Справа № 810/3076/16
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

30 вересня 2016 року 810/3076/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., перевіривши виконання вимог ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України

позовної заявиОСОБА_1
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб
третя особаТоварна біржа "Українська Агропромислова"
провизнання недійсними торги та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Товарна біржа "Українська Агропромислова", в якому просить:

- визнати недійсними проведення торгів за лотом №375: право вимоги за кредитним договором №45-08, що проводиться на електронному торговому майданчику ТБ "Українська Агропромислова";

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб перевірити актуальну інформацію;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб привести актуальну інформацію у відповідність щодо права вимоги за кредитним договором №45-08.

Відповідно до статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Частиною 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Однак, позовні вимоги в частині визнання недійсними проведення торгів за лотом №375: право вимоги за кредитним договором №45-08, що проводиться на електронному торговому майданчику ТБ "Українська Агропромислова", не відповідають за своїм змістом положенням ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України, що свідчить, у свою чергу, про невідповідність позовної заяви вимогам ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, позовні вимоги в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб перевірити актуальну інформацію та привести таку актуальну інформацію у відповідність щодо права вимоги за кредитним договором №45-08 також не відповідають вимогам п. 4 ч. 1 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в них не зазначено яку саме актуальну інформацію потрібно Фонду гарантування вкладів фізичних осіб перевірити та привести у відповідність щодо права вимоги за кредитним договором №45-08.

Отже, виходячи з викладеного, позивачу необхідно свої позовні вимоги привести у відповідність до норм закону.

Згідно п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначається ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі.

Однак, на порушення вказаних вимог у позовній заяві не вказано електронної пошти сторін або відомостей про їх відсутність.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Приписами частини другої статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Розміри ставок судового збору визначені статтею 4 Закону України "Про судовий збір".

Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що встановлено законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подана до суду.

У відповідності до положень абзацу другого частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378 гривень.

Як вбачається з прохальної частини адміністративного позову, позивачем заявлено три позовні вимоги немайнового характеру.

Таким чином, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 1653,60 грн. (1378,00 грн. х 0,4 х 3 = 1653,60 грн.).

Однак, позивач не додав до позовної заяви доказів сплати судового збору за звернення до суду з даним адміністративним позовом. Дана обставина підтверджується також відсутністю в переліку додатків до позовної заяви доказів сплати судового збору.

Разом з тим, позивачем заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання вказаного адміністративного позову, в якому зазначає про звільнення її від сплати судового збору згідно п. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" як споживача фінансових послуг банку.

Розглядаючи питання про звільнення від сплати судового збору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом

Відповідно до частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Закону України "Про судовий збір".

Стаття 5 Закону України "Про судовий збір" визначає вичерпний перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору.

В позовній заяві позивач зазначає, що звільнена від сплати судового збору як споживач на підставі частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Виходячи зі змісту позовних вимог, суд зазначає, що позивач помилково вважає ці вимоги такими, що підпадають під ознаки, визначені Законом України "Про захист прав споживачів" з огляду на наступне.

Вказаний Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з положеннями пункту 22 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Положеннями частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, зокрема, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Водночас, спеціальним законом, яким встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також порядок продажу майна банку, що ліквідується тощо, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Слід зазначити, що ні Законом України "Про судовий збір", ані Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", пільги щодо сплати судового збору за звернення до суду із позовом щодо оскарження дій, рішень чи бездіяльності уповноважених Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не передбачені.

Також, суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження перебування у скрутному матеріальному становищі та наявності підстав для звільнення сплати судового збору.

Згідно із положеннями частини першої статті 10 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а тому суд не надає привілеї тим чи іншим особам зі сплати судового збору. Надання такого привілею порушить принцип рівності сторін.

Оскільки, чинне законодавство положень щодо звільнення даної категорії позивачів від сплати судового збору не містить, а доказів перебування у скрутному майновому становищі позивачем не надано, суд приходить до висновку, що клопотання позивача задоволенню не підлягає, а, відтак, підстав для звільнення від сплати судового збору немає.

Згідно з частиною четвертою статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

Однак, в порушення вимог зазначеної норми на позовній заяві відсутній підпис представника позивача.

Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунуті у семиденний строк з дня отримання позивачем копії даної ухвали шляхом подання до суду позовної заяви з дотриманням вимог ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 105, 106, 107, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Встановити позивачу семиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Балаклицький А. І.