Справа № 320/5154/16-а
Суддя: Колодіна Л. В.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 30.09.2016
Справа № 320/5154/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Колодіної Л.В.,

при секретарі - Арифовій Л.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії до прожиткового мінімуму протиправними, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.05.2016 року з розрахунку 90 відсотків заробітної плати, як призначеної довічно та виплатити недоплачену суму пенсії з урахуванням раніше виплачених сум та у разі подальшого підвищення заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця проводити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до ст. 37-1 ЗУ «Про державну службу».

В обґрунтування позову позивачка вказує, що вона перебуває на обліку в Мелітопольському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію, призначену відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ. З 2007 року вона отримує пенсію державного службовця, яку було призначено відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ за наявності стажу державної служби понад 23 роки у розмірі 90% від середнього заробітку довічно. 03.08.2016 року позивачка звернулась до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок мінімальної пенсії відповідно до прожиткового мінімуму. У перерахунку пенсії їй відмовлено, про що повідомлено листом Відповідача від 04.08.2016 року №163/Ш-7. Таким чином, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав та інтересів.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. В своїх запереченнях вказує, що позивачка отримує пенсію за віком з 11 грудня 2007 року відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року (далі Закон - 3723). З 01.05.2015 року набрав чинність Закон України "Про державну службу " від 10.12.2015 року №889-УІІІ (далі - Закон №889). Статтею 90 Закону №889 визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Підпунктом 1 пункту 2 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889 визнано Закон №3723 таким, що втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу (щодо умов призначення пенсій державним службовцям згідно статті 37 Закону №3723). Згідно статті 37-1 Закону № 3723 умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України (текст статті 37-1 в редакції Закону України №76-VIII від 28.12.2014 року). Крім того, постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - Постанова №1013) скасовано пункт 4 постанови КМУ від 31.05.2000 року №865, яким визначався механізм перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону №3723. Враховуючи те, що Закон №889 не передбачає проведення перерахунку пенсії, в тому числі призначених згідно із Законом №3723, постановою №1013 скасовано пункт 4 постанови КМУ від 31.05.2000 №865, тобто законних підстав для здійснення перерахунку згідно із довідкою від 06.07.2016 року № 36/09, виданою Мелітопольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яка надана позивачкою разом із заявою від 04.08.2016 року - немає. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд відмовити в задоволенні позову в повному об'ємі.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Мелітопольському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 2007 року отримує пенсію державного службовця у розмірі 90% від середнього заробітку довічно, призначену відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, що підтверджується копією пенсійного посвідчення і визнається сторонами /а.с. 17/.

03.08.2016 року позивачка звернулась до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок мінімальної пенсії відповідно до прожиткового мінімуму. У перерахунку пенсії їй відмовлено, про що повідомлено листом Відповідача від 04.08.2016 року №163/Ш-7, в якому зазначено, що Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон 889) не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій, а ст. 90 вказаного Закону зазначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» /а.с.6/.

Встановлені обставини, які підтверджені матеріалами справи - не є спірними.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, призначеної позивачеві з 2007 року за Законом України «Про державну службу» (в редакції чинній на той час) на підставі довідки про заробітну плату від 07.10.2013 року.

У відповідності до Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 1993 року в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Пенсія призначалась в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, на які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшувалась на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст. 37-1 «Про державну службу», умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» передбачено, що перерахунок пенсії проводиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що надається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, про те, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до вимог ст. ст.ст. 37, 37-1 Закону України № 3723-ХІІ (у редакції станом на дату призначення пенсії) з розрахунку 90 % місячного заробітку.

З 16 лютого 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у пункті 5 Прикінцевих положень якого зазначено, що в разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, суд вважає положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Між тим, пенсія позивачу призначена в 2007 році, тобто, до внесення змін до Закону України "Про державну службу".

Отже, при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому суд вважає, що внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" зміни до статті 37 Закону України "Про державну службу" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Із викладеного вбачається, що відповідно до ст. 37-1 Закону України «Державну службу» (зі змінами, які набрали чинності з 01.01.2015 року), умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно тих осіб, яким пенсія призначається в період дії цієї норми, а при перерахунку пенсії особам, яким пенсія була призначена раніше, має застосовуватися норма, яка діяла на момент призначення пенсії.

Таким чином, посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» від 26.03.2008 року № 265, є таким, що не ґрунтується на законі, тобто не відповідає ч.3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10-14, 159, 160-162, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - задовольнити в повному обсязі:

Визнати протиправними дії Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року N 3723-ХІІ (чинної на момент призначення їй пенсії, на 02.10.2009 року).

Зобов'язати Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, перерахунок пенсії з 01.05.2016 року у зв'язку з підвищенням посадових окладів державних службовців у розмірі 90 % з урахуванням раніше виплачених сум та у разі подальшого підвищення заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця проводити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до ст. 37-1 ЗУ «Про державну службу».

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.В. Колодіна