Справа № 813/2801/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року № 813/2801/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В.,

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Паїк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування частково наказу, визнання протиправними дій -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 28.03.2016 № 228 в частині п. 1.12, що стосується встановлення ОСОБА_1 - завідувачу сектору організації оперативно-розшукової діяльності посадового окладу в розмірі 1507 грн;

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області щодо проведення позивачу перерахунку посадових окладів та заробітної плати, які мали місце після видачі наказу від 28.03.2016 № 228, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі у позивача перед відповідачем у розмірі 12403,27 грн.

- зобов'язати відповідача відкликати грошовий атестат від 05.04.2016 № 11 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області;

- зобов'язати відповідача повідомити Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про дійсність грошового атестату від 11.01.2016 № 02, виданого ОСОБА_1;

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що внаслідок прийняття Головним управлінням ДФС у Львівській області наказу від 28.03.2016 № 228 було зменшено посадові оклади по відношенню до розміру посадових окладів, які були встановлені в грудні 2015 року, на момент звільнення ОСОБА_1 з податкової міліції та на момент видачі грошового атестату, який було подано до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Стверджує, що в результаті зменшення посадових окладів на підставі наказу від 28.03.2016 № 228, відповідачем вчинено дії по проведенню відповідного перерахунку заробітної плати, внаслідок чого у позивача виникла заборгованість по заробітній платі перед відповідачем у розмірі 12403,27 грн. Вважає такі дії відповідача неправомірними, та такими, що суперечать нормам КЗпП України, Закону України «Про оплату праці».

У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові, просили суд адміністративний позов задовольнити.

Відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що на виконання постанов КМУ від 11.02.2016 № 77 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», наказу ДФС України від 12.03.2016 № 209 «Про внесення змін до наказу ДФС від 21.02.2015 № 989», видано наказ ГУ ДФС у Львівській області від 25.03.2016 № 283 від «Про введення в дію переліків змін №7, №1 до штатних розписів ГУ ДФС у Львівській області" та наказ ГУ ДФС у Львівській області від 28.03.2016№ 288 «Про встановлення посадових окладів працівникам ГУ ДФС у Львівській області», згідно яких здійснено перерахунок посадових окладів з 01.12.2015. Стверджує, що перерахунки було здійснено працівникам, які станом на березень 2016 року були звільнені з подальшим виходом на пенсію у грудні 2015 року, в результаті даного перерахунку у позивача виникла заборгованість по заробітній платі у розмірі 12403,27 грн. у зв'язку із зміною грошового забезпечення видано новий грошовий атестат від 05.04.2016 № 11 на зміну грошового атестату від 11.01.2016 № 02, який скеровано в ГУ ПФУ у Львівській області для здійснення перерахунку пенсії.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила із підстав, викладених у письмових запереченнях та просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу начальника ГУ ДФС у Львівській області від 30.12.2015 № 420-о

підполковника міліції ОСОБА_1 (Т-806014), завідувача сектору організації оперативно-розшукової діяльності оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил України із постановкою на військовий облік за п. «б» ст. 64 (через хворобу) з 30.12.2015, виплативши йому компенсацію за невикористану відпустку за 2004 рік у кількості 19 діб, за 2010 рік у кількості 30 діб, за 2012 рік у кількості 28 діб, за 2015 рік у кількості 35 діб, та одноразову грошову допомогу відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 по вислузі років 22 роки 09 місяців 22 дні.

11.01.2016 у зв'язку із звільненням через хворобу згідно наказу від 30.12.2015 № 420-о ГУ ДФС у Львівській області видано ОСОБА_1 грошовий атестат № 02.

28.03.2016 ГУ ДФС у Львівській області видано наказ «Про встановлення посадових окладів працівникам ГУ ДФС у Львівській області» № 288, відповідно до якого з метою забезпечення реалізації положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 77 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та від 09.12.2015 № 1013 та на виконання наказу ДФС України від 12.03.2016 № 209 «Про внесення змін до наказу ДФС від 21.02.2015 № 989» встановлено посадові оклади працівникам ГУ ДФС у Львівській області відповідно до затверджених переліків змін до штатних розписів ГУ ДФС у Львівській області № 7, № 1 головою Державної фіскальної служби України Насіровим Р.М.

Згідно пп.1.12 наказу від 28.03.2016 № 288 ОСОБА_1 завідувач сектору організації оперативно-розшукової діяльності встановлено посадовий оклад 1507 грн.

05.04.2016 ГУ ДФС у Львівській області видано ОСОБА_1 грошовий атестат № 11 на заміну атестату від 11.01.2016 № 02 у зв'язку із звільненням через хворобу згідно наказу від 30.12.2015 № 420-о та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 77.

Супровідним листом від 05.05.2016 № 1133/9/13-01-05-02 ГУ ДФС у Львівській області, у зв'язку із зміною складових грошового забезпечення скеровано у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області новий грошовий атестат ОСОБА_1

Не погоджуючись із такими рішеннями та діями відповідача позивач звернувся із даним позовом до суду.

Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Згідно з ст. 1 Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 127 КЗпП України визначено, що відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Крім того, згідно з ст. 129 КЗпП України не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством не звертається стягнення.

Заборона на відрахування з видів виплат, зазначених у ст. 129 КЗпП, означає, що навіть за наявності у власника зустрічної вимоги до працівника, яка не задовольняється відрахуванням із заробітної плати у встановлених межах, власник зобов'язаний провести такі виплати на користь працівника. Якщо зустрічна вимога до працівника полягає у відшкодуванні шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків, вона незалежно від її суми реалізується шляхом пред'явлення власником до працівника позову у межах річного строку з дня виявлення шкоди (ст. 136 КЗпП). Інші вимоги власника до працівника не можуть бути взагалі задоволені, хоча б власник цілком своєчасно (п. 1 частини першої ст. 127 КЗпП) видав наказ про відрахування із заробітної плати працівникові товар у розстрочку.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням ст. 127 Кодексу законів про працю, суди мають враховувати, що:

1) вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв'язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору;

2) не утримані при звільненні суми за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки не можуть бути стягнені з нього судом у тому разі, коли трудовий договір припинено з підстав, зазначених у пунктах 3, 5, 6 ст. 36, пунктах 1, 2, 5 ст. 40 КЗпП, а також при направленні на навчання та у зв'язку з виходом на пенсію.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про оплату праці» суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Суд звертає увагу, що закон передбачає можливість відрахування із заробітної плати тільки у випадках передбачених законодавством України і з працівників, які перебувають у трудових відносинах.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника ГУ ДФС у Львівській області від 30.12.2015 № 420-о підполковника міліції ОСОБА_1 звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил України із постановкою на військовий облік за п. «б» ст. 64 (через хворобу) з 30.12.2015.

Отже, на момент видачі наказу 28.03.2016 № 228, проведення перерахунку посадових окладів, проведення перерахунку заробітної плати позивач не перебував в трудових відносинах з відповідачем.

Також суд звертає увагу, що для захисту трудових прав та законних інтересів працівників є встановлено заборони на проведення відрахувань із виплат, які за своїм призначенням є гарантійними та компенсаційними.

Також, в результаті перерахунку посадових окладів станом на 31.03.2016 у ОСОБА_1 виникла дебіторська заборгованість по заробітній платі перед ГУ ДФС у Львівській області у сумі 12403,27 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про відсутність передбачених законом підстав прийняття Головним управлінням ДФС у Львівській області наказу від 28.03.2016 № 228, а отже такий наказ та дії відповідача по проведенню перерахунку посадових окладів та заробітної плати, внаслідок чого у позивача виникла заборгованість по заробітній платі перед відповідачем, яка становить 12403,27 грн, є протиправними.

Судом встановлено, що підставі оформленого відповідачем нового грошового атестата від 05.04.2016 № 11, який скеровано в Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області позивачу проведено перерахунок призначеної пенсії, а саме відповідно до листа від 16.06.2016 № 2513/03-29 Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Львівській області повідомлено, що переплата пенсії за період з 31.12.2015 по 31.05.2016 становить 1434,25 грн, а з 01.06.2016 розмір пенсії ОСОБА_1 становить 2530,16 грн.

З огляду на те, що наказ та дії відповідача по проведенню перерахунку посадових окладів та заробітної плати є протиправними слід зобов'язати Головне управління ДФС у Львівській області відкликати грошовий атестат від 05.04.2016 № 11 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та повідомити про дійсність грошового атестату від 11.01.2016 № 02.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку, що заявлений позов є підставний, обґрунтований, а відтак і такий, що підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 28.03.2016 № 228 в частині п. 1.12, стосовно встановлення посадового окладу завідувачу сектору організації оперативно-розшукової діяльності ОСОБА_1 у розмірі 1507 грн.

3. Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області стосовно проведення перерахунку посадового окладу та заробітної плати на підставі наказу від 28.03.2016 № 228, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 12403,27 грн.

4. Зобов'язати Головне управління ДФС у Львівській області відкликати грошовий атестат від 05.04.2016 № 11 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та повідомити про дійсність грошового атестату від 11.01.2016 № 02.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн 21 коп.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 03.10.2016.