Справа № 815/3607/16
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3607/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.;

представника позивача ОСОБА_1 за ордером,

представники відповідачів не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Національної поліції України в Одеській області, Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовомВолкова ОСОБА_4 до ОСОБА_3 управління Національної поліції України в Одеській області, Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській областів якомупозивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_3 Управління Національної поліції в Одеській області від 25.05.2016 року за № 1437 в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 з посади інспектора Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції ОСОБА_3 Управління Національної поліції в Одеській області;

- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 на раніше займаній посаді Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції ОСОБА_3 Управління Національної поліції в Одеській області;

- стягнути з Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції ОСОБА_3 Управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_2 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день фактичного поновлення на посаді, але не більш ніж за один рік.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Оскаржуваним наказом від 25.05.2016 року № 1437 позивач звільнений зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» за грубе порушення п.1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.п.18.1, 2.9, 12.1 Правил дорожнього руху, що виразилося у особистій недисциплінованості, грубому порушені Правил дорожнього руху, керуванні 08.04.2016 року автомобілем в стані алкогольного спяніння та скоєнні при цьому ДТП, нещирості під час проведення службового розслідування та відмови від надання пояснень під час проведення службового розслідування та відповідно до ст.2.13 п.8 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Позивач зазначив, що по факту зазначеному в оскаржуваному наказі, службове розслідування не проводилося та пояснення у позивача не відбиралися, що є грубим порушенням Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Відповідно до оскаржуваного наказу, позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності за фактом ДТП, відомості щодо якого внесені в ЄРДР № 0000008.Позивач не визнає себе винним у скоєнні ДТП при зазначених в оскаржуваному наказі обставинах та вина останнього нічим не підтверджена, окрім як припущеннями висловленими в оскаржуваному наказі.

На думку позивача, що в оскаржуваному наказі зроблений передчасний висновок (який можливо розглядати лише як припущення) щодо винуватості позивача та відповідно застосоване дисциплінарне стягнення. Тобто стягнення застосовано без належних та допустимих доказів винуватості позивача у вчиненні проступку.

Позивач вважає, що оскаржуваний наказ є протиправним та таким, що винесений без дотримання вимог п.п.1,3 ч.3 ст.2 КАС України за відсутності і діях позивача складу дисциплінарного проступку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити посилаючись на обставини зазначені в адміністративному позові (а.с.3-7).

Представники відповідачів у судове засідання не зявилися про день час та місце слухання справи повідомлялися належним чином та завчасно.

26.09.2016 року через канцелярію суду від представника відповідача ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області надійшли заперечення на адміністративний позов в яких він просив у задоволенні позову відмовити (а.с.97-99).

В обґрунтування письмових заперечень представник відповідача зазначив, що позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані нормами права та письмовими доказами, оскільки в позові не викладено фактичних, конкретних та обєктивних обставин в обґрунтування порушень його прав оспорюваним наказом відповідача та своїх вимог, позивач не надав суду необхідних належних допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить дозадоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.02. 2010 року позивач прийнятий в органи МВС України.

06.11.2015 року позивач звільнений з органів МВС України та 07.11.2015 року прийнятий на службу в органи Національної поліції на посаду інспектора Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області.

Наказом № 551о/с від 23.06.2016 року старший лейтенант поліції ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнений зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст. 77 (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с.131).

Підстава прийняття оскаржуваного наказу подання начальника Ізмаїльського відділу поліції ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області від 14.06.2016 року та наказ ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області від 25.05.2016 року № 1437 (а.с.8-10).

Відповідно до тексту наказу підставою звільнення стало грубе порушення службової дисципліни, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого законом України від 22 лютого 2006 року №346-IV, п.п.18.1, 2.9, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001р. №1306, що виразилося у особистій недисциплінованості, грубому порушенні Правил дорожнього руху, керуванні автомобілем в стані алкогольного спяніння та скоєнні при цьому дорожньо-транспортної пригоди , нещирості під час проведення службового розслідування та відмови від надання пояснень під час проведення службового розслідування, відповідно до статей 2, 13, п.8 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.6, ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області від 08.04.2016 року №730 призначено службове розслідування за фактом дорожньо транспортної пригоди за участі ОСОБА_2 (а.с.120).

За результатами службового розслідування за фактом грубого порушення Правил дорожнього руху,затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001р. №1306прийнятий висновок (а.с.122-126).

Відповідно до частини 2 даного Висновку : «За порушення транспортної дисципліни, вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пунктів 1,2,3 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»., наказів і вказівок МВС України, Правил дорожнього руху, старший лейтенант поліції ОСОБА_2 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції».

В тексті службового розслідування зазначено, що 08.04.2016 року позивач перебуваючи поза службою рухаючись на автомобілі ВАЗ 21063 по вулиці Г. Трайкова у м. Болград на перехресті з вулицею Інзовською намагався здійснити поворот наліво. В цей час по вул. Інзовській рухався мотоцикл ІЖ Юпітер 5 під керуванням ОСОБА_5, з пасажиром ОСОБА_6 , де під час розїзду на вказаному перехресті водій мотоцикла здійснив зіткнення з лівим переднім бампером автомобіля «ВАЗ - 21063» , внаслідок чого втратив керування, виїхав за межі перехрестя та перекинувся на узбіччя. Внаслідок ДТП водій мотоциклу отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому в ділянці колінного суглобу, забитої рани в ділянці чола та пасажир мотоциклу отримав струс головного мозку, відкриту черепно мозкову травму, перелом ключиці зліва, ОСОБА_2 тілесних ушкоджень не отримав.

Згідно з висновком медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння Болградської центральної районної лікарні від 08.04.2016 року № 24 встановлено , що старший лейтенант поліції ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння 0,68 проміле (а.с.109).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі правові норми.

Відповідно до п1., ч.1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з ч.1 та 2 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з п.14 ч.1 ст.22 Закону України «Про Національну поліцію» керівник поліції приймає у визначеному порядку рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції , а служба в поліції припиняється) у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни, обовязки поліцейських стосовно їх дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі Дисциплінарний статут).

Згідно з ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складуКонституції законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів. Службова дисципліна в органах поліції досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Стаття 7 Дисциплінарного статуту встановлює, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до п.8 ст. 12 Дисциплінарного статуту на поліцейського за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з поліції, яке як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу

Згідно з вимогами ч. 1,4,5,10 ст.14 Дисциплінарного статуту з метою зясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладанням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладанню дисциплінарного стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо.

Суд погоджується з висновком відповідача в наказі, що оскаржується, про грубе порушення позивачем правил службової дисципліни, встановлених в статті 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України». Зокрема, в даній статті зазначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час.

В матеріалах справи міститься направлення прокурора Ізмаїльської прокуратури №14 у лабораторію у Болградську ЦРЛ для дослідження 08.04.2016р. на алкоголь ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного спяніння, що знижує увагу та швидкість реакції (а.с.50).

Відповідно до висновку ЦРЛ в присутності уповноваженої особи Державтоінспекції встановлено, що ОСОБА_7 перебуває у стані алкогольного спяніння , дата і година огляду - 08.04.2016р. ; 04:45 (а.с.49).

Той факт, на думку суду, що в ніч, коли було скоєне ДТП, під час направлення прокурором його для дослідження на наявність алкогольного спяніння та проходження дослідження в присутності уповноваженої особи Державтоінспекції позивач перебував у стані алкогольного спяніння, свідчить про недисциплінованість позивача та про те, що його поведінка не відповідає високій свідомості та є негідною для звання старшого лейтенанта поліції.

При цьому суд зазначає, що постанова старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури Одеської області про закриття кримінального провадження за відсутності ознак у діях ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.286 КК України (а.с.84) не є беззаперечним доказом про дотримання позивачем правил службової дисципліни. В даному випадку суд надає перевагу, зазначеному вище, медичному висновку лабораторного дослідження, відповідно до якого встановлено, що в ніч, коли сталося ДТП позивач був в стані алкогольного спяніння, дослідження було зроблене за направленням прокурора Ізмаїльської прокуратури ОСОБА_8, позивач був доставлений на дослідження уповноваженою особою ( посвідчення №041738) та проходило в присутності уповноваженої особи Державтоінспекції. Представник позивача не заперечував проти даного факту.

Таким чином, суд встановив, що з боку дій відповідача мало місце грубе порушення службової Дисципліни, ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внцтрішніх прав України» та відповідно п.1 ч.1 статті 18 Закону України « Про Національну поліцію України».

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд дійшов до висновку, що позивач не довів ті обставини, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог, а тому адміністративний позов не належить до задоволення.

Згідно з ч.3. ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Згідно з ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Оскільки суд по справі свідків не залучав та не призначав проведення судових експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 86, 94,128, 159-164 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складений 03 жовтня 2016 року

Суддя О.Я. Бойко

У задоволенні адміністративного позову відмовити

03 жовтня 2016 року.