Справа № 826/28091/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

30 вересня 2016 року 08:21 справа №826/28091/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1. Державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Лещук Альони Олександрівни 2. Реєстраційної служби Іванківського міжрайонного управління юстиції Київської області 3. Головного територіального управління юстиції у Київській області
провизнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Лещук Альони Олександрівни (далі по тексту - відповідач 1, Державний реєстратор), Реєстраційної служби Іванківського міжрайонного управління юстиції Київської області (далі по тексту - відповідач 2) та Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі по тексту - відповідач 3), в якому просить: 1) визнати протиправними дії відповідача 1 та відповідача 2; 2) скасувати рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 26 листопада 2015 року №26516002; 3) скасувати рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 27 листопада 2015 року №26543116; 4) зобов'язати державного реєстратора винести рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: реєстрацію права власності на земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та земельну діяльну, розташовану у АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 на підставі поданих ОСОБА_1 заяв №14236892 та №14237461.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/28091/15, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 22 березня 2016 року позивач позовні вимоги підтримав; представники відповідача 1 та відповідача 3 проти задоволення позовних вимог заперечили; відповідач 2 свого представника не направив.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача 2 та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 22 березня 2016 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 11 листопада 2015 року подав до Реєстраційної служби Іванківського міжрайонного управління юстиції дві заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, які зареєстровані за номерами 14236892 та 14237461, для державної реєстрації права власності на земельні ділянки, розташовані у АДРЕСА_1, з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

За рішеннями Державного реєстратора прав на нерухоме майно Лещук А.О. Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області від 26 листопада 2015 року №26516002 та №26543116 відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації прав та їх обтяжень зазначених вище земельних ділянок.

Фактичною підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень у рішеннях державним реєстратором визначено подання позивачем для проведення державної реєстрації рішення Залишанської сільської ради Поліського району Київської області від 12 березня 2014 року №237-51-VI з пошкодженням, що не дає змоги однозначно тлумачити її зміст. При цьому свої висновки державний реєстратор мотивує посиланням на положення пункту 38 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, та частини першої і другої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень".

Інших фактичних підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема подання позивачем не всіх документів, необхідних для проведення такої реєстрації тощо, у рішенні не зазначено.

Правовою підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень державним реєстратором в оспорюваних рішеннях визначено статтю 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пункти 20, 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868.

Позивач не погоджується з рішеннями державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень і зазначає, що підстави для прийняття таких рішень були відсутні, оскільки ним було подано для проведення державної реєстрації права власності всі визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, у тому числі оригінал рішення Залишанської сільської ради Поліського району Київської області від 12 березня 2014 року №237-51-VI, які відповідають встановленим у частинах першій і другій статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вимогам.

Відповідач 2 та відповідач 3 у письмових запереченнях проти позову посилається на те, що відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 23 лютого 2015 року №240/5 "Про запровадження у Київській області пілотного проекту щодо розподілу функціональних обов'язків між особами, які приймають заяви у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, та особами, які приймають рішення за результатами розгляду таких заяв", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2015 року за №207/26652, заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відповідним пакетом документів подаються до реєстраційних служб територіальних управлінь юстиції у Київській області. У день прийняття заяв орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій поданих документів шляхом сканування поданих оригіналів та копій та їх розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після чого орган державної реєстрації прав за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає права на обробку такої заяви до Головного територіального управління юстиції у Київській області для подальшого прийняття рішення. Таким чином, державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області приймаються рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову на підставі електронних копій документів, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідач 2 та відповідач 3 у запереченнях проти позову наголошують на тому, що з електронної копії рішення Залишанської сільської ради Поліського району Київської області від 12 березня 2014 року №237-51-VI неможливо однозначно тлумачити зміст документа через його погану видимість.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що державним реєстратором були прийняті рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі електронних копій документів, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виготовлених органом державної реєстрації прав шляхом сканування поданих позивачем документів та їх розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи оскаржуване рішення на предмет його відповідності вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та виходячи з критеріїв, передбачених частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд керується наступним.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за законом, та їх обтяжень визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частина перша статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Пунктом 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до частини третьої статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Частиною першою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Частиною другою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Як було зазначено раніше, підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень у рішеннях державним реєстратором визначено подання позивачем для проведення державної реєстрації рішення Залишанської сільської ради Поліського району Київської області з пошкодженням, що не дає змоги однозначно тлумачити її зміст. При цьому свої висновки державний реєстратор мотивує посиланням на положення пункту 38 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, та частини першої і другої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень".

Стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" встановлює вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" текст документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, повинен бути написаний розбірливо. Прізвище, ім'я, по батькові фізичних осіб та їх місце проживання, а також найменування юридичних осіб та їх місцезнаходження повинні бути написані повністю.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст.

У територіальних управліннях юстиції Київської області Наказом Міністерства юстиції України від 23 лютого 2015 №240/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2015 року за №207/26652 (далі по тексту - Наказ №240/5), запроваджено пілотний проект щодо розподілу функціональних обов'язків між особами, які приймають заяви у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, та особами, які приймають рішення за результатами розгляду таких заяв.

Відповідно до пункту 2 Наказу №240/5 встановлено, що заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (у разі якщо такі зміни не стосуються виправлення технічних помилок), про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, про скасування, про відкликання заяви відносно нерухомого майна, яке розташоване у межах Київської області, подаються до будь-якого районного, міського, міськрайонного, міжрайонного управління юстиції Київської області, а також до Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - орган державної реєстрації прав).

Згідно з пунктом 3 Наказу №240/5 встановлено, що у разі подання до органу державної реєстрації прав заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (у разі якщо такі зміни не стосуються виправлення технічних помилок), про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, про скасування, про відкликання заяви відповідні рішення приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Головного територіального управління юстиції у Київській області відповідно до цього наказу, крім випадків, передбачених наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року №607/5 "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №534/23066.

Пунктом 5 Наказу №240/5 передбачено, що у день прийняття заяв, зазначених у пункті 2 цього наказу, орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів цих документів та копій документів, що подаються для державної реєстрації прав, засвідчених в установленому порядку, та їх розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також електронного цифрового підпису.

Відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав та їх обтяжень, оригіналам та копіям таких документів у паперовій формі забезпечує особа, яка їх виготовила.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов'язковою та здійснюється у територіальних управліннях юстиції Київської області за відповідною заявою зацікавленої особи у паперовій формі, до якої такою особою обов'язково мають бути надані оригінали документів, а також копії інших документів, необхідних для державної реєстрації. Орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів цих документів та копій документів, що подаються для державної реєстрації прав, засвідчених в установленому порядку, та їх розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав та їх обтяжень, оригіналам та копіям таких документів у паперовій формі забезпечує особа, яка їх виготовила.

Таким чином, для реєстрації прав та обтяжень нерухомого майна у Київській області зацікавлена особа має подати заяву у паперовій формі та зобов'язана додати до такої заяви необхідні для реєстрації оригінали документів та копії інших необхідних документів, а орган державної реєстрації прав, своєю чергою, зобов'язаний забезпечити виготовлення електронних копій усіх поданих документів та забезпечити відповідність електронних копій оригіналам.

Суд вважає, що у разі якщо особа, яка виготовила копії електронних документів, не забезпечила відповідність їх оригіналам внаслідок неякісного сканування оригіналів цих документів, які відповідають встановленим в законі вимогам, та розмістила внаслідок таких дій у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. неякісні електронні копії, що не дають можливість встановити їх дійсний зміст, зацікавлена у реєстрації особа не може мати негативні для себе наслідки у вигляді відмови в державній реєстрації прав.

Як було встановлено судом та не заперечується сторонами, державним реєстратором були прийняті рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі електронних копій документів, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виготовлених органом державної реєстрації прав шляхом сканування поданих позивачем документів та їх розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом в судовому засіданні оглянуто оригінал рішення Залишанської сільської ради Поліського району Київської області від 12 березня 2014 року №237-51-VI "Про внесення змін до рішення сесії Залишанської сільської ради від 17 грудня 2013 року №212-46-VI "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність", який, як вказує позивач, подавався ним для реєстрації прав та їх обтяжень та був повернутий останньому реєстраційною службою територіального управління юстиції відповідно до пункту 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868.

За результатом огляду судом встановлено, що оригінал рішення Залишанської сільської ради Поліського району Київської області від 12 березня 2014 року №237-51-VI відповідає визначеним у частинах першій та другій статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" вимогам, зокрема містить розбірливо написаний текст, не має пошкоджень, виправлень або дописок.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2016 року було зобов'язано відповідача 1 надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи щодо об'єктів нерухомого майна - земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Відповідачем 1 не надано суду копії матеріалів реєстраційної справи щодо об'єктів нерухомого майна - земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Таким чином, та обставина, що з електронної копії неможливо встановити дійсний зміст документа, не доведена відповідачем 1.

Зважаючи на те, що оригінал рішення Залишанської сільської ради Поліського району Київської області від 12 березня 2014 року №237-51-VI відповідає вимогам частин першої і другої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень", а відповідачем 1 не доведено, що наявна в матеріалах реєстраційної справи електронна копія вказаного рішення сільської ради є пошкодженою, що не дає однозначно тлумачити зміст цього рішення, суд дійшов висновку, що рішення відповідача 1 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є протиправним.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами не доведено правомірності рішень про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. З урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги про скасування рішень про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача 1 та відповідача 2 задоволенню не підлягають, оскільки позивач не конкретизує, які саме дії цих відповідачів він вважає протиправними та просить суд їх такими визнати, а у суду відсутні підстави вважати, що всі дії відповідача 1 та відповідача 2 є протиправними.

Позовні вимоги про зобов'язання відповідача 1 винести рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: про реєстрацію права власності на земельні ділянки, також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Законодавством визначено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, який складається з декількох етапів: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації тощо.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, суд не може давати вказівки суб'єкту владних повноважень, як вирішувати питання, що належать до його компетенції та яке вирішується у визначеній законодавством процедурі. Надані позивачем до реєстраційного органу заява та документи повинні бути оцінені цим органом на предмет їх відповідності вимогам закону.

Разом з тим суд з метою захисту прав та інтересів позивача від порушень органу державної влади, що є завданням адміністративного судочинства згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, всебічного та об'єктивного розгляду справи, керуючись частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача 1 повторно розглянути заяви позивача від 11 листопада 2015 року №14236892 та №14237461 та прийняти відповідні рішення згідно з вимогами чинного законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Лещук Альони Олександрівни від 26 листопада 2015 року №26516002 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та від 27 листопада 2015 року №26543116 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Лещук Альону Олександрівну повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 листопада 2015 року за реєстраційними номерами 14236892 та 14237461 згідно з вимогами чинного законодавства.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко