Справа № 2а/2470/222/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Київ К/800/44958/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Швеця В.В., -
провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Глибоцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про скасування рішення, за касаційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Глибоцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про скасування рішення.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2013 року, позов задоволено. Скасовано рішення начальника Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Глибоцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області від 2 лютого 2011 року про видворення за межі України громадянина Республіки Афганістану ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, із забороною в'їзду в Україну на п'ять років.

У касаційній скарзі Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2013 року і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 4 лютого 1994 року № 3929-XII (чинний на виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3929-XII) визначає правовий статус, закріплює основні права, свободи та обов'язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, і визначає порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну або виїздом з України.

Суди встановили, що ОСОБА_8 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Республіки Афганістану. У січні 2010 року він прибув до України як нелегальний мігрант, а у лютому 2010 року звернувся до Управління міграційної служби в Одеській області із заявою про надання статусу біженця.

Рішенням Державного комітету України у справах національностей та релігії від 1 грудня 2010 року № 594-10 ОСОБА_8 відмовлено в наданні статусу біженця, про що останньому було доведено до відома повідомленням про відмову в наданні статусу біженця від 27 грудня 2010 року № 17-9-2136, яке він отримав 11 січня 2011 року, а 13 січня 2011 року вказане рішення оскаржив до суду.

У статті 1 Закону України «Про біженців» від 21 червня 2001 року № 2557-III (чинного на час виникнення спірних відносин) наведено визначення переліку документів, що засвідчують законність перебування іноземців на території України, серед яких є: довідка про подання особою заяви про надання їй статусу біженця; довідка про особу, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання їй статусу біженця; довідка про прийняття скарги до розгляду; довідка про звернення до суду.

21 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області між громадянином Республіки Афганістану ОСОБА_8 та громадянкою України ОСОБА_9 був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 05. Після реєстрації шлюбу позивач перейшла на прізвище чоловіка ОСОБА_7 та вони стали спільно проживати в селі Черепківці Глибоцького району Чернівецької області.

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2011 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на нього штраф у розмірі 340 гривень, який ним сплачено у день прийняття рішення по справі.

2 лютого 2011 року начальником Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Глибоцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області прийнято рішення № 6 про видворення за межі України громадянина Республіки Афганістану ОСОБА_8, із забороною в'їзду в Україну на п'ять років. Цим рішенням зобов'язано ОСОБА_8 покинути Україну в термін до 27 лютого 2011 року.

Як вбачається зі змісту рішення начальника Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Глибоцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області від 2 лютого 2011 року № 6 підставою для видворення за межі України громадянина Республіки Афганістану ОСОБА_8 став той факт, що йому відмовлено у наданні статусу біженця і він уклав шлюб з громадянкою України без реєстрації місця перебування в Україні.

Перелік підстав й умови видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України визначає стаття 32 Закону № 3929-XII.

Задовольняючи даний позов суди попередніх інстанцій вірно встановили, що на час прийняття відповідачем оспорюваного рішення від 2 лютого 2011 року № 6 ОСОБА_8 до Одеського окружного адміністративного суду 13 січня 2011 року був поданий позов про визнання нечинним рішення Державного комітету України у справах національностей та релігії від 1 грудня 2010 року № 594-10 щодо відмови в наданні статусу біженця і про зобов'язання Державного комітету України у справах національностей та релігії надати йому статус біженця в Україні. Суди правильно зазначили, що рішення про видворення іноземця за межі України повинно ґрунтуватися на підставах, перелік яких визначений статтею 32 Закону № 3929-XII, вказавши на перелік документів, що засвідчують законність перебування іноземця на території України, врахувавши

при цьому лист прокуратури Глибоцького району Чернівецької області від 31 грудня 2012 року, згідно якого підстав для визнання вказаного шлюбу недійсним відповідно до статей 22, 24, 26 Сімейного кодексу України проведеною перевіркою не встановлено, та всі обставини відносно ОСОБА_8, дійшовши висновку, що рішення начальника Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Глибоцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області від 2 лютого 2011 року № 6 про видворення за межі України громадянина Республіки Афганістану ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, із забороною в'їзду в Україну на п'ять років, є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновків, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

У відповідності до частини 2 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Глибоцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про скасування рішення - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Швець В.В.