Справа № 563/998/16-а
Суддя: Сірак Д. Ю.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 563/998/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2016 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

секретар судового засідання Степанюк Л.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Корець адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Житомир Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 13 серпня 2016 року поліцейським роти №1 батальйону УПП в м.Житомир ДПП майором поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії ДР № 070822 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 (пятсот десять) гривень.

Дану постанову вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні будь-які докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні.

13 серпня 2016 року о 12 год. 30 хв. керуючи трактором марки «CASE MX 310», д.н. НОМЕР_1, переїжджаючи між полями, з дотриманням правил дорожнього руху перетнув перешкоду, а сама автодорогу Київ-Чоп.

Вказує, що а ні п.22.5 ПДР, ані Законом України «Про дорожній рух», ані будь-яким іншим нормативно-правовим актом не передбачено отримання водієм дозволу на керування великогабаритним вантажем, за що його було незаконно притягнуто до відповідальності.

Поліцейським ОСОБА_3, за фактом нібито порушення, не складався протокол про адміністративне правопорушення та не надано йому можливості дати письмові пояснення.

В оскаржуваній постанові не зазначено яким пристроєм здійснювались заміри габаритів.

А тому, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ДР № 070822 від 13 серпня 2016 року про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, в установленому законом порядку. Натомість, представник відповідача надав суду заперечення на позов, в якому зазначив, що жодних порушень винесенні постанови поліцейським допущено не було, вина ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні доведена. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 070822 винесеною 13 серпня 2016 року поліцейським роти №1 батальйону УПП в м.Житомир ДПП майором поліції ОСОБА_3, позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.1232-1 КУпАП, згідно із тексту зазначеної постанови.

В постанові вказується, що 13 серпня 2016 року о 12 год. 30 хв. на 236 км. а/д Київ-Чоп Е-40 М-06 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «CASE MX 310», д.н. НОМЕР_1, габарити якого перевищували норми, шириною 3.80 м., немаючі дозволу на керування великогабаритним вантажем, чим порушив п.п.22.5 ПДР.

Пунктом 22.5 ПДР встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобовязаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу видається відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху, після надання погодження маршруту, згідно із п.32 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879. Тобто, для участі у дорожньому русі великовагових або великогабаритних транспортних засобів необхідний спеціальний дозвіл. Проте, жодним нормативно-правовим актом не передбачено отримання водієм дозволу не керування великогабаритним вантажем, який у позивача вимагав поліцейський ОСОБА_3

В разі порушення водієм вимог пункту 22.5 ПДР, його дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, а не ч.6 ст.1232-1 КУпАП, за якою поліцейський ОСОБА_3 притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Більше того в чинному Кодексі України про адміністративне правопорушення взагалі не має такої статті як «ч.6 ст.1232-1 КУпАП».

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності має бути підтверджено доказами.

Згідно із ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Натомість відповідачем, не надано суду жодних доказів, якими він керувався, вважаючи транспортний засіб, яким керував позивач, великогабаритним.

Із оскаржуваної постанови також не можливо встановити чи проводились взагалі габаритні заміри трактора «CASE MX 310», д.н. НОМЕР_1, якщо проводились, то яким чином.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.280 КУпАП при винесенні постанови, не було встановлено, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки будь-яких доказів вини позивача до постанови в справі про адміністративне правопорушення не долучено.

В статті 62 Конституції України зазначено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи)

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП за загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Зокрема, частинна 2 цієї статті передбачає, що протоколи не складаються, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформляється на місці вчинення правопорушення.

В даному випадку встановлено, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не складався на підставі ч.2 ст.258 КУпАП, а постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача складена на місці вчинення правопорушення, тією самою посадовою особою, яка виявила дане правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обовязок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Судом на підставі наявних доказів у справі встановлено, що позивач не погоджувався зі спірною постановою відповідача під час її винесення та з застосуванням адміністративного стягнення.

Таким чином, суд вважає, що вказане свідчить про наявність у відповідача обовязку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.

Однак, такий протокол останнім складено не було.

Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів ч.5 ст.258 КУпАП.

Виходячи зі змісту положень КУпАП суд зазначає, що перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

За таких обставин, перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність приписам ч.3 ст.2 КАС України суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем односторонньо, неповно та не обєктивно зясовано обставин справи про адміністративне правопорушення, а відтак прийнята з порушенням вимог чинного законодавства.

А тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 17, 94, 159, 160-163, 167, 171-2 КАС України та на підставі ч.2 ст.283, 287 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задоволити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 070822, винесеною 13 серпня 2016 року поліцейським роти №1 батальйону УПП в м.Житомир ДПП майором поліції ОСОБА_3 визнати протиправною та скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корецький районний суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 05 жовтня 2016 року.

С у д д я :