Справа № 812/1706/15
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1706/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ковальової Т.І.,

судді - Чиркіна С.М.,

судді - Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання - Бутенко К.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника першого відповідача - Прокуратури Луганської області - Позднякової Л.А.,

представника другого відповідача - Генеральної прокуратури України - Позднякової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Прокуратури Луганської області, Генеральної прокуратури України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 до Прокуратури Луганської області про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 року прийнято уточнену позовну заяву, відповідно до якої у якості другого відповідача зазначено Генеральну прокуратуру України та збільшено позовні вимоги.

Остаточно позивач уточнив позовні вимоги 19.09.2016 (вх. № 16336) відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, в обґрунтування яких зазначено наступне.

З липня 2004 року по 28.10.2015 позивач працював в органах прокуратури Луганської області на різних посадах, з 27.03.2012 по 28.10.2015 займав посаду заступника прокурора м. Сєвєродонецька Луганської області.

29.12.2014 в порядку заохочення Генеральним прокурором України позивачу присвоєно класний чин «радник юстиції».

28.10.2015 позивача ознайомлено з наказом 1386к від 28.10.2015 про його звільнення з органів прокуратури Луганської області за п. 5, п. 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», ч. 1 ст. 8, п. 5 ст. 9, ст. ст. 10, 11 Дисциплінарного статуту України (за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і викликають сумніви у його об'єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури).

02.02.2016 у приміщенні Луганського окружного адміністративного суду під час судового розгляду справи, він ознайомився з наказом № 38 дк від 30.10.2015 про зміну наказу прокурора Луганської області від 28.10.2015 № 1386к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» про зміну п. 1 наказу прокурора Луганської області № 1386к від 28.10.2015 про звільнення із займаної посади та органів прокуратури з позбавленням позивача класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 29.12.2014 № 1761к.

В обгрунтування наказу № 38 дк від 30.10.2015 та наказу № 1386к від 28.10.2015 вказано, що діючи усупереч інтересам служби, позивач нібито упродовж липня-жовтня поточного року, вступив у позаслужбові стосунки корисливого характеру із суддею ОСОБА_20 та адвокатом ОСОБА_5 та отримав від останнього грошові кошти за сприяння у винесені щодо підсудних за ст. 307 КК України вироків, не пов'язаних з позбавленням волі.

Однак, будь-які конкретні факти отримання грошових коштів від адвоката ОСОБА_5 в наказі відсутні. Наказ не містить жодної інформації щодо кількості грошових коштів, не зазначені дата вчинення вказаних дій, обставини за яких виявлено факт отримання грошових коштів, і головне - відсутнє посилання на докази, що беззаперечно підтверджують факт скоєння нібито незаконних дій, протиправність дій позивача та наявність вини.

Будь-яке рішення суду за вказаним фактом відсутнє, фактичні обставини судом не встановлені.

Позивач зазначає, що він жодним чином не порушував вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, не вчиняв дій що порочать звання прокурора і викликають сумніви у його об'єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури, за час роботи в органах прокуратури сумлінно виконував свої службові обов'язки, неодноразово заохочувався як прокурором області, так і Генеральним прокурором України.

З 15.12.2015 посада заступника прокурора м. Сєвєродонецька ліквідована, призначення на рівнозначну цій посаді відбувається на конкурсній основі, відповідно до рейтингового списку Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, на думку позивача, він має право займати посаду прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області.

Оскільки станом на теперішній час строк вимушеного прогулу збільшився, позивач вважає за необхідне заявити вимоги про зобов'язання відповідача 1 сплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 29 жовтня 2015 року по 27 вересня 2016 року, який обчислюється відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995, виходячи з виплат за останні 2 місяці роботи, що передують випадку, з яким пов'язана відповідна виплата.

Позивач вважає, що оскільки його звільнено у жовтні 2015 року, то попередніми двома місяцями є серпень та вересень 2015 року.

Заробітна плата за вказані місяці згідно довідки прокуратури Луганської області (вих. № 18-541 від 29.10.2015 року) становить: за серпень 2015 року - 16 252, 16 грн. (кількість відпрацьованих днів у місяці - 20), за вересень 2015 року - 7 189,65 грн. (кількість відпрацьованих днів у місяці - 22).

Середньоденний заробіток становить: 16 252, 16 грн. + 7 189, 65 грн. (20 + 22) = 558, 13 грн.

Так, кількість робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком становить: жовтень 2015 року - 2 дні; листопад 2015 року - 21 день; грудень 2015 року - 23 дні; січень 2016 року - 19 днів; лютий 2016 року - 21 день; березень 2016 року - 22 дні; квітень 2016 року - 21 день; травень 2016 року - 19 днів; червень 2016 року - 19 днів; липень 2016 року - 22 дні; серпень 2016 року - 22 дні; вересень 2016 року - 19 днів. Загалом: 230 днів. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу дорівнює 558, 13 грн. х 230 днів = 128 369, 90 грн.

На підставі вищенаведеного, позивач просить суд:

визнати незаконним та скасувати наказ прокурора Луганської області № 1386к від 28.10.2015, в частині звільнення ОСОБА_4, з органів прокуратури;

зобов'язати прокурора Луганської області або особу, яка виконує його обов'язки, видати наказ про прийняття ОСОБА_4, на посаду прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

стягнути з прокуратури Луганської області на користь ОСОБА_4 середньомісячний заробіток з 29.10.2015 року до дня поновлення на роботі, який станом на 27.09.2016 (включно) складає 128 369,90 грн.;

визнати незаконним та скасувати наказ Генерального прокурора України № 38дк від 30.10.2015, в частині звільнення ОСОБА_4, з органів прокуратури з позбавленням класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 29.12.2014.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеному в адміністративному позові та заяві про збільшення позовних вимог від 19.09.2016. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, зазначивши, що 23 жовтня 2015 року слідчим відділом військової прокуратури сил АТО затримано в порядку ст.208 КПК України заступника прокурора м. Сєвєродонецька Луганської області ОСОБА_4 за фактом вимагання та отримання ним неправомірної вигоди.

25.10.2015 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Вказана подія набула негативного суспільного резонансу та завдала шкоду авторитету органів прокуратури Луганської області та в цілому органів прокуратури України.

ОСОБА_6 порушив Присягу працівника прокуратури в частині зобов'язання неухильно додержуватися законів України, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури.

Крім того, своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги статей 16, 18, 23 Кодексу професійної етики та поведінки працівника прокуратури.

Зокрема, після надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди він не вжив заходів, передбачених Законом України «Про правила етичної поведінки» та Законом України «Про запобігання корупції», а саме: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію, залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників, письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або прокурора Луганської області, спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції, використав своє службове становище в особистих інтересах та неправомірно впливав на здійснення правосуддя шляхом спілкування з суддею поза офіційною процедурою взаємовідносин у рамках кримінального провадження.

З метою з'ясування обставин скоєння ОСОБА_6 дисциплінарного проступку, причин та умов, які цьому сприяли, відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту було призначено службову перевірку.

Наказом прокурора Луганської області від 23 жовтня 2015 року №1329к призначено службове розслідування (перевірка) за фактом вчинення заступником прокурора м. Сєвєродонецька Луганської області ОСОБА_4 дій, які дискредитують його як представника прокуратури, викликають сумніви у його об'єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури.

Наказом прокурора Луганської області від 23 жовтня 2015 року №1330к ОСОБА_6 відсторонено від виконання службових обов'язків.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що ОСОБА_6 скоїв проступок, який порочить його як працівника прокуратури і є несумісним з подальшим перебуванням в органах прокуратури, у зв'язку з чим підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

28 жовтня 2015 року складено висновок, який 28 жовтня 2015 року затверджений прокурором Луганської області. Під час проведення службового розслідування ОСОБА_6 відмовився надати пояснення щодо обставин скоєння їм дисциплінарного проступку.

З висновком комісії 28 жовтня 2015 року під особистий підпис ознайомлено заступника прокурора м. Сєвєродонецька Луганської області ОСОБА_6

На підставі матеріалів службового розслідування (перевірки) наказом прокурора Луганської області від 28 жовтня 2015 року №1386к ОСОБА_6 звільнено з займаної посади та із органів прокуратури в дисциплінарному порядку.

Набрання обвинувального вироку законної сили є підставою для звільнення прокурора з посади відповідно до пункту 5 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», а позивача звільнено з органів прокуратури з позбавленням класного чину, у порядку, передбаченому Дисциплінарним статутом прокуратури України та на підставі пунктів 5 та 6 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру».

13.05.2016 позивач особисто звернувся до відділу роботи з кадрами прокуратури Луганської області, про що свідчить його особистий підпис в журналі видачі трудових книжок працівників органів прокуратури Луганської області.

Також, представником відповідачів було надано письмові заперечення проти адміністративного позову 02.02.2016, 17.03.2016, 26.07.2016 (том І а.с.30-38, 122-126, том ІІ а.с.19-25).

Представник відповідачів у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів та оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини другої статті 17 КАС України).

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1 (том І а.с.20). З 22.03.2013 по 28.10.2015, відповідно до наказу прокурора Луганської області № 396-к від 22.03.2013 обіймав посаду заступника прокурора м. Сєвєродонецька Луганської області (том І а.с.20, 41, 44-46).

Протягом січня - жовтня 2015 року позивачу нараховано та виплачено заробітну плату у сумі 124943,03 грн., зокрема за жовтень 2015 року позивачу нараховано заробітну плату у сумі 23662,28 грн. Середньоденна заробітна плата позивача становить 455,76 грн. (том І а.с.87,100,101,154).

29.12.2014 в порядку заохочення Генеральним прокурором України позивачу присвоєно класний чин «радник юстиції» (том І а.с.42).

11 лютого 2011 року позивач прийняв присягу працівника прокуратури, відповідно до якої вступаючи на службу в прокуратуру присягав: неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов'язань України; сумлінним виконанням своїх службових обов'язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов'язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури; усвідомлюючи, що порушення присяги несумісне з подальшим перебуванням в органах прокуратури (том І а.с.39).

08 січня 2013 року позивача ознайомлено з положеннями Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які позивач зобов'язувався додержуватися при виконанні своїх службових обов'язків та поза службою (том І а.с.40).

Наказом Генерального прокурора України № 84м від 23.09.2015 на виконання вимог ст.ст. 7,12 та п.1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 14.10.2014 № 1697-//ІІ «Про прокуратуру», керуючись ст. ст. 9,14 та підпунктом 6 пункту 5-1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» вказаного Закону, а також Переліком і територіальною юрисдикцією місцевих та військових прокуратур, визначених у Додатку до цього Закону, - внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Луганської області (том І а.с.48-53,231-236).

Прокуратура Луганської області зареєстрована в якості юридичної особи, (том ІІ а.с.243-247).

Наказом Генерального прокурора України № 98 від 20.07.2015 затверджено Порядок проведення тестування та чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад у місцевих прокуратурах, перелік питань для проведення тестування на знання законодавчої бази (том І а.с.213-230).

09.12.2015 на адресу відповідача Харківською конкурсною комісією надіслано рекомендації стосовно трьох кандидатів (ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_21.), які претендують на посаду заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області (том І а.с.240-242).

Позивач пройшов три етапи з чотирирівневого конкурсу. У рейтинговому списку (додаток 2 до Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури) вих.№ 11-19896 від 11.12.2015 позивач займав 17 місце, на посади першого заступника, заступників - 6 місце (том І а.с.269-279, том ІІ а.с.5-8).

Наказом Генерального прокурора України № 36м від 12.04.2016, зокрема, скорочено у штатному розписі прокуратури Луганської області 25 одиниць та зараховано їх до резерву Генеральної прокуратури України з відповідним фондом заробітної плати (том І а.с.237-239).

30.09.2015 позивача попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у зв'язку з ліквідацією органу прокуратури у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14.12.2015 (том І а.с.55).

На підставі наказу прокурора Луганської області від 23.10.2015 № 1329к про призначення службового розслідування за фактом вимагання та о тримання неправомірної вигоди заступником прокурора м. Сєвєродонецька Луганської області ОСОБА_4 прокурором Луганської області винесено наказ № 1330к від 23.10.2015, яким позивача тимчасово відсторонено від виконання службових обов'язків (том І а.с.47, 127,128,129).

Наказом прокурора Луганської області № 1385к від 28.10.2015 внесено зміни до п.2 наказу прокурора Луганської області від 23.10.2015 № 1329к стосовно складу комісії щодо проведення службового розслідування (перевірки) за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди заступником прокурора м.Сєвєродонецька Луганської області ОСОБА_4 (том І а.с.130).

28.10.2016 за результатами службового розслідування (перевірки) за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди заступником прокурора м.Сєвєродонецька Луганської області ОСОБА_4 складено висновок, відповідно до якого комісія вважає, що за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора, дискредитують його як працівника прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, радник юстиції ОСОБА_4 підлягає звільненню з органів прокуратури та з посади заступника прокурора м.Сєвєродонецька Луганської області на підставі ч.1 ст.8, п.6 ст.9, ст.11 Дисциплінарного статуту прокуратури України; вважає клопотати перед генеральним прокурором України про позбавлення ОСОБА_4 класного чину «радник юстиції». З вказаним висновком позивач ознайомлений 28.10.2015 (том І а.с.161).

Під час проведення службового розслідування встановлено, що своїми діями та поведінкою ОСОБА_6 грубо порушив норми службової та трудової дисципліни, вимоги Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, тобто скоїв ганебний вчинок, який порочить його як працівника прокуратури і є несумісним з подальшим перебуванням в органах прокуратури, у зв'язку з чим підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення(т.1 а.с.159)

Висновком службового розслідування зазначено, що з розслідування кримінального провадження встановлено : продовж березня-липня 2015 року слідчим відділом Сєвєродонецького MB ГУМВС України в Луганській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000692 розпочатому 12.03.2015 за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_1 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснювала прокурор прокуратури м. Сєвєродонецька Луганської області ОСОБА_12

У зв'язку із призовом на військову службу на особливий період під час мобілізації прокурора міста Сєвєродонецька ОСОБА_13 з 27 березня 2015 року до 17 серпня 2015 року ОСОБА_6 виконував обов'язки прокурора вказаного міста та здійснював безпосередній контроль за якістю процесуального керівництва, у тому числі у кримінальному провадженні №0000692 на стадіях досудового розслідування та судового розгляду. (т.1 а.с.156)

Опитана в ході службового розслідування (перевірки) прокурор прокуратури м. Сєвєродонецька ОСОБА_12 пояснила, що у період з по 20.07.2015 вона здійснювало процесуальне керівництво у справі за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

22.10.2015 заступник прокурора м.Сєвєродонецька ОСОБА_6, знаючи матеріали справи, у бесіді, висловив думку про застосування до ОСОБА_11 та ОСОБА_1 покарання, не пов'язаного з позбавленням волі останніх.(т. 1 а.с.158).

Позивач мав позаслужбові стосунки з суддею ОСОБА_20 поза офіційною процедурою взаємовідносин у рамках кримінального провадження, що підтверджується поясненнями опитаного під час проведення службового розслідування співробітника СБУ в Луганській області (том І а.с.143).

27.10.2016 позивач відмовився від надання пояснень (том І а.с.54).

23.10.2015 за № 11-3375 вих.-15 прокуратурою Луганської області на ім'я генерального прокурора України ОСОБА_14 складено спецповідомлення щодо викриття злочинної корупційної діяльності групи осіб до складу якої увійшли суддя Сєвєродонецького міського суду ОСОБА_20, адвокат ОСОБА_15 та заступник прокурора м.Сєвєродонецька Луганської області ОСОБА_4 (том І а.с.131).

Наказом Прокуратури Луганської області №1386к від 28.10.2015 позивача звільнено із займаної посади та з органів прокуратури Луганської області за п. 5, п. 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», ч. 1 ст. 8, п. 5 ст. 9, ст. ст. 10, 11 Дисциплінарного статуту України (за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і викликають сумніви у його об'єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури), з яким позивача ознайомлено 28.10.2015. Згідно зазначеного наказу підставою для звільнення ОСОБА_4 з органів прокуратури визначено, що своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги ст..ст. 16,18, 23 Кодексу професійної етики та поведінки працівника прокуратури. Зокрема, після надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди він не вжив заходів, передбачених Законом України «Про правила етичної поведінки», використав своє службове становище в особистих інтересах та неправомірно впливав на здійснення правосуддя шляхом спілкування з суддею поза офіційною процедурою взаємовідносин у рамках кримінального провадження (том І а.с.6-8,56,58,59).

Наказом Генеральної прокуратури України № 38дк від 30.10.2015 змінено п.1 наказу прокурора Луганської області від 28.10.2015 № 1386к, за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і викликають сумніви у його об'єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури заступника прокурора м.Сєвєродонецька Луганської області радника юстиції ОСОБА_4 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури, з позбавленням його класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 29.12.2014 № 1761к (том І а.с.70,71).

Відповідачем надано докази, що ним вживались заходи щодо повідомлення позивача про Наказ Генеральної прокуратури України № 38дк від 30.10.2015, при цьому доказів отримання вказаного наказу позивачем, - відповідачем не надано (том І а.с.69,72-74).

02.02.2016 у приміщенні Луганського окружного адміністративного суду позивача ознайомлено з наказом № 38 дк від 30.10.2015 про зміну наказу прокурора Луганської області від 28.10.2015 року № 1386к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» про зміну п. 1 наказу прокурора Луганської області № 1386к від 28.10.2015 року про звільнення із займаної посади та органів прокуратури з позбавленням позивача класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 29.12.2014 № 1761к.

13.05.2016 позивачем отримано трудову книжку (том ІІ а.с.26).

13.11.2015 позивачем подано декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік (том І а.с.60-68).

Вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 27.07.2016 у справі № 409/1465/16-к, який 31.08.2016 набрав законної сили, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену в приміщенні Сєвєродонецького міського суду Луганської області м.Сєвєродонецьк Луганської області 15.03.2016 між начальником другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_16 та обвинуваченим ОСОБА_5

ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, та призначено йому покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, у вигляді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 25500,00 грн. (том ІІ а.с.59-66)

Вказаним вироком та апеляційною скаргою ОСОБА_4 підтверджується спілкування позивача з особами поза офіційною процедурою взаємовідносин в рамках кримінального провадження, тобто позаслужбові відносини, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури. (т.2 а.с.42-49).

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статей 3 та 4 Закону України «Про прокуратуру» повноваження прокурорів, організація, засади та порядок діяльності прокуратури визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами.

Частиною 3 статті 48 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України встановлено, що працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 4 статті 19 Закону України «Про прокуратуру», прокурор зобов'язаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом. Також, прокурор зобов'язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Правила прокурорської етики визначені Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури, схваленим всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28.11.2012 та затвердженим наказом Генерального прокурора України 28.11.2012 № 123.

Розділом III зазначеного Кодексу встановлено основні вимоги до позаслужбової поведінки працівника прокуратури. Відповідно до частин 1 та 3 статті 18 цього Кодексу працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб, працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Відповідно до статті 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Відповідно до пункту 5 статті 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України одним із видів дисциплінарного стягнення є звільнення, а пунктом 6 вказаної норми передбачено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з позбавленням класного чину.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Частиною 1 статті 12 Дисциплінарного статуту прокуратури України встановлено, що дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку, не враховуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку. Строк проведення службової перевірки не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до частини 5 статті 12 Дисциплінарного статуту прокуратури України, у разі вчинення працівником діяння, не сумісного з перебуванням на роботі в органах прокуратури, його звільнення проводиться незалежно від часу вчинення проступку.

Пунктом 5 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, зокрема за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про прокуратуру» на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора України); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Відповідно до матеріалів справи підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення із займаної посади, стали матеріали службового розслідування, яким встановлено, що позивач з використанням свого службового становища, вступив у позаслужбові стосунки з суддею та адвокатом з метою отримання незаконної винагороди.

Службове розслідування проведено відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 24.09.2014 року № 104 (далі - Інструкція № 104).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 104 службове розслідування (перевірка) - це комплекс заходів, які проводяться у випадках скоєння працівниками прокуратури ганебних вчинків - кримінальних, корупційних правопорушень, керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння або відмови від проходження огляду з метою виявлення стану сп'яніння, порушення Присяги працівника прокуратури, а також за фактами порушень виконавської та трудової дисципліни, неправомірного втручання у службову діяльність працівників прокуратури, передбачених цією Інструкцією.

Метою службових розслідувань (перевірок) є швидке, всебічне, повне та неупереджене з'ясування обставин, за яких скоєно ганебні вчинки, допущено неправомірне втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягання на їх життя, здоров'я та майно, виявлення причини і умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження правопорушень серед особового складу. (пункт 1.3. Інструкції № 104)

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 104 службові розслідування (перевірки) проводяться незалежно від проведення стосовно працівників прокуратури досудового розслідування у кримінальних провадженнях, здійснення проваджень у справах про адміністративні правопорушення.

Підставами для проведення службового розслідування (перевірки) є: невиконання або неналежне виконання працівниками прокуратури своїх службових обов'язків що призвело до порушення законних прав і свобод громадян та інтересів держави; інші грубі порушення закону, трудової та виконавської дисципліни, Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури шкодять авторитету органів прокуратури; доручення Генерального прокурора України, його заступників про проведення службового розслідування (перевірки). (пп. пп. 2.1.11, 2.1.12, 2.1.13 п. 2 Інструкції № 104)

Відповідно до пункту 3.4 Інструкції № 104 про призначення службового розслідування (перевірки) уповноваженим керівником органів прокуратури видається розпорядження, у якому визначається склад комісії (голова та члени), підстава, мета та строки його проведення, прізвище, ім'я, по батькові особи щодо якої проводиться розслідування, та її посада.

Службове розслідування (перевірка) проводиться в строк не більше одного місяця з дня його призначення (пункт 3.5 Інструкції № 104).

Відповідно до пункту 4.2 Інструкції № 104 у випадках, не передбачених п. 4.1 цієї Інструкції, службові розслідування (перевірки) в центральному апараті проводяться за вказівкою першого заступника Генерального прокурора України, заступників Генерального прокурора України працівниками відповідних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України, а в прокуратурах обласного рівня - працівниками структурних підрозділів апарату за рішенням їх перших керівників.

У проведенні службових розслідувань (перевірок) можуть брати участь працівники цього управління.

Підпунктом 6.2.12 Інструкції № 104 передбачено, що не пізніше наступного робочого дня після затвердження керівником висновку службового розслідування (перевірки) голова та члени комісії зобов'язані повідомити про його завершення особу, стосовно якої воно проведено, про що зробити відповідну відмітку.

З висновком службового розслідування ОСОБА_4 ознайомлений 28.10.2015, про що свідчить його особистий підпис на висновку та підтверджено позивачем у судовому засіданні (т. І а.с. 155).

Судом під час розгляду даної справи не встановлено порушень прокуратурою Луганської області вимог Закону України «Про прокуратуру» та Інструкції № 104 при призначенні та проведенні службового розслідування щодо факту порушення присяги ОСОБА_4

Зважаючи на встановлені обставини справи суд приходить до висновку про правомірність дій посадових осіб прокуратури при складанні та затвердженні висновку службового розслідування від 28.10.2015 та доведеності обставин щодо вчинення ОСОБА_4 проступку, який порочить його як працівника прокуратури.

Доводи позивача про протиправність його звільнення, через недоведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення та з огляду на те, що звільнення можливе лише за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, є безпідставними, оскільки відсутність кримінальної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням до позивача дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які дискредитують звання працівника прокуратури. Набрання обвинувального вироку законної сили є підставою для звільнення прокурора з посади відповідно до пункту 5 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», а позивача звільнено з органів прокуратури з позбавленням класного чину, у порядку, передбаченому Дисциплінарним статутом прокуратури України та на підставі пунктів 5 та 6 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру»,

Відповідно до правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року у справі № 21-403а12, аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Аналогічна правова позиція викладена також в Постановах Верховного Суду України від 4 червня 2013 року № 21-167а13 та від 9 липня 2013 року № 21-217а13.

Відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру», Дисциплінарного статуту прокуратури України, особливість дисциплінарної відповідальності працівників прокуратури полягає і в тому, що вона настає не тільки за порушення допущенні під час проходження служби, а й за допущені проступки, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Суд зазначає, що ОСОБА_4 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури Луганської області наказом прокуратури Луганської області № 1386к від 28.10.2015 за п. 5, п. 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», ч. 1 ст. 8, п. 5 ст. 9, ст. ст. 10, 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України (за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і викликають сумніви у його об'єктивності та неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури).

Висновком службового розслідування підтверджено, що своїми діями ОСОБА_4 порушив Присягу працівника прокуратури, вимоги Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, скоїв проступок, який порочить його як працівника прокуратури і є несумісним з подальшим перебуванням в органах прокуратури.

Враховуючи викладене, підстави звільнення позивача відображені у вказаному наказі, характер накладеного дисциплінарного стягнення, відповідають ступеню вини та характеру вчиненого позивачем проступку, отже правові підстави для задоволення позову відсутні.

Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування наказу Генерального прокурора України № 38дк від 30.10.2015, в частині звільнення ОСОБА_4, з органів прокуратури з позбавленням класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 29.12.2014, оскільки вказаним наказом внесено зміни до наказу прокуратури Луганської області № 1386к від 28.10.2015 в частині позбавлення позивача класного чину та зазначений наказ винесено в межах повноважень Генерального прокурора України, встановлених ст. 10 Дисциплінарного статуту прокуратури України.

Доводи позивача про те, що він під час проходження служби в органах прокуратури успішно пройшов три рівні тестування та отримав право на зайняття посади прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури, судом до уваги не приймаються, оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про правомірність звільнення позивач оскаржуваними наказами.

Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 94 КАС України судом не віршується у зв'язку з їх відсутністю.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Прокуратури Луганської області, Генеральної прокуратури України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 29 вересня 2016 року.

Головуючий суддя Т.І. Ковальова
Суддя Суддя С.М. Чиркін Т.В. Смішлива