Справа № 826/26566/15
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

суддів: Земляної Г.В.

Межевича М.В.

за участю секретаря Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Трубний Завод" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Трубний Завод" до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Державної служби України з питань праці про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший Трубний Завод" (далі - ТОВ "Перший Трубний Завод") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Державної служби України з питань праці про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо невидачі дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме: випробування: неруйнівний контроль: візуально-оптичний (VT), ультразвуковий (п. 1 додатка 2 порядку) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки: парові водогрійні котли теплопродуктивністю понад 01 МВт (п.16 додатку 3 Порядку); посудини, що працюють під тиском понад 0,05 ПМа (п. 17додатку 3 Порядку); трубопроводи пари гарячої води з робочим тиском пари понад 0,05 МПа і температурою води вище 110 градусів С, які підлягають реєстрації в територіальних органах Держгірпомнагляду (п. 18 додатку 3 Порядку);

- зобов'язання видати дозвіл на виконання таких робіт.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України щодо вирішення заяви ТОВ «Перший трубний завод» від 19.05.2015 р. про надання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки. В іншій частині позову відмовлено.

На вказану постанову ТОВ "Перший Трубний Завод" подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач подав до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України заяву від 19.05.2015 р. на одержання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки.

Листом №4165/0/11-06/6/15 від 18.08.2015 р. Державна служба гірничого нагляду та промислової безпеки України повідомила заявника про наявність колізії норм права між ч. 3 ст. 21 Закону України «Про охорону праці» та абз. 7 ч. 5 ст. 33 Закону України «Про охорону праці», п. 48 додатку до Закону України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», абз. 5 пп. 27 п. 4 Положення про Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України, у зв'язку з чим заява позивача буде вирішена після надання роз'яснень Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" суб'єкт господарювання має право на одержання (переоформлення, одержання дублікатів, анулювання) документів дозвільного характеру та подання декларацій за своїм місцезнаходженням або у випадках, передбачених законом, - за місцем провадження діяльності або місцезнаходженням об'єкта.

Порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Документи дозвільного характеру видаються безоплатно, на необмежений строк, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, згідно ч. 5 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: - подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;

- виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей;

- негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

Письмове повідомлення дозвільного органу про відмову у видачі документа дозвільного характеру надається суб'єкту господарювання особисто або надсилається поштовим відправленням з описом вкладення або у випадках, передбачених законом, - в електронній формі за допомогою засобів телекомунікацій із зазначенням передбачених законом підстав для такої відмови у строк, встановлений для видачі документа дозвільного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України повідомлено позивача, що його заява буде вирішена після надання роз'яснень щодо застосування колізії норм права. Отже, фактично відповідачем не прийнято жодного з визначених законодавством рішень (про видачу дозволу або про відмову у видачі дозволу).

За таких обставин, Державна служба гірничого нагляду та промислової безпеки України при вирішенні заяви позивача про надання дозволу діяла в супереч визначеному законом порядку та способу, отже фактично допущено бездіяльність щодо вирішення заяви позивача.

Постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову ТОВ "Перший Трубний Завод" відповідачами в апеляційному порядку не оскаржувалася.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що повноваження щодо видачі необхідного дозволу перейшли до Державної служби України з питань праці, оскільки Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України не вирішено заяву позивача, а відповідачем за усною заявою передано заву позивача на розгляд Державної служби України з питань праці.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог, а згідно ч. 4 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Як вбачається з позовної заяви ТОВ "Перший Трубний Завод" просило визнати протиправною бездіяльність Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України. Вимог до Державної служби України з питань праці позивач не заявляв, тому є необґрунтованими посилання на те, що судом першої інстанції не витребувано доказів щодо можливого передання заяви позивача на розгляд до Державної служби України з питань праці, та не зобов'язано вчинити певні дії такого відповідача.

Разом з тим, вимоги позивача про зобов'язання видати дозвіл на виконання таких робіт не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в, деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Прийняте рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого органу в порядку передбаченому законодавством. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права.

Отже, суд не може перебирати на себе функцій, які відносяться до виключної компетенції суб'єкта владних повноважень, а тому вимоги позивача щодо зобов'язання видати відповідний дозвіл не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, які впливають на правильність вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову частково, тому апеляційну скаргу ТОВ "Перший Трубний Завод" необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2016 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Трубний Завод" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Земляна Г.В.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 03.10.2016 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Межевич М.В.