закону України «Про звернення громадян» є звернення до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їхніх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їхньої статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В свою чергу предметом інформаційного запиту в рамках Закону України «Про доступ до публічної інформації» є доступ до публічної інформації, якою володіє або повинен володіти її розпорядник.

За змістом дане звернення в першому випадку є пропозицією (зауваженням), заявою (клопотанням) і скаргою, в другому - запит на інформацію (прохання).

Метою одержання інформації в першому випадку є одержання роз'яснення, що потребує вчинення додаткових дій, в другому - одержання попередньо створеної чи одержаної інформації.

І насамкінець, щодо статусу особи запитувача, заявника, то в першому випадку ним є суб»єкт який інформує, а в другому - суб»єкт, якого інформують.

Дослідивши текст звернень позивачів, судом, враховуючи наведені вище законодавчі положення та роз»яснення ВАС України встановлено, що за змістом звернення позивача від 25.09.2015 р. №103/ОП/К-870, від 22.10.2015 р. №103/ОП/К-870/1 до Дніпровської РДА та від 16.11.2015 р. №ОП/К-29275 до голови КМДА фактично є запитами про надання публічної інформації, адже, як вбачається, позивачі просять суб»єкта владних повноважень надати конкретну інформацію та копії документів, тобто дане звернення не є пропозицією (зауваженням), завою (клопотання) або скаргою в розумінні Закону України «Про звернення громадян».

Разом з тим звернення від 04.01.2016 р. №ОП/К-86 до голови КМДА має змішаний характер, адже містить ознаки як звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», так і запиту про надання публічної інформації згідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Аналізуючи зміст відповідей Дніпровської РДА від 13.10.2015 р. №103-103/ОП/К-870-9461 (на запит від 25.09.2015 р. №103/ОП/К-870), від 04.11.2015 р. №103103/ОП/К-870/1-10258 (на запит від 22.10.2015 р. №103/ОП/К-870/1), а також наданої за дорученням (в порядку ч. 3 ст. 22 Закону №2939) заступника КМДА відповіді від 15.12.2015 р. №103103/ОП/К-29275-112522 (на запит від 13.11.2015 р. №ОП/К-29275, адресовану голові КМДА), а також зміст відповіді ВО КМР (КМДА) від 27.01.2016 р. №058/4/1-ОП/К-86-735, наданої на виконання доручення заступника голови КМДА у відповідь на запит (заяву) від 04.01.2016 р. №ОП/К-86, суд дійшов до висновку про недотримання Дніпровською РДА та відповідно КМДА при розгляді вказаних запитів положень ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Так, за переконанням суду, вказані листи Дніпровської РДА та КМДА не містять повної, ґрунтовної та чіткої відповіді на поставлені позивачами у згаданих вище запитах питання, при цьому аналіз законодавчих положень, здійснений Дніпровською РДА та КМДА, не може вважатися такою відповіддю, наданою за результатами розгляду запитів по суті.

А відтак, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності Дніпровської РДА щодо неналежного розгляду запитів (заяв) позивачів від 25.09.2015 р. №103/ОП/К-870, від 22.10.2015 р. №103/ОП/К-870/1 та від 13.11.2015 р. №ОП/К-29275, а також з метою належного захисту прав позивачів, керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, зобов»язання Дніпровської РДА здійснити розгляд даних запитів та надати відповіді на них з урахуванням висновків суду у даній справі.

Поряд з цим суд визнає протиправною бездіяльність Київської міської державної адміністрації щодо неналежного розгляду запиту (заяви) ОСОБА_1 від 04.01.2016 р. №ОП/К-86 та з метою належного захисту прав позивача, керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, вважає за доцільне зобов»язати Київську міську державну адміністрацію розглянути даний запит та надати відповідь на нього з урахуванням висновків суду у даній справі.

При цьому суд звертає увагу сторін на положення ч. 3 ст. 22 Закону №2939, згідно якої розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

Стосовно вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди, суд зауважує наступне.

Порядок відшкодування моральної шкоди передбачено нормою ст. 23 Цивільного кодексу України

Так, згідно до ч. 1 цієї статті особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4).

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч 5).

Так, звертаючись до суду, позивачем заявлено вимогу про стягнення з кожного відповідача по 5000 грн. моральної шкоди, разом з тим доводів на підтвердження зазначеної суми шкоди, а також будь-яких доказів, які б підтверджували існування такої шкоди, позивачами до суду не надано, з огляду на що її задоволенні суд відмовляє.

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи звільнення позивачів від сплати судового збору присудження судового збору на їх користь судом не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене в сукупності та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації щодо неналежного розгляду запитів (заяв) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 25.09.2015 р. №103/ОП/К-870, від 22.10.2015 р. №103/ОП/К-870/1 та від 13.11.2015 р. №ОП/К-29275.

3. Зобов»язати Дніпровську районну у м. Києві державну адміністрацію здійснити розгляд запитів (заяв) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 25.09.2015 р. №103/ОП/К-870, від 22.10.2015 р. №103/ОП/К-870/1 та від 13.11.2015 р. №ОП/К-29275 та надати відповіді на вказані запити з урахуванням висновків суду у даній справі.

4. Визнати протиправною бездіяльність Київської міської державної адміністрації щодо неналежного розгляду запиту (заяви) ОСОБА_1 від 04.01.2016 р. №ОП/К-86.

5. Зобов»язати Київську міську державну адміністрацію здійснити розгляд запиту (заяви) ОСОБА_1 від 04.01.2016 р. №ОП/К-86 та надати відповідь на вказаний запит з урахуванням висновків суду у даній справі.

6. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська