Справа № 826/18816/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівВівдиченко Т.Р.,
Ісаєнко Ю.А.,
За участю секретаряГуменюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Національного банку України, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта банк», про визнання протиправною бездіяльність, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред'явив позов до Національного банку України, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» про визнання протиправними дій, бездіяльності та стягнення моральної шкоди.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в лютому 2014 між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_5 було укладено ряд договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая on-line».

На підставі постанови Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича. Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 71 від 08.04.2015 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду № 51 від 02.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Згідно з даним рішення тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 до 02.09.2015 включно.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015 строк дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02.10.2015 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 року включно.

ОСОБА_5, вважаючи, що Національним банком України не було вчинено жодних дій, ані щодо недопущення віднесення третьої особи до категорії неплатоспроможних, ані щодо відновлення такої платоспроможності, звернувся з відповідним позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк України (далі - Національний банк) виконує такі функції: зокрема здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі.

Згідно із статтею 55 Закону України «Про Національний банк України», головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України.

Національний банк України відповідно до статті 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність» здійснює державне регулювання діяльності банків, зокрема в адміністративній формі шляхом застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру.

Згідно із статтею 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать, зокрема: 12) віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного.

Статтею 75 Закону про банки визначено підстави та порядок віднесення банку до категорії проблемних. Відповідно до вищезазначеної статті Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних за умови його відповідності хоча б одному з критеріїв, визначених у цій статті. Крім того, саме у статті 75 Закону про банки визначено право Національного банку України віднести банк до категорії проблемних з інших підстав, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України.

Пунктом 3.1 глави 3 розділу І Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 N 346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 р. за N 1590/21902 (далі - Положення № 346), встановлено, що Національний банк застосовує заходи впливу за порушення банками, їх відокремленими підрозділами, філіями іноземних банків, банківськими групами, відповідальними особами банківських груп, іншими учасниками банківських груп чи іншими особами, які є об'єктом перевірки Національного банку згідно із Законом про банки (далі - банки), банківського законодавства або здійснення ризикової діяльності, що загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або в разі застосування іноземних санкцій на підставі результатів (матеріалів), зокрема: безвиїзного банківського нагляду за діяльністю банків.

Пунктом 12.2 глави 2 розділу II Положення визначені критерії, у разі наявності принаймні одного з яких, Національний банк України має право прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних.

Відповідно до статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі: 1) неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; 2) зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України; 3) невиконання банком протягом 10 робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами; 4) одноразове грубе або систематичне порушення банком законодавства у сфері готівкового обігу, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку. Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Національний банк України не здійснює банківський нагляд за банком у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку.

Крім того, згідно із статтею 42 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк для забезпечення виконання покладених на нього функцій здійснює такі операції: 1) надає кредити комерційним банкам для підтримки ліквідності за ставкою не нижче ставки рефінансування Національного банку та в порядку, визначеному Національним банком.

Отже, з аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що Національний банк України, як центральний орган державного управління діяльності банків, у разі порушення банками банківського законодавства або здійснення ними ризикової діяльності зобов'язаний на підставі результатів безвиїзного банківського нагляду віднести банк до категорії проблемного, а в подальшому прийняти або рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Як підтверджується матеріалами справи, Правлінням Національного банку України за результатами розгляду пояснювальної записки Генерального департаменту банківського нагляду про необхідність віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - Банк) до категорії проблемних, а також інформації, викладеної в доповідній записці Департаменту пруденційного нагляду Генерального департаменту банківського нагляду від 29.10.2014 № В/47-108/61227, складеній за результатами безвиїзного банківського нагляду за діяльністю Банку та за результатами аналізу дотримання Банком вимог банківського законодавства з використанням статистичної звітності було встановлено високий ризик ліквідності Банку, що свідчить про факт здійснення Банком ризикової діяльності, що загрожує інтересам вкладників і кредиторів Банку.

З метою захисту інтересів вкладників та кредиторів Банку, вжиття заходів для приведення діяльності Банку у відповідність до вимог банківського законодавства, відновлення його фінансового стану та усунення порушень, причин і умов, що призвели до його погіршення, керуючись статтями 7, 15, 55 Закону України «Про Національний банк України», статтями 66, 67, 73, 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», нормами глави 12 розділу ІІ Положення № 346, Правлінням Національного банку України було прийнято постанову від 30.10.2014 № 692/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» строком до 180 дні, якою в діяльності Банку були запровадженні певні обмеження.

В подальшому, Правлінням Національного банку України за результатами розгляду пояснювальної записки Генерального департаменту банківського нагляду про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та інформації, викладеної в доповідній записці Департаменту банківського нагляду від 02.03.2015 № В/47-108/12664, складеній за результатами безвиїзного банківського нагляду за діяльністю Банку та за даними статистичної звітності було встановлено, що Банк продовжує здійснювати ризикову діяльність, якій притаманний високий ризик ліквідності та недостатність коштів для виконання своїх зобов'язань перед вкладниками і кредиторами; з часу віднесення Банку до категорії проблемних відбулося погіршення показників та зростання ризиків у його діяльності; результати безвиїзного банківського нагляду свідчать про те, що діяльність Банку не відповідає вимогам законодавства України; відтак, Банком не вжито належних заходів з приведення діяльності у відповідність до вимог законодавства України.

Так, Національний банк України відповідно до статті 76 Закону про банки зобов'язаний віднести банк до категорії неплатоспроможних, зокрема, у разі неприведення банком своєї діяльності у відповідність до вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних.

З метою захисту інтересів вкладників та інших кредиторів Банку, Правлінням Національного банку України було прийнято постанову від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

Відповідачем також наголошено, що у поданій Банком Національному банку України програмі фінансового оздоровлення Банку були задекларовані заходи щодо покращення ліквідності Банку, у тому числі за рахунок збільшення наявними акціонерами статутного капіталу Банку на суму 1 167 млн. грн. та залучення субординованого боргу на суму 40 млн. дол. США у строк до 01.01.2015, однак Банком не виконані вчасно та в повному обсязі (обліковуються лише внески за незареєстрованим статутним капіталом - 1 167 млн. грн.). Тобто власником істотної участі не вжито невідкладних, своєчасних та достатніх заходів з фінансової підтримки Банку для покращення фінансового стану, приведення його діяльності у відповідність до вимог законодавства України.

Представником відповідача зазначено, що зважаючи на невжиття Банком належних заходів для покращення його фінансового стану та усунення порушень нормативно- правових актів Національного банку України, які були підставою для віднесення Банку до категорії проблемних, беручи до уваги нездійснення власниками істотної участі передбачених програмою фінансового оздоровлення заходів із капіталізації Банку, віднесення Банку до категорії неплатоспроможних є адекватним вчиненим порушення і рівню загрози інтересам вкладників та інших кредиторів Банку. З метою недопущення погіршення фінансового стану, ліквідності банку та захисту інтересів вкладників Банку Національний банк України на початку 2014 року (згідно з постановою Правління Національного банку України № 91) надав Банку кредити на підтримання ліквідності на суму 4 150 млн. грн., а після погодження програми капіталізації банку у вересні 2014 року - стабілізаційний кредит на суму 960 млн. грн. (згідно з постановою Правління Національного банку України № 327) під заставу цінних паперів, гарантованих державою. Зазначені заходи тимчасово виправляли ситуацію в банку, однак не привели до значного поліпшення фінансового стану.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що Національним банком України з метою захисту інтересів вкладників та кредиторів ПАТ «Дельта Банк» були вжиті належні та своєчасні заходи для приведення діяльності Банку у відповідність до вимог банківського законодавства, відновлення його фінансового стану та усунення порушень, причин і умов, що призвели до його погіршення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача, що полягає у неприйнятті своєчасних заходів впливу на ПАТ «Дельта Банк», є безпідставною та необґрунтованою.

Що стосується вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Так, звертаючись до суду, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 902 690, 32 грн. моральної шкоди, разом з тим ґрунтовних доказів, які б підтверджували існування такої шкоди, позивачем до суду не надано.

Обов'язковою умовою для відшкодування моральної шкоди фізичній особі є встановлення судом факту, що суб'єкт владних повноважень саме протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю порушив права, свободи та інтереси особи.

З огляду на зазначені обставини, беручи при цьому до уваги положення постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховуючи, що судом не встановлено факту порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для присудження на користь позивача заявленої ним до стягнення суми моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2016 року залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Ісаєнко Ю.А.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Вівдиченко Т.Р.