Справа № 804/1431/15
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року м. Київ К/800/28883/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Черпіцької Л.Т.,

Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Обласного комунального підприємства "Фармація" про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулась до суду з позовом до Обласного комунального підприємства «Фармація», в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просило суд зобов'язати обласне комунальне підприємство «Фармація» виконати пункти 2, 3, 4 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 08.05.2014 №04-04-05-15/4842 на загальну суму 41 618,30 грн., а саме:

- відобразити по бухгалтерському обліку ОКП «Фармація» дебіторську заборгованість перед ТОВ «Система аптек «Лінда-Фарм» в сумі 21551,99 гривень. Стягнути в повному обсязі з ТОВ «Система аптек «Лінда-Фарм» кошти в сумі 21551,99 гривень, шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок ОКП «Фармація». В іншому випадку, стягнути збитки в сумі 21551,99 гривень з осіб, з вини яких сталося порушення;

- відобразити по бухгалтерському обліку ОКП «Фармація» дебіторську заборгованість перед ДП «Вітамін-Фарм» в сумі 9 098,74 гривень. Стягнути в повному обсязі з ДП «Вітамін-Фарм» кошти в сумі 9 098,74 гривень, шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок ОКП «Фармація». В іншому випадку, стягнути збитки в сумі 9 098,74 гривень з осіб, з вини яких сталося порушення;

- відобразити по бухгалтерському обліку ОКП «Фармація» дебіторську заборгованість перед комунальним закладом «Марганець кий центр первинної медико-санітарної допомоги» на загальну суму 10 967,57 гривень. Стягнути в повному обсязі з КЗ «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги» кошти у сумі 10 967,57 гривень, шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок ОКП «Фармація». В іншому випадку, стягнути з осіб, винних у зайвій сплаті коштів шкоду в сумі 10 967,57 гривень у порядку, встановленому законодавством (з урахуванням уточнень).

Позовні вимоги мотивовано відсутністю факту добровільного виконання відповідачем вимоги від 08.05.2014 №04-04-05-15/4842

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державною фінансовою інспекцією у Дніпропетровській області проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності обласного комунального підприємства «Фармація» за період з 01.01.2010 по 31.03.2014, за результатами якої складено акт від 29.04.2014 №04-20/16.

На підставі акту ревізії від 29.04.2014 №04-20/16 позивачем сформовано та на адресу відповідача надіслано вимогу від 08.05.2014 №04-04-05-15/4842 про усунення виявлених в ході ревізії порушень наступного змісту:

п.2 Ревізією правильності та достовірності операцій з орендних відносин, встановлено порушення в частині недоотримання орендної плати від ТОВ «Система аптек «Лінда-Фарм» за власні приміщення на загальну суму 21551,99 грн., що є порушенням п.1,8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-IV, п.8 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290. З цих підстав ОКП «Фармація» зобов'язано:

відобразити по бухгалтерському обліку ОКП «Фармація» дебіторську заборгованість перед ТОВ «Система аптек «Лінда-Фарм» в сумі 21551,99 гривень. Стягнути в повному обсязі з ТОВ «Система аптек «Лінда-Фарм» кошти в сумі 21551,99 гривень, шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок ОКП «Фармація». В іншому випадку, стягнути збитки в сумі 21551,99 гривень з осіб, з вини яких сталося порушення.

п.3 Ревізією правильності та достовірності операцій з орендних відносин, встановлено порушення в частині недоотримання орендної плати від ДП «Вітамін-Фарм» за власні приміщення на загальну суму 21228,41 грн., що є порушенням п.1,8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-IV, п.8 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290. З цих підстав ОКП «Фармація» зобов'язано:

відобразити по бухгалтерському обліку ОКП «Фармація» дебіторську заборгованість перед ДП «Вітамін-Фарм» в сумі 21228,41 грн. Стягнути в повному обсязі з ДП «Вітамін-Фарм» кошти в сумі 21228,41 грн., шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок ОКП «Фармація». В іншому випадку, стягнути збитки в сумі 21228,41 грн. з осіб, з вини яких сталося порушення.

п.4 Перевіркою правильності та законності оплати комунальних послуг за орендовані приміщення, встановлено порушення в частині зайвого нарахування та сплати за послуги електричної енергії комунального закладу «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги» за орендоване приміщення аптеки №125 ОКП «Фармація» внаслідок оплати виставлених рахунків, які обраховано за методом, а не відповідно до фактичних показників лічильника на загальну суму 10967,57грн., що є порушенням п.1,8 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ІУ, п. 14 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318. З цих підстав ОКП «Фармація» зобов'язано:

відобразити по бухгалтерському обліку ОКП «Фармація» дебіторську заборгованість перед комунальним закладом «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги» на загальну суму 10967,57 гривень. Стягнути в повному обсязі з КЗ «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги» кошти у сумі 10967,57 гривень, шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок ОКП «Фармація». В іншому випадку, стягнути з осіб, винних у зайвій сплаті коштів шкоду в сумі 10967,57 грн. у порядку, встановленому законодавством.

На момент подання позову частину порушень відповідачем усунуто, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про виконання пунктів 2, 3, 4 вимоги в частині, яка не була усунута.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з невідповідності обраного позивачем способу захисту інтересів держави вимогам законодавства.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову, вважаючи при цьому за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2939-ХІІ) встановлено, що головним завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Пункт 7 статті 10 Закону № 2939-XII закріплює право органу державного фінансового контролю пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 15 квітня 2014 року у справі № 21-40а14.

Як убачається зі змісту позовної заяви, орган державного фінансового контролю просить суд зобов'язати відповідача виконати вимогу від 21.08.2014 №02-08-25-15/6516, а саме: забезпечити надходження до цільового фонду міського бюджету внеску пайової участі замовників на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Бар в сумі 1421713,3 грн., з подальшим зарахуванням коштів на рахунок № 0012 в УДКСУ у Барському районі, МФО 802015, код 24170000 «Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту».

Тобто, вимога, з метою примусового виконання якої органом державного фінансового контролю подано даний позов, вказує на виявлені збитки, що заподіяні, за посиланням позивача, підконтрольній установі. При цьому, відповідачем за даним позовом органом державного фінансового контролю визначено також підконтрольну установу.

У той же час, зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю до особи, якою заподіяно такі збитки, а також виходячи з того, що правильність обчислення таких збитків має перевірятися судом, що розглядає позов про стягнення, колегія суддів, зважаючи на принцип обов'язковості судового рішення, виходячи із суб'єктного складу спірних правовідносин та завдань адміністративного судочинства, вказує на відсутність підстав для вжиття заходів судового захисту інтересів держави у спосіб, заявлений позивачем за вказаним позовом.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: