Справа № 274/5616/15-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Корбут В.В.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
ПОСТАНОВА
іменем України

"03" жовтня 2016 р. Справа № 274/5616/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Бучик А.Ю.
суддів: Майора Г.І.
Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника позивача Волнюка В.В.
представника відповідача Літвіна С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "26" травня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та стягнення коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання незаконними дій Міністерства оборони України з відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", стягнення з Міністерства оборони України 243 600 грн. одноразової грошової допомоги по інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, зобов`язання Державної казначейської служби України виплатити йому з рахунку Міністерства оборони України стягнуті кошти у розмірі 243 600,00 грн.
Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2016 року позов задоволено частково. Визнано дії Міністерства оборони України (в особі Департаменту фінансів) з відмови у призначенні та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", протиправними. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання призначення ти виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до підпункту 5 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". В задоволенні решти позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Міністерство оборони України просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що судом помилково враховано право позивача на одноразову грошову допомогу з моменту повторного огляду МСЕК - 10.08.2015, безпідставно залишено поза увагою первинне встановлення інвалідності 06.12.2013, що є днем виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 05.11.1972 р. по 21.09.1992 р., при цьому з 01.1980 р. по 7.1981 р. - учасник бойових дій у Республіці Афганістан, де що підтверджується довідками від 06.02.2014 р. № 1/140 та № 4/23 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 10).
З 06.12.2013 р. ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності у зв`язку пораненням, контузією, захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою від 05.02.2014 р. до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а. с. 54).
З 10.08.2015 р. позивачу встановлено другу групу інвалідності у зв`язку пораненням, контузією, захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою від 04.09.2015 р. до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а. с. 53).
29.09.2015 позивач звернувся до Бердичівського об`єднаного військового комісаріату Житомирської області з заявою, у якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності через поранення, контузію та захворювання, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а. с. 48 - 58).
Вказана заява з доданими до неї документами розглянута Департаментом фінансів Міністерства оборони України, який прийшов до висновку, що дія статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у редакції, яка набрала чинності 01.01.2007 р., та прийнята на її виконання постанова від 28.05.2008 р. № 499 Кабінету Міністрів України поширюється тільки на військовослужбовців, які отримали інвалідність та звільнені після цієї дати або продовжують проходити військову службу, тобто на ОСОБА_1 , звільненого з військової служби до 01.01.2007 р., не поширюється, що підтверджується листом від 21.10.2015 р. № 248/3/6/2837 Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Оцінюючи спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Нормативними актами, якими врегульовано право на отримання одноразової грошової допомоги на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
Згідно з п.2 ч.1 ст.3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
У відповідності до ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
За правилами частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Враховуючи те, що застосовування норм статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби. ОСОБА_1 набув право на призначення та виплату вказаної допомоги з 10.08.2015 р. відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.
Пунктом 2 порядку визначено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
У відповідності до п. 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про протиправність відмови Міністерства оборони України в призначені та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зробивши вірний висновок щодо суті позовних вимог, суд першої інстанції залишив поза увагою правила КАС України щодо дотримання правил предметної підсудності.
Частинами 1 та 3 статті 18 КАС України визначено перелік справ, які предметно підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Пунктом 2 частини 2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Згідно з пунктом 15 частини 1 статті 3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Як зазначено вище, позивач проходив військову службу з 05.11.1972 р. по 21.09.1992 р. Після звільнення позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, причиною інвалідності є захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, щодо підсудності спору окружному адміністративному суду, оскільки спірні правовідносини безпосередньо пов`язані з виплатою одного з видів грошового забезпечення, що походить зі звільнення позивача з публічної служби.
Визначена правова позиція також відображена у рішенні Верховного суду України від 15 липня 2014 року у справі №21-270 а14.
Крім того, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 24 КАС України розглянув справу за участі центрального органу виконавчої влади одноособово, замість колегії з трьох суддів.
Відтак, судове рішення відповідно до ст. 202 КАС України підлягає скасуванню як таке, що розглянуто неповноважним судом.
З урахуванням всіх обставин по справі колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог позивача.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.
Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "26" травня 2016 р. скасувати, прийняти нову постанову.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати дії Міністерства оборони України (в особі Департаменту фінансів) з відмови у призначенні та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", протиправними.
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в разі інвалідності у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Г.І. Майор

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "03" жовтня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу: Міністерство оборони України проспект Повітрофлотський,6,м.Київ,03168 Державна казначейська служба України вул.Бастіонна, 6,м.Київ,01601
4-третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул.С.Параджанова,4,м.Житомир,10000
6 - представник позивача - Вольнюк Володимир Володимирович, вул.Гайдара, 31-а, м.Бердичів
7 - представнику МОУ - Літвін С.М., вул.40-річчя Перемоги,31, м.Вінниця, 21016,
,