Справа № 809/757/16
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2016 р. Справа № 809/757/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.

За участю секретаря Єлізарової У.Г.,

представників позивача Чеха М.В., Вінтонів О.М.,

представників відповідача Урядка Р.Я., Шпитального В.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька торгова компанія"

до відповідача: Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень №№, та рішення про застосування фінансових санкцій №120/09-19-22-01-20/34535868 від 30.03.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

22.06.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Галицька торгова компанія" (далі - позивач, ТОВ "Галицька торгова компанія") звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень №№, та рішення про застосування фінансових санкцій №120/09-19-22-01-20/34535868 від 30.03.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно, в порушення положень Податкового кодексу України, всупереч фактичним обставинам, необґрунтовано за наслідками проведеної перевірки виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення №№, від 30.03.2016 року, якими збільшено позивачу суми грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств на 63 485 грн. та з податку на додану вартість на 104 380,50 грн. Вважає визначення вказаних грошових зобов'язань безпідставними, оскільки позивачем фактично здійснено придбання товару у товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська водочна компанія" та у товариства з обмеженою відповідальністю "Век-тор" (далі ТОВ "Кримська водочна компанія", ТОВ "Век-тор"), що підтверджується фінансово-бухгалтерськими документами, які є підставою для податкового обліку. На підставі вказаних первинних документів, позивачем віднесено вартість придбаної продукції та послуг і сплачений податок на додану вартість до складу валових витрат і податкового кредиту з податку на додану вартість.

Зазначив також, що у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України у відповідача відсутні правові підстави для застосування до позивача фінансових санкцій згідно статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі алкогольними виробами за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої. Як наслідок, оскаржуване рішення №120/09-19-22-01-20/34535868 від 30.03.2016 року підлягає скасуванню.

Представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних в позовній заяві. Просили позов повністю задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнали, з підстав викладених в письмовому запереченні. Просили у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ТОВ "Галицька торгова компанія" є юридичною особою, перебуває на податковому обліку як платник податків, є платником податку на додану вартість та податку на прибуток.

Головним управлінням ДФС України в Івано-Франківській області проведено планову виїзну документальну перевірку позивача () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року до 31.12.2014 року, за наслідками якої складено акт за №120/09-19-22-01-20/34535868 від 14.03.2016 року. У даному акті зафіксовано порушення позивачем, зокрема,:

- підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.10 статті 137, пунктів 138.1, 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 159.1 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік в сумі 50 788 грн.;

- пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 192.1 статті 192, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет, в загальній суму 72 168 грн.;

- Постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30.10.2008 року "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних цін на окремі види алкогольних напоїв", статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої (том І а.с.37-95).

За наслідками розгляду даного акту перевірки, відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення за №, від 30.03.2016 року, яким збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств за основним платежем на 50 788 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 12 697 грн.; за № від 30.03.2016 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з сплати податку на додану вартість за основним платежем на 69 587 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 34 793,50 грн.; рішення про застосування фінансових санкцій №120/09-19-22-01-20/34535868 від 30.03.2016 року (том І а.с.17-18, 19-20, 21-22).

Висновки відповідача про допущення позивачем вказаних порушень ґрунтуються на тому, що позивачем в ході перевірки не надано належним чином оформлені первинні документи, які б підтверджували фактичну поставку позивачу алкогольних напоїв та продуктів харчування його контрагентами: ТОВ "Кримська водочна компанія" та ТОВ "Век-тор" відповідно.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що під господарською операцією слід розуміти дію або подію, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та сплачені в ціні товару (послуг) суми податку на додану вартість для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Досліджуючи фактичність проведених господарських операцій з ТОВ "Кримська водочна компанія", ТОВ "Век-тор" та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, формування витрат для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток судом встановлено наступне.

20.02.2012 року позивачем та ТОВ "Кримська водочна компанія" в особі директора Івано-Франківської філії ТОВ "КВК" Колиханової А.З. (постачальник) укладено Договір №000472, за умовами якого постачальник передає у власність покупця, а покупець приймає і оплачує алкогольні та безалкогольні напої (продукцію, товар) в асортименті, партіями згідно накладних, на умовах, визначених у цьому договору (том ІІІ а.с.30-31).

Продукція передається постачальником покупцю окремими партіями, що вказані у накладній (ТТН). При поставці продукції постачальник зобов'язаний надати покупцю накладну/ТТН, податкову накладну, документи, що підтверджують якість продукції, що передається покупцю. Приймання продукції за якістю, кількістю здійснюється покупцем у момент отримання продукції від постачальника у присутності повноважного представника останнього (експедитора). Підписана сторонами накладна/ТТН засвідчує, що постачальник передав вказані документи покупцю (пункти 2.2, 2.6, 3.1 Договору).

На підтвердження факту поставки продукції позивачем надано виписані ТОВ "Кримська водочна компанія" видаткові та податкові накладні №137/531 від 04.03.2014 року, №580/531 від 11.03.2014 року, №1572/531 від 25.03.2014 року на загальну суму 38 743,20 грн., в тому числі ПДВ 6 457,20 грн., а також товарно-транспортні накладні, які в порушення Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, не містять підписів бухгалтера (відповідальної особи) ОСОБА_6 та в яких не заповнено розділ вантажно-розвантажувальні операції (том ІІІ а.с.43, 48, 53).

У судовому засіданні представник позивача не вказав суду особу (експедитора), відповідальну за здійснення замовлення продукції у даного контрагента; порядок погодження сторонами кількості, асортименту і ціни продукції; порядок приймання продукції покупцем.

Позивачем теж не надано суду сертифікати відповідності реєстраційні номери: №UA1.019.ХО12744-13 від 06.11.2013 року, №UA1.019.Х0023393-13 від 01.03.2013 року, вказані в «удостоверениях о качестве» на поставлену продукцію за період березень 2014 року, які за умовами пункту 2.6 Договору від 20.02.2012 року 10.07.2013 року підтверджують факт поставки товару.

Судом з'ясовано, що 25.03.2014 року ТОВ "Кримська водочна компанія" повідомило позивача про відступлення права вимоги за договором №000472 від 20.02.2012 року в розмірі заборгованості 38 743,20 грн. на користь ТОВ "Істерн беверідж трейдінг", про що ТОВ "Кримська водочна компанія" (первісний кредитор) та ТОВ "Істерн беверідж трейдінг" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №03/03/14 від 03.03.3014 року та додаткову угоду до нього №25/03-31 від 25.03.2014 року (том ІІІ а.с.35, 36-38).

Крім того, листом від 31.03.2014 року за №9 ТОВ "Кримська водочна компанія" повідомило позивача про заблокування доступу до Єдиного реєстру податкових накладних з 14.03.2014 року (том ІІІ а.с.34).

Відповідно до частини 1 статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однак, суду не подано доказів проведення декларування податкових зобов'язань з податку на додану вартість новим кредитором - ТОВ "Істерн беверідж трейдінг" за березень 2014 року у сумі 6 457,20 грн. за господарськими операціями з позивачем.

Судом також встановлено, що прокуратура АР Крим здійснює процесуальне керівництво за досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000129 від 21.09.2015 року , справа №757/1898/16-к, за фактом заволодіння коштами державного бюджету Украхни в особливо великих розмірах посадовими особами ТОВ "Істерн беверідж трейдінг" та ТОВ "Кримська водочна компанія", шляхом формування фіктивного податкового кредиту з ПДВ, ухилились від сплати податків, ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України. Після анексії Російською Федерацією півострова Крим у березні-травні 2014 року ТОВ "Кримська водочна компанія", діючи як суб'єкт господарювання за українським законодавством, документально оформило продаж на користь ТОВ "Істерн беверідж трейдінг" майна на загальну суму близько 100 млн. грн., в результаті чого у покупця ТОВ "Істерн беверідж трейдінг" виник податковий кредит з ПДВ на суму близько 18 млн. грн. (том І а.с.46).

Враховуючи вищевикладене, а також ненадання позивачем належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують факт отримання товару від ТОВ "Кримська водочна компанія", не проведення декларування податкових зобов'язань з податку на додану вартість ні зданим контрагентом, ні ТОВ "Істерн беверідж трейдінг" за березень 2014 року, судом не встановлено реальність господарських операцій з придбання продуктів алкогольних напоїв у даного контрагента.

За таких обставин, наявність у позивача видаткових та податкових накладних, виписаних ТОВ "Кримська водочна компанія", не є підставою для включення сум до витрат та податкового кредиту, оскільки такі накладні виписані платником, який фактично не є продавцем товару, та за відсутності реальної поставки продукції.

Досліджуючи господарські правовідносини позивача з ТОВ "Век-тор" судом встановлено наступне.

10.07.2013 року ТОВ "Век-тор" та позивачем укладено договір №ВТ0231/13, за умовами якого постачальник зобов'язується на умовах та в порядку, визначених цим договором, поставляти (передавати у власність покупця) згідно замовлення та накладних продукцію (продукти харчування), а покупець зобов'язується на умовах та в порядку, визначених цим договором, приймати продукцію та оплачувати її (п.1 Договору).

Покупець складає замовлення постачальнику на підставі прайс-листа, погодженого сторонами, в якому вказано асортимент і ціну товару, що поставляється за цим договором і який є невід'ємною частиною цього договору. Замовлення покупця на поставку товару є обов'язковим. Передача (приймання-здача) товару і приймання товару за кількістю та якістю здійснюється сторонами в пункті відвантаження (п.п. 2.2, 2.5 Договору) (том І а.с.106-109).

На підтвердження факту поставки продукції позивачем надано видаткові та податкові накладні, виписані ТОВ "Век-тор", розхідні накладні ТОВ "Галицька торогова компанія", розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, товарно-транспортні накладні, копію сертифікатів відповідності на продукцію, дані банківських виписок про оплату за поставлену продукцію (том І а.с.47-52).

При цьому, на вимогу перевіряючих позивачем не надано прайс-листи, які є невід'ємною частиною Договору від 10.07.2013 року, та відповідно до яких постачальник формував замовлення для позивача. Такі прайс-листи не були подані і суду.

Судом також з'ясовано, що ТОВ "Век-тор" листом від 15.10.2014 року за №25 повідомило позивача про те, що податкові накладні з 18.09.2014 року, які підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, не зареєстровані та про необхідність подання скарги на дії ТОВ "Век-тор", яка й буде підставою для включення позивачем сплаченої у ціні продукції суми податку на додану вартість до податкового кредиту (том ІV а.с.32).

Наведене свідчить про те, що позивачу було відомо про порушення, які допускав його контрагент, однак співпрацю з даним контрагентом позивач не припинив.

В ході аналізу даних ІС "Податковий блок" по контрагенту ТОВ "Век-тор" встановлено відсутні дані щодо наявності основних фондів (фінансова звітність за 2014 рік не подана, в податкових деклараціях з податку на прибуток № від 16.12.2015 року - 2014 рік даних щодо нарахування амортизації, інше - відсутні) у ТОВ "Век-тор", необхідних для проведення постачання продукції, в тому числі надання транспортування. 04.03.2016 року відповідачем направлено запит в Територіальний сервісний центр №3246 за №465/9/09-19-22-07-19 про надання інформації про зареєстровані за ТОВ "Век-тор" транспортні засоби з державними номерними знаками:ВС7850СМ, АА4989АВ, АА2925НЕ, АА2796ВН, ВС2799АР, що вказані постачальником у товарно-транспортних накладних. Станом на 14.03.2016 року інформації про зареєстровані за ТОВ "Век-тор" транспортні засоби не надходило (том І а.с.53-54).

При цьому, згідно інформації наданої суду Регіональним сервісним центром МВС у Івано-Франківській області станом на 22.08.2016 року слідує, що за державними номерними знаками, вказаними ТОВ "Век-тор" у товарно-транспортних накладних, зареєстровані легкові автомобілі, автомобіль МАЗ вантажний бортовий та мотоцикл (АА4989АВ), тобто транспортні засоби, технічні характеристики яких унеможливлюють перевезення вантажу у значних обсягах (том ІV а.с.191-194).

Товарно-транспортні накладні ТОВ "Век-тор" складено з порушенням Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, зокрема, розділ вантажно-розвантажувальні операції не заповнено, наявні виправлення (коригування) у графі автопідприємство, причіп/напівпричіп, водій та інше.

Судом встановлено, що частина поставленої ТОВ "Век-тор" продукції на суму 22 680,04 грн. була повернена позивачем, що зазначено у розхідних накладних при поверненні товару, однак у вказаних накладних відсутні підписи представників ТОВ "Век-тор" при поверненні товару. Неточності та виправлення містяться також у видаткових накладних (том І а.с.53).

Позивачем не надано суду рекламацію на продукцію, яка виявилася дефектною та у зв'язку з цим підлягала поверненню за умовами пункту 3.5 Договору від 10.07.2013 року, а також докази на підтвердження транспортування поверненого товару до ТОВ "Век-тор" (товарно-транспортні накладні, дорожні листи, відомість про перелік та кількість поверненої продукції тощо).

У судовому засіданні спеціаліст-бухгалтер ТОВ "Галицька торгова компанія" Вінтонів Ольга Михайлівна не вказала суду особу, яка була відповідальна за повернення товару та забезпечила доставку поверненого товару постачальнику, транспортний засіб, яким здійснювалося повернення товару.

Зі змісту наданих позивачем копій сертифікатів відповідності Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, висновків Державної санітарно-епідеміологічної експертизи Міністерства охорони здоров'я України слідує, що частина придбаної у ТОВ "Век-тор" продукції імпортного походження (консервовані маслини чорні та оливки зелені, корнішони, гриби та овочі, фрукти в сиропі) (том ІІ а.с.17-45).

Відповідачем в ході аналізу даних ІС "Податковий блок" по контрагенту ТОВ "Век-тор", а саме при аналізі єдиного реєстру податкових накладних протягом 2013-2014 років, у постачальників продукції ТОВ "Век-тор", яка в подальшому була продана позивачу, відсутні дані щодо придбання у виробників (імпортерів), в тому числі контрагентів ТОВ "Хеппі трейд", ПП "Ант-ост" (том І а.с.53-54).

Крім того, судом також встановлено, що Головним управлінням ДФС у Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні (слідчий з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області Мамощук О.М.), внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань №0000 від 14.08.2015 року у справі №22/24526/15-к стосовно посадових осіб ТОВ "Копійка-Р" за фактом ухилення від сплати податків в загальній сумі 7 104 106 грн. та посадових осіб ТОВ "Копійка-Трейд" в період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року внаслідок проведення фінансово-господарських операцій з підприємствами, зокрема, ТОВ "Век-тор", що ухилилися від сплати податків на загальну суму 1 316 377 грн. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України (том І а.с.53).

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність технічних можливостей у ТОВ "Век-тор", необхідних для проведення постачання продукції, зокрема, її транспортування, ненадання позивачем належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують факт отримання товару від ТОВ "Век-тор", судом не встановлено реальність господарських операцій з придбання продуктів харчування у даного контрагента.

За таких обставин, наявність у позивача видаткових накладних, виписаних ТОВ "Век-тор", не є підставою для включення сум до витрат та податкового кредиту, оскільки такі накладні виписані платником за відсутності реальної поставки продукції.

Таким чином, позивачем за період з 01.01.2012 року до 31.12.2014 року безпідставно включено до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з податку на прибуток, витрати за господарськими операціями по придбанню алкогольних напоїв у ТОВ "Кримська водочна компанія" в сумі 32 286 грн. та продуктів харчування у ТОВ "Век-тор" в сумі 216 595,60 грн., а також безпідставно включено до податкового кредиту за 2014 рік 6 457 грн. та 63 098,52 грн. податку на додану вартість, сплаченого за вказаними операціями.

Як наслідок, підстави для скасування податкових повідомлень-рішень №№, від 30.03.2016 року відсутні, а позовні вимоги у цій частині до задоволення не підлягають.

Щодо правомірності застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу згідно рішення №120/09-19-22-01-20/34535868 від 30.03.2016 року суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 10 статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України № 957 від 30.10.2008 року "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних цін на окремі види алкогольних напоїв" встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв (пункт 1) та зобов'язано Державну фіскальну службу установити в межах своїх повноважень контроль за дотриманням державної дисципліни цін суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, які здійснюють оптову і роздрібну торгівлю алкогольними напоями за наявності у них ліцензій (пункт 2).

Згідно додатку до вказаної Постанови до 31.07.2014 року мінімальна роздрібна ціна за пляшку горілки ємкістю 0,25 л 40% становила 17,45 грн., за пляшку горілки ємкістю 0,375 л 40% - 26,18 грн., за пляшку горілки ємкістю 0,5 л 40% - 34,90 грн., за пляшку горілки ємкістю 0,7 л 40% м- 48,86 грн., за пляшку коньяку ординарного 0,5 л 40% - 59,01 грн.; з 01.08.2014 року мінімальна роздрібна ціна за пляшку горілки ємкістю 0,25 л 40% становила 19,95 грн., за пляшку горілки ємкістю 0,375 л 40% - 29,93 грн., за пляшку горілки ємкістю 0,5 л 40% - 34,90 грн., за пляшку горілки ємкістю 0,7 л 40% -55,86 грн., за пляшку коньяку ординарного 0,5 л 40% - 59,01 грн., за пляшку коньяку 5* - 69 грн.

В ході проведення перевірки встановлено та зафіксовано в акті перевірки від 14.03.2016 року, що позивач здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями (горілкою) вітчизняного виробництва за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, а саме:

- у магазині №4, розташованому у місті Долина по вулиці Шептицького, 22, згідно контрольної стрічки за 17.06.2014 року звіт №1768 та за 19.06.2014 року звіт №1770 реалізовано горілку "Медофф класична " 0,7 л ємкістю, 40% за ціною 47,25 грн.;

- у магазині №3, розташованому у селі Старий Мізунь по вулиці Кропивнянська, згідно контрольної стрічки за 18.06.2014 року звіт №2057 реалізовано горілку "Хортиця класична" 0,5 л ємкістю, 40% за ціною 34,75 грн., за 01.08.2014 року звіт №2103 реалізовано горілку "Медофф класична " 0,375 л ємкістю, 40% за ціною 27,75 грн.;

- у магазині №16, розташованому у селі Тисів по вулиці Грушевського, 33 а, згідно контрольної стрічки за 18.06.2014 року звіт №01154 реалізовано горілку "Франківська класична" 0,25 л ємкістю 40% за ціною 17,75 грн., горілку "Франківська срібляста" 0,25 л ємкістю 40% за ціною 17 грн., за 19.06.2014 року звіт №01155 реалізовано горілку "Франківська срібляста" 0,25 л ємкістю 40% за ціною 17 грн., за 20.06.2014 року звіт №01156 реалізовано коньяк "Одеса" 0,5 л ємкістю, 40% за ціною 42,10 грн., горілку "Срібні карпати" 0,5 л ємкістю, 40% за ціною 30,25 грн., за 02.08.2014 року звіт №01199 реалізовано горілку "Франківська лагідна" 0,5 л ємкістю, 40% за ціною 34,90 грн., за 03.08.2014 року звіт №01200 реалізовано горілку "Франківська Саме та" 0,5 л ємкістю, 40% за ціною 34,90 грн.;

- у магазині-складі, розташованому у місті Долина по вулиці Торгова, 6, згідно контрольної стрічки за 04.08.2014 року звіт №333 реалізовано коньяк "Дорошенко" 5* сувенірний 0,5 л ємкістю, 40% за ціною 63,25 грн. (том І, а.с.91).

Представник позивача у судовому засіданні не заперечував факт реалізації згаданих алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої.

Судом встановлено, що перелік, об'єм та кількість алкогольних напоїв, роздрібну торгівлю яких здійснював позивач за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, відповідачем визначено на підставі первинних документів, наданих позивачем в ході проведення перевірки (том І, а.с.92).

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені є контролюючий орган.

Згідно абзацу 11 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено рішення за №120/09-19-22-01-20/34535868 від 30.03.2016 року, згідно якого до позивача на підставі акту перевірки від 14.03.2016 року за реалізацію алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, застосовано штраф у розмірі 89 641 грн. Як наслідок, підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Твердження представника позивача про відсутність правових підстав для застосування до ТОВ "Галицька торгова компанія" фінансових санкцій згідно статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" є необґрунтованими, оскільки як уже встановлено судом, Постановою Кабінету Міністрів України № 957 від 30.10.2008 року на відповідача покладено обов'язок здійснювати контроль за дотриманням державної дисципліни цін суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, які здійснюють оптову і роздрібну торгівлю алкогольними напоями за наявності у них ліцензій.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 03.10.2016 року.