Справа № 222/1220/16-а
Суддя: Доценко С. І.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 222/1220/16-а
Провадження 2-а/222/16/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року Володарський районний суд Донецької області у складі

судді: Доценко С.І.,

при секретарі: Болбат Н.І.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом:

ОСОБА_1

до Управління патрульної служби в м. Маріуполі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДР № 074199 від 30.07.2016 року ,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду по наступним підставам:

30.07.2016 року інспектором патрульної служби м. Маріуполя була винесена постанова по накладення адміністративного стягнення серії ДР 074199 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що гр. ОСОБА_1 30.07.2016 року о 09-30 год., керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1, м. Маріуполі по пр. Будівельників, 148 проїхав розмітку 1.12 «Стоп лінія» при забороненому сигналі. Позивач вважає, що накладене на нього адміністративне стягнення необґрунтоване, тому просить постанову інспектора патрульної служби м. Маріуполя скасувати.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що 30.07.2016 року о 09-30 год., він в м. Маріуполі по пр. Будівельників керував автомобілем «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1. При під'їзді до розмітки «Стоп лінія» ні перехресті бульвару Шевченко та проспекту Будівельників на світлофорі горіло зелене світло і він передніми колесами автомобілю перетнув розмітку «Стоп-лінія» загорілося червоне світло і він зупинився на «Стоп-лінії», тому що назад він здати не міг, так як позаду знаходились інші автомобілі, а продовжувати перетинати перехрестя він не став, щоб не створювати перешкод для інших учасників дорожнього руху. Своїми діями він не створив перешкод для інших учасників руху, тому що перехрестя досить велике. Інспектором не було надано жодних доказів скоєння мною правопорушення. Просить суд задовольнити позов та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча неодноразово, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомив. Заперечень до позову не надав.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст.288 КУоАП постанова посадової особи по справі про адмінправопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАСУ), з особливостями визначеними КУпАП. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог КАСУ, з урахуванням особливостей визначених КУпАП.

Постановою від 30.07.2016 року серії ДР № 074199, винесеною інспектором роти № 3 Управління патрульної служби в м. Маріуполі Палюк А.С. до водія транспортного засобу ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. При викладенні суті скоєного правопорушення у постанові зазначено, що ОСОБА_1 30.07.2016 року о 09-30 год., керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1, м. Маріуполі по пр. Будівельників, 148 проїхав розмітку 1.12 «Стоп лінія» при забороненому сигналі, чим порушив п. 8.10 г Правил Дорожнього Руху України.

Частиною другою статті 122 КУпАП визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно пункту 16.8 правил дорожнього руху, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (Стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Відповідно до ст.69 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Обов'язок по доведені своїх вимог та заперечень покладається на сторони, які зобов'язані довести ці обставини. Т.б. при розгляді даного адміністративного позову (адміністративний позов може містити вимоги про скасування рішення суб'єкта владних повноважень) при оскаржені постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд вважає, що відповідно до цих вимог, обов'язок по доведені обставин покладається на сторони, але ж з урахуванням вимог, що стосується по з'ясуванню певних обставин, при розгляді та прийняті рішення посадовою особою при розгляді адміністративні справи.

Відповідно до положення ч.2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положення ч.6 ст.71 КАСУ якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адмінправопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа встановлює наявність або відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, які притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими документами та інше. При прийняті рішення посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач оспорює правомірність складання щодо нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, стверджує що не порушував правила дорожнього руху, а діяв правомірно в межах дорожньої обстановки.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на вимогу суду не надав докази доведеності вини особи та не підтвердив правомірність свого рішення.

Зі змісту постанови про адміністративне правопорушення від 30.07.2016 р., не вбачається, чим підтверджено проїзд ОСОБА_1 регульованого перехрестя на заборонений сигнал світлофора, тобто відсутня фіксація (фото або відео), з якої б вбачалось, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 перетинає дорожню розмітку «Стоп лінія» та виїжджає на регульоване перехрестя на заборонений сигнал світлофору, який забороняє рух або інші докази.

Оцінюючи та аналізуючи досліджені у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку, будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінуємого йому правопорушення передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП суду не представлено і встановлено не було.

Враховуючи, що відповідно до ст. 62 ч.3 Конституції України, рішення про притягнення до адмінвідповідальності не може грунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведенності вини особи тлумачаться на її користь (конституційний принцип презумції невинуватості), а також, враховуючи, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення не були враховані всі необхідні обставини для прийняття обґрунтованого та законного рішення, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині скасування постанови про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.159-163, 167 КАС України, ст. 62 ч.3 Конституції України, Главою 24 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 1984 року із змінами та доповненнями, Постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 "Про правила дорожнього руху" із змінами та доповненнями, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної служби в м. Маріуполі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДР № 074199 від 30.07.2016 року - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 074199 від 30.07.2016 року інспектора роти № 3 Управління патрульної служби в м. Маріуполі Палюк А.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122 ч.2 КУпАП.

Повний текст ухвали виготовлений 04.10.2016 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Доценко