Справа № 820/20258/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року м. Київ К/800/30931/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Електромашина»

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2015 року

у справі № 820/20258/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова

до Публічного акціонерного товариства «Електромашина»

про стягнення заборгованості,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова (далі - УПФУ) звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Електромашина» (далі - ПАТ «Електромашина»), в якому просило присудити до стягнення з ПАТ «Електромашина» на користь УПФУ заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в сумі 97923,43 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов задоволено, стягнуто з ПАТ «Електромашина» на користь УПФУ заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в сумі 97923,43 грн.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги той факт, що позивачем в процесі розгляду даної справи не надано жодного належного чи допустимого доказу, які б підтверджували ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Судом невірно оцінено лист УПФУ, відповідно до якого у відповідача відсутня заборгованість. Також судом не встановлено періоду, за який підприємство погасло заборгованість. Вважає, що на момент розгляду справи у відповідача відсутня заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуальної права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що ПАТ «Електромашина» знаходиться на обліку в УПФУ як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

ПАТ «Електромашина» звернулось до УПФУ з заявою від 03 червня 2011 року про розстрочення сплати заборгованості до пенсійного фонду, яка виникла до 01 січня 2011 року.

Між ПАТ «Електромашина» та УПФУ складено акт звірки станом на 01 січня 2011 року та довідки по взаєморозрахункам.

Згідно з п. 2 Порядку проведення органами Пенсійного фонду України розстрочення сум заборгованості зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, нарахованого до 1 січня 2004 року, з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, із сплати фінансових санкцій та пені, що виникла до 1 січня 2011 року, затвердженого Постановою правління ПФУ № 21-4 від 27 вересня 2010 року (далі -Порядок № 21-4), УПФУ прийнято рішення від 21 червня 2011 року № 10 про розстрочення, згідно з яким ПАТ «Електромашина» надано розстрочку для погашення заборгованості по сплаті пільгових пенсій з 21 червня 2011 року по 31 грудня 2015 року. Суми та терміни сплати розстроченої заборгованості зазначені в рішенні.

Відповідно до п. 6 Порядку № 21-4 суми розстроченої заборгованості було вилучено із картки особового рахунку платника, починаючи з дати підписання рішення про розстрочення та вони обліковувались у картці розстрочених сум.

До початку виконання рішення про розстрочення платежу боржником - ПАТ «Електромашина», сума боргу по відшкодуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» складала 290268,62 грн.

УПФУ на підставі п. 8 Порядку № 21-4 прийнято рішення від 24 жовтня 2014 року № 6 про скасування рішення про розстрочення у зв'язку з несплатою чергової частки суми розстроченої заборгованості, згідно з яким несплачена сума розстроченої заборгованості по відшкодуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» склала 97923,43 грн.

Позивачем надіслано ПАТ «Електромашина» поштою рішення від 24 жовтня 2014 року № 6 про скасування рішення про розстрочення.

Оскільки відповідачем не була сплачена сума заборгованості в повному обсязі, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що позивачем не надано доказів направлення розрахунку фактичних витрат на виплату пенсій, призначених відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період січень-травень 2010 року. Крім того, позивачем на вимогу суду не надано пояснень та доказів щодо пенсіонерів, по яким у відповідача виникла заборгованість за період січень-травень 2010 року, не надано доказів, які підтверджують наявність трудового стажу у відповідних пенсіонерів та те, що вони набули трудовий стаж у відповідача.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що рішення суду першої інстанції є помилковим, оскільки згідно з обліком платежів ПАТ «Електромашина» за рішенням № 10 від 21 червня 2011 року в УПФУ узгоджена сума боргу погашена частково в сумі 192345,19 грн., відповідно до копій платіжних доручень.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» заборгованість зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, нарахованого до 1 січня 2004 року, не погашена станом на 1 січня 2011 року, з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, із сплати фінансових санкцій та пені, що виникла до 1 січня 2011 року, підлягає розстроченню не більш як на 60 календарних місяців починаючи з 1 січня 2011 року.

Розстрочена сума підлягає сплаті (в тому числі пеня і штрафні санкції) рівними частками щокварталу не пізніше 20 числа місяця, що настає після зазначеного періоду, незалежно від факту виплати заробітної плати за цей період. На виконання зазначених положень закону і розроблено Порядок № 21-4.

Відповідно до п. 2 Порядку № 21-4 розстроченню підлягає, зокрема, заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що виникла до 1 січня 2011 року.

Відповідно до зазначених норм позивачем було прийнято рішення про розстрочення для погашення заборгованості по сплаті пільгових пенсій, яке в подальшому було ним скасовано в зв'язку з порушенням відповідачем строків сплати розстрочених платежів.

Внаслідок скасування вказаного рішення про розстрочку 24 жовтня 2014 року, згідно з карткою особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2, залишок несплаченого боргу був виведений із «Картки розстрочення боргу» та зазначений в «Картці особового рахунку».

З наведених фактичних обставин справи та цитованих норм слідує висновок, що з моменту скасування УПФУ рішення від 21 червня 2011 року № 10 про розстрочення за ПАТ «Електромашина» рахується узгоджена заборгованість у сумі 97923,43 грн., яка підлягає сплаті відповідачем відповідно до п. 8 Порядку № 21-4.

Посилання відповідача на те, що УПФУ, заявивши вимоги по стягнення залишку заборгованості з липня 2010 року по грудень 2010 року, автоматично скасувало своє рішення від 21 червня 2011 року № 10 про розстрочення погашення цієї ж заборгованості є необґрунтованим з огляду на наступне.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року по справі № 820/5155/13-а, позовні вимоги УПФУ про стягнення заборгованості за період з липня по грудень 2010 року залишено без розгляду. Таким чином, зазначені позовні вимоги не розглядалися. Окрім того зазначеним судовим рішенням не скасовано рішення УПФУ від 21 червня 2011 року № 10, а тому підстав стверджувати про скасування вказаного рішення не має.

Враховуючи той факт, що на момент ухвалення постанови Харківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року по справі № 820/5155/13-а, рішення УПФУ від 21 червня 2011 року № 10 було чинне та виконувалось відповідачем, тому посилання відповідачем на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року по справі № 820/5155/13-а, яким встановлено певні обставини, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, є помилковим

Крім того, посилання відповідача на лист УПФУ № 905-03/29 від 07 лютого 2014 року, як на обставину, що свідчить про відсутність у нього заборгованості, є необґрунтованим, оскільки в листі зазначено саме поточна заборгованість відповідно до картки особового рахунку. В той же час, наявна у відповідача заборгованість, що є предметом даного спору, перенесена до картки особового рахунку тільки 24 жовтня 2014 року у зв'язку зі скасуванням УПФУ рішення про розстрочення, як зазначалось раніше.

Відповідно до п.п. 6, 8 Порядку 21-4 сума розстроченої заборгованості вилучається із картки особового рахунку платника датою підписання рішення про розстрочення та обліковується у картці розстрочених сум.

З дня скасування рішення про розстрочення страхувальник зобов'язаний сплатити невнесену суму розстроченої заборгованості.

Таким чином, оспорювана сума не могла бути вказана в зазначеному листі УПФУ, а враховуючи те, що відповідачем не погашено спірну суму заборгованості, позов підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, ним ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Електромашина» залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: