Справа № 826/11097/16
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарської К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «ПРИОЗЕРНЕ 2» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа: ДП «Енергоринок» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «ПРИОЗЕРНЕ 2» (далі - Позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Відповідач, НКРЕКП) у якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не встановлення позивачу на вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року, січень 2015 року, лютий 2015 року, березень 2015 року «зеленого» тарифу на рівні, не меншому фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, розрахованого згідно статті 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення роздрібних тарифів на електроенергію для споживачів, а саме на 27 серпня 2014 року, 24 вересня 2014 року, 28 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року, 24 грудня 2014 року, 26 січня 2015 року та 26 лютого 2015 року;

- зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо встановлення позивачу «зеленого» тарифу за розрахункові місяці вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року, січень 2015 року, лютий 2015 року, березень 2015 року у розмірі розрахованому на рівні, не меншому фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі статтею 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України відповідно на 27 серпня 2014 року, 24 вересня 2014 року, на 28 жовтня 2014 року, на 25 листопада 2014 року, на 24 грудня 2014 року, на 26 січня 2015 року та на 26 лютого 2016 року.

- зобов'язати відповідача розглянути питання щодо внесення змін до алгоритму оптового ринку електричної енергії, що передбачають здійснення Державним підприємством «Енергоринок» перерахувань позивачу додаткових коштів у розмірі різниці між вартістю фактично проданої позивачем за договором від 05 червня 2013 року № 9669/09 електроенергії, за «зеленим» тарифом, який відповідача було зобов'язано встановити на рівні не меншому за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі статтею 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на 27 серпня 2014 року, на 24 вересня 2014 року, 28 жовтня 2014 року, на 25 листопада 2014 року, на 24 грудня 2014 року, на 26 січня 2015 року, на 26 лютого 2015 року, та «зеленими» тарифами, фактично встановленими постановами відповідача відповідно від 31 липня 2014 року № 1072, 31 січня 2015 року № 157, від 27 лютого 2015 року № 493, за наслідками розгляду прийняти рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представників позивача та відповідача, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід - задовольнити частково, оскаржувану постанову - скасувати, а позов залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 4 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження по справі.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач є виробником електричної енергії, що підтверджується Ліцензією Серія АЕ № 288225 (вид діяльності - виробництво електричної енергії), виданої відповідачем на підставі рішення від 06.02.2014 року № 97.

Постановою НКРЕКП від 18.04.2013 № 438 ПАТ «ПРИОЗЕРНЕ 2» затверджено «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 01 січня 2030 року.

05.06.2013 року між позивачем та ДП «Енергоринок» був укладений договір купівлі-продажу електричної енергії № 9669/09.

Згідно абзацу другого п. 2.3 вказаного Договору визначено, що НКРЕКП встановлює тариф на рівні роздрібного тарифу для споживачів другого класу напруги на січень 2009 року помноженого на коефіцієнт 4.8 (коефіцієнт відповідно до Закону України «Про електроенергетику»). Для малих гідроелектростанцій та суб'єктів господарювання, які виробляють електроенергію з енергії сонячного випромінювання, роздрібний тариф для споживачів другого класу напруги визначається із застосуванням тарифного коефіцієнта, що застосовується для пікового періоду часу (для тризонної тарифної класифікації).

В період з серпня 2014 року по січень 2015 року перегляд «зелених» тарифів по курсу Національного банку України на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів ПАТ «ПРИОЗЕРНЕ 2» не здійснювався. Оплата за продану електричну енергію за період з вересня 2014 року по січень 2015 року здійснювалася за «зеленим» тарифом встановленим постановою НКРЕКП від 31.07.2014 року № 1072 на серпень 2014 року, тобто «зелений» тариф по курсу Національного банку України на кожен наступний місяць не був перерахований станом на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів на розрахунковий місяць.

Водночас, відповідно до встановленого наведеними вище правовими положеннями порядку, «зелений» тариф повинен був бути перерахований по курсу Національного банку України за курсом євро, офіційно встановленого Національним банком України станом на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів на розрахунковий місяць, а саме:

- 27 серпня 2014 року - дата встановлення відповідачем роздрібних тарифів на електроенергію на вересень 2014 року (постанова НКРЕКП № 1149 від 27 серпня 2014 року);

- 24 вересня 2014 року - дата встановлення відповідачем роздрібних тарифів на електроенергію на жовтень 2014 року (постанова НКРЕКП № 24 від 24 вересня 2014 року);

- 28 жовтня 2014 року - дата встановлення відповідачем роздрібних тарифів на електроенергію на листопад 2014 року (постанова НКРЕКП № 181 від 28 жовтня 2014 року);

- 25 листопада 2014 року - дата встановлення відповідачем роздрібних тарифів на електроенергію на грудень 2014 року (постанова НКРЕКП № 380 від 25 листопада 2014 року);

- 24 грудня 2014 року - дата встановлення відповідачем роздрібних тарифів на електроенергію на січень 2015 року (постанова НКРЕКП № 919 від 24 грудня 2014 року).

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення вимог адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства України протиправно не здійснював щомісячного перерахунку позивачу «зеленого» тарифу в період з вересня 2014 року по січень 2015 року на електричну енергію на кожний розрахунковий місяць за встановленою формулою на підставі курсу євро, офіційно встановленого Національним банком України, розрахованого відповідно до статті 17-1 Закону України «Про електроенергетику».

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ПАТ «ПРИОЗЕРНЕ 2» є виробником електричної енергії, що підтверджується Ліцензією Серія АЕ №, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на підставі рішення від 06.02.2014 року № 97.

Постановою НКРЕКП від 18.04.2013 № 438 ПАТ «ПРИОЗЕРНЕ 2» затверджено «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 01 січня 2030 року.

В період з вересня 2014 року по січень 2015 року перегляд «зелених» тарифів по курсу Національного банку України на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів позивача не здійснювався, що не заперечується сторонами.

Між тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції, представником відповідача Усачовою А.І. було заявлене клопотання про залишення позову без розгляду на підставі ст.ст. 99, 100 КАС України від 09.08.2016 №306/1/20-16 (а.с.138-140) ( далі по тексту - клопотання).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2016 в задоволенні вищезазначеного клопотання відмовлено та зазначено, що останнє рішення про врахування в платежах за електричну енергію додаткових платежів для компенсації недоотриманих коштів окремим виробникам, що працюють за «зеленим» тарифом, з прийняттям якого позивач законно очікував отримати додаткові платежі для компенсації «зеленого» тарифу, як і всі інші підприємства галузі, Радою Оптового ринку електричної енергії України було прийнято 26 січня 2016 року, а тому позивачем було дотримано визначений КАС України строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Між тим, під час розгляду клопотання, судом першої інстанції не надано оцінки саме поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Ради Оптового ринку електричної енергії України від 24.04.2015 року на період до 31.08.2015 року (включно) були внесені зміни до Додатку 2 до Договору між членами Оптового ринку електричної енергії України у частині врахування в платежах за електричну енергію додаткових платежів для компенсації недоотриманих коштів виробникам, що працюють за «зеленим» тарифом.

Зазначені зміни були погоджені НКРЕКП постановою від 22.07.2015 №2055 та Антимонопольним комітетом України 02.07.2015.

Аналогічні рішення приймались Радою Оптового ринку електричної енергії України протоколами від 24.07.2015 року, 26.08.2015 року, 28.08.2015 року, 24.09.2015 року, 09-13.10.2015 року та 26.01.2016 року.

З урахуванням зазначених змін до Правил Оптового ринку електричної енергії України, постановами НКРЕКП від 23.07.2015 року № 2060, від 10.08.2015 року № 2144, від 07.09.2015 року № 2276 та від 30.12.2015 № 3249 окремим виробникам електричної енергії, що працюють за «зеленим» тарифом, були встановлені додаткові платежі для компенсації недоотриманих коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 29.07.2015 ПАТ «ПРИОЗЕРНЕ 2» звернулось до НКРЕКП (вих. № 89/Пр2) з проханням встановити додаткові платежі.

Листом від 02.09.2015 № 9385/17.3/61-15 НКРЕКП повідомило, що у разі прийняття Радою оптового ринку рішення щодо затвердження змін до Додатка 2 до Договору між членами Оптового ринку електричної енергії України у частині врахування в платежах за електричну енергію додаткових платежів для компенсації недоотриманих коштів виробникам, що працюють за «зеленими» тарифами, НКРЕКП розгляне видане рішення (а.с.30).

16.09.2015 (вих. № 110/Пр2) позивач звернувся до відповідача з проханням прийняти постанову, якою встановити йому додаткові платежі для компенсації недоотриманих коштів у серпні 2014, вересня 2014, жовтні 2014, листопаді 2014, грудні 2014, січні 2015 року (а.с.32).

16.10.2015 ( вих. № 11254/17.3/61-15) НКРЕКП повідомила про проведення робочих нарад з метою визначення механізму компенсації недоотриманих коштів шляхом внесення змін до правил ОРЕ з метою коригування платежів виробникам електричної енергії, які працюють за «зеленим» тарифом.

09.10.2015 року протоколом № 28 Рада Оптового ринку електричної енергії у п. 3.2 затвердила зміни до Додатку 2 до Договору між Членами Оптового ринку електричної енергії України у частині врахування в платежах за електричну енергію додаткових платежів для компенсації недоотриманих коштів виробникам, що працюють за «зеленими» тарифами.

04.11.2015 року (вих. №138/Пр2) ПАТ «ПРИОЗЕРНЕ 2» звернулось до НКРЕКП з вимогою встановити додаткові платежі для компенсації недоотриманих коштів. Проте, на момент прийняття рішення судом першої інстанції, НКРЕКП відповідь на зазначений лист позивача не надало.

Крім того, 06.10.2015 листом №119/Пр2 позивач звертався до Антимонопольного комітету України з заявою щодо ознак порушення НКРЕКП законодавства про захист економічної конкуренції.

18.02.2016 року листом №128-29/02-1666 Антимонопольний комітет України повідомив про залишення вищевказаного листа позивача без розгляду, оскільки на думку органу державної влади Заявником не додано інформації, яка б підтверджувала викладені в заяві обставини.

28.09.2016 під час судового засідання представником позивача зазначено, що саме з листа Антимонопольного комітету України від 18.02.2016 року №128-29/02-1666 ПАТ «ПРИОЗЕРНЕ 2» дізналось про порушення своїх прав, а тому позов подано в межах строку звернення до адміністративного суду.

Проте, зазначені твердження представника позивача не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки ПАТ «ПРИОЗЕРНЕ 2» було обізнане, що відповідно до норм чинного законодавства НКРЕКП зобов'язана перераховувати «зелений» тариф по курсу Національного банку України на кожен наступний місяць станом на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів на розрахунковий місяць.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представником позивача зазначено, що у зв'язку з вичерпанням ПАТ «ПРИОЗЕРНЕ 2» усіх можливостей врегулювання спірного питання у позасудовому порядку, а також з огляду на дискримінаційний підхід відповідача при встановленні додаткових платежів виробникам, що працюють за «зеленим» тарифом, останній очікував отримання додаткових платежів для компенсації «зеленого тарифу», а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом лише 20.07.2016.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ст. 251 ЦК України). Основний акцент робиться на юридичному факті, тобто дії чи події, які набувають юридичного значення зі спливом строку.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строк звернення до суду є матеріально-правовим, а не процесуальним. Правова природа цього строку є аналогічною до строку позовної давності у цивільних правовідносинах.

В силу вимог ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановле них на цей випадок законом.

У ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, - день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Крім того, під час звернення ПАТ «ПРИОЗЕРНЕ 2» з листом від 06.10.2015 до Антимонопольного комітету України, позивач зазначив що в період з вересня 2014 по січень 2015 перегляд «зелених» тарифів останньому не здійснювався, що підтверджується листом НКРЕКП від 02.09.2015 №9385/17.3/61-15.

Отже, в даному випадку судом апеляційної інстанції встановлено, позивач був повідомлений належним чином про порушення своїх прав, свобод та інтересів починаючи з 02.09.2015 року.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 20.07.2016, подавши цей позов більш ніж через шість місяців з моменту порушення, на його думку, прав, свобод та законних інтересів.

Отже, з урахуванням вищезазначених правових норм, строк звернення позивача до адміністративного суду закінчився - 02.03.2016 року.

З системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що необхідною умовою для поновлення строку звернення є поважність причин його пропуску.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що посилання представника позивача на очікування від відповідача отримання додаткових платежів для компенсації «зеленого тарифу» та використання усіх можливостей врегулювання спірного питання у позасудовому порядку не може вважатися поважною причиною пропуску строку для звернення до суду.

Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не зазначено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позивачем зазначених підстав не наведено та будь-які докази на підтвердження їх існування в матеріалах справи відсутні, в зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року - скасувати.

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «ПРИОЗЕРНЕ 2» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа: ДП «Енергоринок» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.