Справа № 826/3012/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 вересня 2016 року № 826/3012/16

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпреза Полісервіс» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпреза Полісервіс» ( далі - позивач) з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 18.09.15р. № та №.

Не погоджуючись з висновком податкового органу про порушення вимог податкового законодавства, позивач зазначив, що правомірно сформував податковий кредит в сумі 358 972 грн. за липень - листопад 2014 року за господарськими операціями з ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» на підставі належно оформлених його контрагентом податкових накладних. Доводи відповідача про безтоварність та фіктивність господарських операцій вважає недоведеними належними документальними доказами, відтак достатніми доказами виконання господарських зобов'язань за угодами з вказаним контрагентом вважає податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні тощо.

Не погоджуючись з висновком податкового органу про завищення валових витрат, а відтак заниження податку на прибуток на суму 323 075 грн., вказує на те, що валові витрати підприємства за перевіряємий період підтверджені документами бухгалтерського та податкового обліку.

В судовому засіданні та в письмових запереченнях проти позову представник відповідача зазначив, що підставою для висновку про заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ та податку на прибуток слугував висновок перевірки, що господарські операції по придбанню та поставці товарів ( фарба та супутні складові) з контрагентом ТОВ «Компанія «Лакшері Стайл» є безтоварними та вчинені виключно з метою отримати податкову вигоду без здійснення реальної господарської операції, шляхом придбання фіктивного товару та створення штучного податкового кредиту.

Відповідно до вимог ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, з урахуванням вимог даної норми, суд прийшов до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Як свідчать обставини справи, з 19.08.15р. по 26.08.15р. ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання законодавства при здійсненні фінансово -господарських взаємовідносин з ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» за період з 01.07.14р. по 30.01.14р., за результатами якої складено акт від 02.09.15р. №583/1-26-50-22-07-23395931.

При розгляді заперечень позивача на акт перевірки, ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві листом від 15.09.15р. №16735/10/26-50-22-07 виправлено технічні помилки в акті перевірки, а саме в даті складання акту перевірки та у періодах встановленого заниження податкового зобов'язання.

Як вбачається із акту, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Імпреза Полісервіс» п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ в сумі 358 972 грн., в тому числі за липень 2014 року на суму 7 795 грн., за серпень 2014 року на суму 46 296 грн., за вересень 2014 року на суму 13 489 грн., за жовтень 2014 року на суму 50 267 грн., за листопад 2014 року на суму 241 125 грн.

Крім того, перевіркою встановлено порушення п.п. 139.1.9 п. 139 ст. 139 ПК України, в результаті чого товариством занижено податок на прибуток на загальну суму 323 075 грн. за 2014 рік.

На підставі вказаного акту, ДПІ винесено податкові повідомлення - рішення від 18.09.15р. :

№, яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 448 715 грн., з яких 358 972 грн. за основним платежем та 89 743 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№, яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 403 843, 75 грн., з яких 323 075 грн. за основним платежем та 80 768, 75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

За наслідками процедури адміністративного оскарження, податкові повідомлення - рішення залишені без змін.

Правомірність винесених податкових повідомлень - рішень є предметом даного розгляду.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: - ведення обліку платників податків; - інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; - перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно положень ст. 75 Податкового кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану - графіка перевірок.

Як встановлено перевіркою, 22.04.14 р. між ТОВ «Імпреза Полісервіс» (покупець) та ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» (постачальник) укладено договір купівлі - продажу №22/04/14 за умовами якого постачальник на постійній основі зобов'язується передавати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати його в порядку та на умовах, визначених договором.

Товар передається покупцю окремими партіями, які оформлюються згідно специфікації (п. 2.1 договору).

Поставка товару здійснюється транспортом постачальника, перевізника або покупця за його рахунок.

Форма розрахунків : безготівкова (п.4.4 договору).

В акті перевірки зазначено, що на виконання умов договору ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» було виписано видаткові накладні та податкові накладні, копії яких було надано позивачем до перевірки (перелік наведено в акті); транспортування товару отриманого від контрагента було здійснено власним транспортом, що підтверджується товарно- транспортними накладними на склад підприємства за адресою : м. Київ, пр-т Науки 46; приміщення складу орендовано у НАН «Інститут фізики НАН України», згідно типового договору оренди №о-10/12 від 01.05.12р., загальна площа орендованого приміщення 350 кв.м.

Суми ПДВ по зазначених податкових накладних включені позивачем до складу податкового кредиту за липень - листопад 2014 року.

Для підтвердження розрахунків між сторонами за вищезазначеним договором до матеріалів справи позивачем долучено належним чином завірені копії платіжних доручень: №191 від 24.09.14р. на суму 26 051, 28 грн., №923 від 05.11.14р. на суму 38 941, 39 грн.,№946 від 12.11.14р. на суму 155 338,50 грн., №945 від 12.11.14р. на суму 150 000 грн., №717 від 29.08.14р. на суму 18 825, 24 грн., від 23.07.14р.на суму 216 815, 52 грн.

Разом з тим, податковий орган дійшов висновку про безтоварність та фіктивність вказаної господарської операції, посилаючись на інформацію з Інформаційної системи «Податковий блок» та інформації, наявної в органі ДФС.

Згідно податкової інформації від 20.03.2015 року №2487/7/26-50-22-08 по ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» (код 38517354) за червень - грудень 2014 року встановлено:

На податкову адресу Товариства направлено запит від 14.01.2015 року №91/26-50-15-01- 10, станом на 20.05.2015 року відповідь не отримано.

Отримано висновок від СУ ФР ДНІ у Голосіївському р-ні м. Києва від 22.09.2014р . №819/3-2650-0 /03, згідно якого встановлено: «Опитати керівника та головного бухгалтера ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» не виявилося за можливе, оскільки останні зареєстровані на тимчасово окупованій території, а саме: Донецька обл., м. Сніжне, вул. Шевченка, 19; головний бухгалтер ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - АДРЕСА_1.

Разом з тим, відповідно до інтегрованої автоматизованої інформаційної системи ДФС України «Податковий Блок» підсистема «Реєстрація ПП» встановлено історію зміни стану платника, а саме:

З моменту реєстрації (08.01.2013 року) до 28.02.2013 року перебувало на обліку в ДШ Шевченківському р-яі ГУ ДФС у м. Києві..

З 28.02.2010 року до 27.08.2014 року в ДПІ у Оболонському р-ні ГУ ДФС у м. Києві,

З 28.08.2014 року до 28.02.2015 року в ДПІу Голосіївському р-ні ГУ ДФС у м. Києві.

З 01.03.0015 року обліковується в ДПІ у Шевченківському р-ні ГУ ДФС у м. Києві.

Крім того, до листопада 2014 року (включно) декларації з ПДВ подавалися до ДШ Шевченківському р-ні ГУ ДФС у м. Києві.

За результатами аналізу даних податкової звітності, яку ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» подало до ДШ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, встановлено:

- кількість працюючих за 4-й кв. 2014 року - 11 осіб, середня заробітна плата за 4-й к. 2014 року - 1 088,08 грн.;

- станом на 31.12.2014 року за даними КОР по особовому рахунку з єдиного соціального внеску рахується недоїмка у сумі 13 258,01 грн.;

- транспортні засоби відсутні;

- основні фонди - 400 тис. грн.

При проведенні аналізу наявної в органах ДФС інформації, аналізом діяльності суб'єкта господарювання згідно ЄРПН встановлено невідповідність придбаних та реалізованих товар з ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» підприємству ТОВ «Імпреза полісервіс», а саме:

Липень 2014р. - згідно податкових накладних зареєстрованих в ЄРПН було придбано: цукерки, печиво, зефір, послуги з розміщення рекламних матеріалів в кінотеатрах, надання послуг розміщення рекламних матеріалів, здійснення рекламної діяльності на території Терміналу -2 МА "Бориспіль, брошури А5. Реалізовано ТОВ «Імпреза полі сервіс» згідно наданих ; перевірки документів та даних ЄРПН - фарби та інші супутні складові які використовують: 11 поліграфії;

Серпень 2014р. - згідно податкових накладних зареєстрованих в ЄРПН було придбано - напої газовані - Живчик, рекламні послуги, брошури, надання послуг з розміщення рекламних матеріалів. Реалізовано ТОВ «Імпреза полісервіс» згідно наданих до перевірки документів та даних ЄРПН - фарби та інші супутні складові які використовуються в поліграфії;

Вересень 2014р. - згідно податкових накладних зареєстрованих в ЄРПН було придбано - кондитерські вироби (печиво, цукерки), олія соняшникова рафінована дезодорована. Реалізовано ТОВ «Імпреза полісервіс» згідно наданих до перевірки документів та даних ЄРПН - фарби та інші супутні складові які використовуються в поліграфії;

Жовтень 2014р. - встановити номенклатуру товару неможливо через відсутність реєстрації податкових накладних в ЄДРПН. Реалізовано ТОВ «Імпреза полі сервіс» згідно наданих до перевірки документів та даних ЄРПН - фарби та інші супутні складові які використовуються в поліграфії;

Листопад 2014р. - встановити номенклатуру товару неможливо через відсутність реєстрації податкових накладних в ЄДРПН. Реалізовано ТОВ «Імпреза полі сервіс» - згідно наданих до перевірки та даних ЄРПН - фарби та інші супутні складові які використовуються в поліграфії.

При цьому, суд звертає увагу на те, що при встановленні факту здійснення господарської операції дослідженню підлягають усі первинні документи, які належать складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Перевірці підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, зокрема: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо, можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідності строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Згідно п. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп.1.2 п.1, пп.2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи задекларовані операції, різноплановість та невідповідність куплених та реалізованих товарів, недостатність трудових ресурсів, судом встановлено, що позивачем не підтверджено реальність здійснення операцій задекларованих у податковій звітності ТОВ «Компанія Лакшері Стайл».

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 зазначено, що про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску); отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб (наприклад, експорт товару на підставну особу, яка не має відповідної реєстрації чи не веде будь-якої господарської діяльності, виключно з метою отримання документів, що підтверджують право на бюджетне відшкодування з ПДВ; "тимчасова" поставка товару (тобто з подальшим поверненням того самого товару без обґрунтованої економічної причини в наступних податкових періодах постачальнику від покупця безпосередньо або через ланцюг посередників) тим платником податку, в якого за результатами певного податкового періоду наявне від'ємне значення податкових зобов'язань із ПДВ тому учаснику, який має зобов'язання до сплати в бюджет тощо); результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 06 травня 2011 року (02 червня 2011 року) № 742/11/13-11, з метою встановлення реальності вчинення господарських операцій необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі № 21-421а11.

Згідно з п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

З аналізу викладених положень вбачається, обов'язковою умовою включення суми ПДВ до складу податкового кредиту є наявність податкових накладних, належним чином зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У листі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року (06 травня 2011 року) №742/11/13-11 зазначено, що наявність укладеного між учасниками господарської операції договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.

Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум ПДВ є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Отже, витрати, для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 07 лютого 2012 року № 21-425во10, наявність у позивача податкових накладних, виданих контрагентом, за умови встановлення судом факту нездійснення самої господарської операції, не є підставою для віднесення зазначених у цих накладних сум до податкового кредиту.

Таким чином, платник має право сформувати податковий кредит тільки на підставі тих податкових накладних, які виписано у разі фактичного здійснення господарської операції.

Однак, у ході судового розгляду справи, позивачем не надано документального підтвердження фактичного здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Компанія Лакшері Стайл».

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так, документи, які надані представником позивача суду на підтвердження реальності господарських операцій, здійснених між позивачем та його контрагентом, не є достатніми доказами фактичного їх здійснення.

Зважаючи на вищевикладене, в межах судового розгляду справи підтверджено заниження позивачем у перевіряємому періоді суми ПДВ у розмірі 358 972,00 грн. та заниження податку на прибуток на суму 323 075,00 грн., що свідчить про правомірність податкових повідомленнь-рішеннь від 18.09.15р. № та № та відсутність правових підстав для їх скасування.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цілому.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпреза Полісервіс» відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур