Справа № 331/4792/16-а
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2016-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/331/126/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Антоненко М.В., при секретарі Андрієнко С.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №1 рядового поліції УПП у м. Запоріжжі ДПП Дробілко Максима Валентиновича про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №1 рядового поліції УПП у м. Запоріжжі ДПП Дробілко М. В. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 18.06.2016 р.

В обґрунтування вимог зазначено, що 18 червня 2016 року інспектором патрульної поліції 3-ї роти 1-го батальйону рядовим поліції Дробілко Максимом Валентиновичем було винесено постанову ПСЗ№035380 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зач.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255.00 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34, чим порушив пункт ПДР 33.

Дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню за таких підстав:

18.06.2016 р. приблизно о 14.20, позивач підійшов шов до свого автомобіля НОМЕР_1, якій на й момент знаходився на узбіччі дороги в районі вул. Запорізькій. До нього підійшов інспектор Дробілко М.В. якій звинуватив позивача у скоєнні адміністративного правопорушення і не з'ясувавши по суті всі етичні обставини, що безпосередньо стосуються даної справи, безпосередньо на місці, за адресою м. Запоріжжя, вул. Запорізька 9-Б, без складання протоколу, опиту свідків, дослідження доказів та інших обставин, о 14.30 виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної повідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з змісту постанови, інспектор Дробілко М. В. установив «що водій ОСОБА_1 (далі анкетні данні) 18.06.2016 року о 14-30 за адресою вул. Запорізька 9-Б, здійснив запинку у зоні дії знаку 3.34, м порушив пункт ПДР 33».

Зазначенні в постанові відомості (суть адміністративного правопорушення) а саме те, що позивач є той дій, який саме «здійснив запинку у зоні дії знаку 3.34, чим порушив пункт ПДР 33» взагалі не повідають дійсності, оскільки на момент фіксації інспектором Дробілко М. В. правопорушення - автомобіль взагалі не рухався, жодної особи, яка могла скоїти це правопорушення у машині не було.

Зазначені в постанові відомості (суть адміністративного правопорушення) - є особистим припущенням інспектора Дробілко М. В., оскільки жодного доказу на підтвердження свого звинувачення інспектор позивачу не надав, його особисті пояснення до уваги не прийняв, свідків не опитував.

Відповідно до ч. 2 ст.258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних порушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці

скоєння правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган юадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду раїни від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення на місці вчинення правопорушення і за місцем його вчинення , які містяться у статтях 268, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України»..

Ч. 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Ч.3 ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст.276 вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою 69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги 96, де розташоване Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі, проте, інспектор Дробілко М. В. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

З моменту звинувачення інспектором Дробілко М. В., 18.06.2016 року ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення і станом на теперішній час жодного запрошення на розгляд справи за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення позивачу не надходило.

Незаконно розглянувши справу 18.06.2016 року на місці зупинки транспортного засобу, Дробілко М. В. суттєво порушив права ОСОБА_1

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не дійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Дробілко М. В. не надав ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, крім того, інспектор Дробілко М. В. проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на ці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адіміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються лопотання.

Разом з тим, після висловлення звинувачень, та перевірки лише документів позивача, незважаючи на те, що разом з позивачем знаходилася особа, які також могла керувати транспортним засобом, інспектор Дробілко М В. виніс постанову.

Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Своїми діями, Дробілко М. В. грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд, визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 3-ї роти 1 -го батальйону рядовим поліції Дробілко Максимом Валентиновичем щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці знаходження транспортного засобу 18.06.2016 року за адресою м. Запоріжжя, вул. Запорізька 9-Б.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції 3-ї роти 1-го батальйону рядового поліції Дробілко Максима Валентиновича ПСЗ№035380 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, та закрити справу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, наполягав на скасуванні оскаржуваної постанови.

Відповідач інспектор патрульної поліції 3-ї роти 1 -го батальйону рядовим поліції Дробілко М. В. проти позову заперечував, вважав оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, надав суду матеріали відео фіксації скоєного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 червня 2016 року інспектором патрульної поліції 3-ї роти 1-го батальйону рядовим поліції Дробілко М. В. було винесено постанову ПСЗ№035380 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255.00 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34, чим порушив пункт ПДР 33.

Відповідно до п.3.34 «б» ПДР України, в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено", забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу)

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Вивченням в судовому засіданні матеріалів відео фіксації, наданих відповідачем, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 18 червня 2016 року керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34, чим порушив пункт ПДР 33.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що саме він 18 червня 2016 року, керуючи автомобілем ДЕУ Ланос здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34 по вул. Запорізькій в м. Запоріжжя, знаку він не бачив, оскільки попереду стояв автобус.

Згідно зі ст. 276 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, зафіксовано об'єктивними засобами контролю та підтверджено поясненнями самого позивача в судовому засіданні. Не є обґрунтованими пояснення ОСОБА_1 про те, що він з об'єктивних причин не бачив знаку, оскільки по вул. Запорізькій по ходу руху позивача мається три подібні знаки.

Посилаючись на те, що справа про адміністративне правопорушення не була розглянута за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення - в Управлінні патрульної поліції у м. Запоріжжі, позивач зазначає, що він був позбавлений можливості заявляти клопотання про виклик свідків, подавати інші докази. При цьому, в ході судового засідання позивач не заявляв клопотання про виклик свідків, не надав суду будь-яких доказів в підтвердження свої невинуватості в скоєнні адміністративного правопорушення а тому вказане твердження ОСОБА_1 не приймається до уваги судом.

Крім цього, згідно з матеріалами відеофіксації, відповідачем Дробілко М.В. було роз'яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст..268 КУпАП України.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Статтею 258 КУпАП України встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

З огляду на вищенаведені норми чинного законодавства, суд не приймає до уваги посилання позивача ОСОБА_1 на порушення його прав у зв'язку з тим, що працівник поліції не склав протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до п. 3 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративні правопорушення, а саме: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Проаналізувавши та оцінивши, в їх сукупності, всі докази по справі - постанову ПСЗ №035380 від 18.06.2016 року, матеріали відео фіксації, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому суду відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 4, 8-11, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у зв'язку з необґрунтованістю в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №1 рядового поліції УПП у м. Запоріжжі ДПП Дробілко Максима Валентиновича про скасування постанови.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається відповідно до вимог ст. 186 КАС України.

Суддя: М.В. Антоненко