Справа № 802/1440/16-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 вересня 2016 р. м. Вінниця

Справа № 802/1440/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кулика В.В.,

представника податкового органу: Черпітяк О.В., Морозової О.О.

платника податків: ОСОБА_3,

представника відповідача: Задарко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна фізичної особи - підприємця ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду в порядку ст. 183-3 КАС України звернулась з поданням Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.09.2016 відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним поданням та призначено його до судового розгляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 183-3 КАС України у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає у триденний строк, але не пізніше ніж протягом 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду, постанову по суті заявлених вимог, яка підлягає негайному виконанню. Розгляд подання відбувається за участю органу державної податкової служби, що його вніс, та платника податків, стосовно якого його внесено.

У судовому засіданні представники податкового органу підтримали подання про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та надали усні пояснення згідно з наведеними у поданні обґрунтуваннями.

Відповідач та її представник в судовому засіданні вимоги Вінницької ОДПІ про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту належного їй майна заперечили, вказавши, що вважають, що у податкового органу не було законних підстав для прийняття наказу Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №1106 від 09.09.2016 "Про внесення змін до наказу Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області № 572 від 28.04.2016 "Про проведення позапланової документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3"", а відповідно відсутні правові підстави для проведення перевірки відповідача. В зв"язку з чим, наразі ОСОБА_3 до Вінницького окружного адміністративного суду подано позовну заяву від 27.09.2016 про скасування наказу Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №1106 від 09.09.2016 "Про внесення змін до наказу Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області № 572 від 28.04.2016 "Про проведення позапланової документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3"". Крім того, відповідач та її представник наголошували, що посадові особи податкового органу намагались приступити до проведення перевірки без належного повідомлення платника податків, як то передбачено абзацом 2 пункту 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України. Таким чином, відповідач, стверджуючи про відсутність за вказаних обставин у податкового органу права на проведення перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, просила відмовити в задоволенні подання.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про закриття провадження в адміністративній справі з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 28.04.2016 Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області видано наказ №572 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3", з підстав передбачених п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України ( а.с. 15 ).

09.09.2016 Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, на підставі рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду в справі №802/713/16-а та керуючись п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, прийнято наказ №1106, яким внесено зміни до наказу №572 від 28.04.2016 щодо дати початку проведення перевірки, а також щодо складу ревізорів - інспекторів, які направляються на перевірку ( а.с. 9 ).

09.09.2016 року податковим органом на адресу ФОП ОСОБА_3 направлено засобами поштового зв"язку повідомлення про проведення перевірки №716 від 09.09.16, копію наказу про проведення перевірки та лист №9272/М/02-28-13-05 від 09.09.2016 щодо надання податковому органу ряду документів в строк до 16.09.2016 року ( а.с. 10, 13 ).

15.09.2016 при виході посадових осіб податкового органу на юридичну адресу ТОВ "Лісвін", встановлено, що ФОП ОСОБА_3 присутня за даною адресою і їй було надано копію наказу №1106 від 09.09.2016 та пред"явлено направлення для проведення перевірки від 15.09.2016, проте остання відмовилась від отримання копії наказу та підпису у направленнях, а також від проведення документальної планової перевірки та від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. В зв"язку з чим, податковими ревізорами - інспекторами складено акт №236/1305/НОМЕР_1 від 15.09.2016 року про відмову ОСОБА_3 від допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки ( а.с. 14 ).

За наведених обставин, заступник начальника Вінницької ОДПІ Волкодав П.М., розглянувши матеріали відмови платника податків від допуску до проведення перевірки, направив в.о. начальника Вінницької ОДПІ звернення від 21.09.2016 "Про застосування адміністративного арешту майна платника податків"

Того ж дня, в.о. начальника Вінницької ОДПІ Бондарем І.А. прийнято рішення від 21.09.2016 про застосування умовного адміністративного арешту майна платників податків - ФОП ОСОБА_3

З метою підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_3 Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області звернулася до суду з даним поданням.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала правомірність застосування щодо неї адміністративного арешту майна, наголошуючи на протиправності наказу Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №1106 від 09.09.2016 "Про внесення змін до наказу Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області № 572 від 28.04.2016 "Про проведення позапланової документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3"", на підставі якого податковий орган намагався здійснити перевірку, та вказуючи на порушення податковим органом вимог абзацу 2 пункту 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України щодо належного повідомлення платника податків про проведення перевірки. Зокрема, ОСОБА_3 зазначила, що на момент, коли посадові особи податкового органу прийшли для проведення перевірки - 15.09.2016 року, вона не була обізнана про призначення такої перевірки, оскільки повідомлення податкового органу від 09.09.2016 року отримала лише 16.09.2016 року, що підтверджується витягом з офіційного сайту Укрпошти "Відстеження пересилання поштових відправлень ". Також відповідач зазначила, що 15.09.2016 року ревізори - інспектори прийшли для проведення перевірки не за місцем її реєстрації та не за місцем здійснення нею підприємницької діяльності, де і намагались вручити їй ксерокопію наказу №1106 від 09.09.2016 ( а.с. 14 ).

Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд виходив з наступного.

Пунктом 77. 4 ст. 77 Податкового кодексу України встановлено, що про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Статтею 94 ПК України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених Законом.

Відповідно до п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Перелік обставин, за наявності яких контролюючим органом може бути застосовано арешт майна платника податку, є вичерпним.

Підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна передбачено пунктом 94.10 статті 94 ПК України, відповідно до якого арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

При цьому перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Особливості провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби визначені статтею 183-3 КАС України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 183-3 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-3 цього Кодексу, суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання в разі, якщо, зокрема, із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183-3 КАС України. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. Зокрема, платник податків може заперечувати законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту.

Разом з тим, наявність спору про право може бути виявлена і після відкриття провадження у справі за відповідним поданням. У такому разі суду слід закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу.

Наведене відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній у інформаційному листі № 571/11/13-11 від 22.04.2011.

Звертаючись до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області посилається на те, що платник податків відмовився від проведення документальної виїзної планової перевірки та не допустив посадових осіб Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області до її проведення, незважаючи на наявність законних підстав для цього.

Однак, під час розгляду подання Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_3 судом встановлено, що платник податків заперечує законність призначення щодо неї планової документальної виїзної перевірки та вказує на відсутність правових підстав для початку її проведення, посилаючись на порушення податковим органом абзацу 2 п. 77.4 ст. 77 ПК України, внаслідок недопущення до якої керівником податкового органу було застосовано умовний адміністративний арешт майна ФОП ОСОБА_3

Вказана обставина, окрім наданих відповідачем заперечень, додатково підтверджується відомостями, що містяться в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду", згідно з якими 27.09.2016 ФОП ОСОБА_3 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування наказу Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №1106 від 09.09.2016 "Про внесення змін до наказу Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області № 572 від 28.04.2016 "Про проведення позапланової документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3"".

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про наявність спору про право, що унеможливлює розгляд і вирішення подання податкового органу в порядку, визначеному статтею 183-3 КАС України.

Нормами процесуального закону не передбачено наслідків встановлення судом існування спору про право після відкриття провадження у справі за поданням органу державної податкової служби.

Однак, Вищий адміністративний суд України у інформаційному листі від 22.04.2011року № 571/11/13-11 зазначив, що в такому разі необхідно закривати провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу.

При цьому закриття провадження у справі за поданням податкового органу не позбавляє заявника права звернутися до суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

З огляду на викладене та враховуючи наявність між сторонами спору про право провадження у цій адміністративній справі належить закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Керуючись ст.ст. 157, 165, 183-3, 186, 254 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Закрити провадження в адміністративній справі № 802/1440/16-а за поданням Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, застосованого на підставі рішення виконуючого обов'язки начальника Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 21.09.2016.

Роз'яснити заявнику, що закриття провадження у даній справі не позбавляє податковий орган права звернутися до окружного адміністративного суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна