Справа № 2а-12104/10/1370
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року справа № 2а-12104/10/1370

зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача Іванейко Я.Я.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Личаківської об'єднаної державної податкової інспекцієюї Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, -

в с т а н о в и в :

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 18700,00грн.

Ухвалою від 14.09.2016 на підставі ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд допустив заміну позивача у справі Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова його правонаступником - Личаківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області ( надалі - Личаківська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області).

Позовні вимоги мотивовані несплатою відповідачем податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, а також невжиттям відповідачем заходів щодо погашення вказаного податку.

Відповідач подала до суду заперечення проти позову, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідач не здійснювала державної реєстрації транспортного засобу, а тому, немає підстав для сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за першу реєстрацію вказаних транспортних засобів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Просила суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, виходячи з такого.

Суд встановив, що 31.10.2009 Львівським ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області на ім'я відповідача здійснено першу реєстрацію в Україні транспортного засобу марки RENAULT КANGOO, 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 1870 куб. см.

Згідно з довідкою ДПІ у Шевченківському районі м.Львова №26717/17-010 від 11.11.2010 при здійсненні державної реєстрації вказаного транспортного засобу не сплачено податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до розрахунку ДПІ у Шевченківському районі м.Львова сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, яка підлягала сплаті відповідачем при першій реєстрації транспортного засобу марки RENAULT КANGOO, 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 1870 куб. см. становить 18700,00грн. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, що підтверджується довідкою ДПІ у Шевченківському районі м.Львова №26963/19-020 від 12.11.2010.

З огляду на наведене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 18700,00грн.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки та відповідальність платників визначається Законом України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-ХІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Пункт 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 №1251-ХІІ встановлює обов'язок платника податків і зборів сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, обов'язок фізичної особи щодо сплати податків і зборів припиняється із сплатою податку і збору або його скасуванням, а також у разі смерті платника.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 №1251-ХІІ податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів належить до загальнодержавних податків.

Податок з власників транспортних засобів, самохідних машин і механізмів, порядок його обчислення і сплати встановлюються Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-ХІІ (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Закон України №1963-ХІІ).

Стаття 1 Закону України №1963-ХІІ передбачає, що платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст. 2 вказаного Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно з ст. 5 Закону України № 1963-ХІІ податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. При цьому, фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Частиною 1 ст. 7 Закону України №1963-ХІІ передбачено, що у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

У судовому засіданні відповідач пояснила, що реєстрації транспортного засобу не здійснювала, хто здійснював реєстрацію на її ім'я транспортного засобу їй невідомо. У зв'язку з цим звернулася до прокуратури Львівської області з заявою про вчинення злочину.

Постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області Гелецького В.І. від 03.07.2012 ОСОБА_2 визнано потерпілою у кримінальній справі №181-0062, порушеній за ознаками злочину, передбаченого ст.ст.190 ч.4, ст.358 ч.ч.1,3 КК України за фактом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень.

У вказаній постанові зазначено, що протягом 2008-2010 років, невстановлені слідством особи, шляхом обману та зловживання довірою, здійснили первинну реєстрацію транспортних засобів у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області на інших осіб, в т.ч. на ОСОБА_2, використовуючи їхні паспортні дані та довіреності. Під час проведення реєстрації, невстановлені слідством особи, діючи умисно, підробляли квитанції про сплату фізичними особами, на яких проводилась первина реєстрація, податку з власників транспортних засобів, хоча фактично даний податок не сплачений або сплачений частково, та подавали їх у Львівське ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області для незаконної реєстрації службовими особами ВРЕР цих транспортних засобів.

Згідно з листом Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 23.09.2015 №16/14-11286 у кримінальному провадженні №0001639 від 28.05.2013 (кримінальна справа №181-0062) триває досудове розслідування.

Суд бере до уваги висновок експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Львівській області №6/103 від 28.02.2014, яким встановлено: підпис від імені ОСОБА_2 у заяві №2963 від 09.09.2009 у графі «Заявник» - виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_2 у заяві №2235 від 04.09.2009 у графі «Заявник» - виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою; підпис у накладній №120674 від 04.09.2009 у графі «Отримав» - виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою; питання «Чи виконаний підпис у накладній №120690 від 04.09.2009 у графі «Отримав» - ОСОБА_2?» експертом не вирішувалося по причині непридатності підпису для ідентифікації виконання.

Таким чином, позивачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях відповідача ознак протиправності, як і не доведено правомірності стягнення з неї суми податку з власників транспортних засобів.

Вказаний висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

З врахуванням того, що позивачем не подано належних доказів здійснення ОСОБА_2 першої державної реєстрації транспортного засобу марки RENAULT КANGOO, 1999року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 1870 куб. см., суд вважає, що відповідач не може бути визнаним платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, оскільки ним не здійснювась первинна реєстрація вказаного транспортного засобу. Тому, підстави для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за державну реєстрацію вказаних автомобілів у сумі 18700,00грн. відсутні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні адміністративного позову Личаківської об'єднаної державної податкової інспекцієюї Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений і підписаний 29 вересня 2016року.

Суддя А.Г. Гулик