Справа № 806/1484/16
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року м.Житомир справа № 806/1484/16

категорія 3.1.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Коваль О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представник відповідача у судове засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про скасування висновку, зобов'язання вчинити певні дії

встановив:

9 серпня 2016 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 із позовом до Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (Житомирський МВДРАЦС) про скасування висновку, зобов'язання вчинити певні дії.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалами судді Житомирського окружного адміністративного суду 26 серпня 2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

У позовній заяві ОСОБА_2 вказав, що 22 червня 2016 року він звернувся до Житомирського МВДРАЦС із заявою про внесення змін: до актового запису про шлюб від 4 листопада 1972 року №1639, складеного на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Житомирським МВДРАЦС, а саме: змінити національність нареченого з "українець" на "поляк", а також змінити дату народження нареченого з "ІНФОРМАЦІЯ_3 року" на "ІНФОРМАЦІЯ_4 року"; до актового запису про народження від 17 квітня 1980 року №1317, складеного Житомирським МВДРАЦС на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: змінити національність батька з "українець" на "поляк"; до актового запису про народження від 30 жовтня 1973 року №3070, складеного Житомирським МВДРАЦС на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: змінити національність батька з "українець" на "поляк". 19 липня 2016 року висновком Житомирського МВДРАЦС йому було відмовлено у внесенні змін до актового запису про шлюб від 4 листопада 1972 року №1639, складеного на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Житомирським МВДРАЦС, а саме: змінити національність нареченого з "українець" на "поляк", а також змінити дату народження нареченого з "ІНФОРМАЦІЯ_3 року" на "ІНФОРМАЦІЯ_4 року", у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів та у зв'язку із тим, що при державній реєстрації шлюбу заявника помилки у графі "національність нареченого" допущено не було. Заяву позивача щодо внесення змін у свідоцтва про народження його доньок то заяву ОСОБА_2 у цій частині залишено без розгляду та задоволення. Просить скасувати висновок Житомирського МВДРАЦС від 19 липня 2016 року. Зобов'язати Житомирський МВДРАЦС внести зміни до наступних актових записів: актового запису №1639 від 4 листопада 1972 року про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та позивачем, змінивши національність нареченого з "українець" на "поляк", а також змінивши дату народження нареченого з " 07 липня 1948 року" на " 07 грудня 1948 року"; актового запису №1317 від 17 квітня 1980 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінивши національність батька з "українець" на "поляк"; актового запису №3070 від 30 жовтня 1973 року про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, змінивши національність батька з "українець" на "поляк".

Під час розгляду справи представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог від 26 вересня 2016 року б/н, у якій позивач просить: скасувати висновок Житомирського МВДРАЦС від 19 липня 2016 року. Зобов'язати Житомирський МВДРАЦС внести зміни до наступних актових записів: актового запису №1639 від 4 листопада 1972 року про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та позивачем, змінивши національність нареченого з "українець" на "поляк"; актового запису №1317 від 17 квітня 1980 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінивши національність батька з "українець" на "поляк"; актового запису №3070 від 30 жовтня 1973 року про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, змінивши національність батька з "українець" на "поляк" (а.с.53). Заява про зменшення позовних вимог прийнята судом (а.с.59).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила адміністративний позов задовольнити у повному обсязі, з підстав, що викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях (а.с.55-57) з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_2, народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м.Житомир від шлюбу українки ОСОБА_7 та поляка ОСОБА_8, про що зроблено запис у книзі записів цивільного стану про народження №43 від 13 січня 1949 року та підтверджується свідоцтвом про народження та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №4. Батько позивача - ОСОБА_8 був уроджений поляком, весь час сповідував римо-католицьку віру і проживав на території України, дотримуючись традицій цієї національності. Позивач також виховувався відповідно до польських традицій, сповідає римо-католицьку віру, підтримує стосунки зі своїми родичами-поляками, які проживають на території Польщі, святкує польські свята, відвідує Римсько-католицьку церкву Парафії святої Софії у м.Житомирі та вважає себе поляком. Однак, у свідоцтві про його народження не була зазначена його національність. У паспорті громадянина України також не вказано його національність. Проте, у свідоцтві про народження доньки позивача - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №1317 від 17 квітня 1980 року та у свідоцтві про народження доньки позивача - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №3070 від 30 жовтня 1973 року, у графі батько національність позивача записано як «українець» замість «поляк». Крім того, позивачу стало відомо, що в ДРАЦС містяться дані про його національність як «українець» при реєстрації його шлюбу з ОСОБА_6, актовий запис №1639 від 4 листопада 1972 року, хоча у самому свідоцтві відповідні дані відсутні. Відновлення національної ідентичності позивачу необхідно для впорядкування його документів, для реалізації особистих прав- підтвердження/відновлення польського походження роду та з метою надання можливості онукам позивача користуватись правами громадян України польського походження. Крім того представник позивача пояснила, що відповідач порушив права та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин через безпідставну відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану. Зауважила, що чинне законодавство України, а саме, стаття 11 Закону України від 25 червня 1992 року №2494-XII "Про національні меншини в Україні" не забороняєгромадянину України мати право вибору національності виходячи з національності батьків та пояснили, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Оскільки відповідачем було відмовлено у внесенні змін до актових записів цивільного стану про шлюб заявника та до актових записів про народження доньок заявника, то позивач вважає, що він вправі звернутися до суду із даним позовом.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.52). 19 вересня 2016 року надіслав на адресу суду лист з витребуваними судом документами, у листі також просив розглядати справу без його участі, за наявними у справі матеріалами. Крім того у листі повідомив про те, що заява про внесення змін до актового запису про народження №1317 від 17 квітня 1980 року на ОСОБА_4 та до актового запису про народження ОСОБА_5 щодо зміни національності батька з «українець» на «поляк» до Житомирського МВ ДРАЦС не надходила (а.с.35-36).

Справа розглядається судом за наявними у ній доказами на підставі положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 червня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Житомирського МВДРАЦС із заявою про внесення змін до: актового запису про шлюб від 4 листопада 1972 року №1639, складеного на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Житомирським МВДРАЦС, а саме: змінити національність нареченого з "українець" на "поляк", а також змінити дату народження нареченого з "ІНФОРМАЦІЯ_3 року" на "ІНФОРМАЦІЯ_4 року"; актового запису про народження від 17 квітня 1980 року №1317, складеного Житомирським МВДРАЦС на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: змінити національність батька з "українець" на "поляк"; актового запису про народження від 30 жовтня 1973 року №3070, складеного Житомирським МВДРАЦС на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: змінити національність батька з "українець" на "поляк" (а.с.13).

Стосовно внесення змін у свідоцтва про народження доньок позивача, то заяву ОСОБА_2 у цій частині листом в.о. начальника Житомирського МВДРАЦС ОСОБА_10 від 23 червня 2016 року №2878/2-94 залишено без розгляду та задоволення (а.с.14).

За результатом розгляду заяви в.о. начальника Житомирського МВДРАЦС ОСОБА_10 19 липня 2016 року складено висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану, яким відмовлено у внесені змін до актового запису про шлюб від 4 листопада 1972 року №1639, складеного на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Житомирським МВДРАЦС, а саме: змінити національність нареченого з "українець" на "поляк", а також змінити дату народження нареченого з "ІНФОРМАЦІЯ_3 року" на "ІНФОРМАЦІЯ_4 року", у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів та у зв'язку із тим, що при державній реєстрації шлюбу заявника помилки у графі "національність нареченого" допущено не було (а.с.15).

Не погоджуючись з таким висновком, позивач звернувся із позовом до суду.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії запису акта про народження ОСОБА_2 від 13 січня 1949 року у графі "національність" матері зазначено "українка" у графі національність батька зазначено «поляк» (а.с.38)

У свідоцтві про народження ОСОБА_2 НОМЕР_1 від 14 січня 1949 року його національність не зазначена, однак у графі "національність" матері зазначено "українка" у графі національність батька зазначено «поляк» (а.с.41).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_2 станом на 20 січня 2016 року у відомостях про батька у графі «національність» зазначено «поляк», у відомостях про матір у графі «національність» зазначено «українка» (а.с.18).

З актового запису №1639 від 4 листопада 1972 року про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 вбачається, що у графі «національність нареченого» працівниками органу РАЦС була зазначена національність позивача як «укр» (а.с.37).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України від 1 липня 2010 року №2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон України №2398-VI), Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року за №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793 (далі - Правила №96/5), Порядком ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 року №1064 (далі - Порядок №1064).

Так, згідно положень статті 49 Цивільного кодексу України та статі 2 Закону України №2398-VI визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Отже, відомості про походження фізичної особи вносяться до акта цивільного стану, який підлягає державній реєстрації, а також обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону України №2398-VI цей Закон регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 6 Закону України №2398-VI визначені повноваження відділів державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 статті 6 Закону України №2398-VI зокрема закріплено, що Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно з частинами 1-3 статті 9 Закону України №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до частини 5 статті 9 Закону України №2398-VI правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України №2398-VI внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.

У частині 1 статті 22 Закону України №2398-VI визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Частинами 2-4 статті 22 Закону України №2398-VI встановлено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Розділом ІІ Правил №96/5.

Згідно із пунктом 2.1 Правил №96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа.

При цьому, згідно з пунктом 2.6 Правил №96/5 разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Абзацом першим пункту 2.7 Правил №96/5 встановлено, що на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Позивач звернувся із заявою до Житомирського МВДРАЦС про внесення змін до актового запису про шлюб позивача, про зміну національності нареченого з "українець" на "поляк", а також про внесення змін до актових записів про народження своїх доньок, а саме про зміну національності батька з "українець" на "поляк".

Судом досліджено висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який мотивований відсутністю доказів, які б достовірно підтверджували національність.

З аналізу документів, що містяться в матеріалах справи вбачається, що в актовому записі про народження позивача значиться національність батька позивача (ОСОБА_8.) - «поляк», а національність матері позивача (ОСОБА_7) - «українка». Актовий запис про народження позивача передує актовому запису про шлюб позивача.

Разом із тим, у СРСР з моменту народження людини дані про його етнічну (у кровному, тобто - біологічному, расовому сенсі) належність заносились у його персональні дані - Свідоцтво про народження органів ЗАГС і далі - у «картку персонального обліку» МВС) - на основі «національності» його батьків. По досягненню громадянином СРСР віку 16 років йому видавався паспорт, куди «національність» вносилась однозначно і остаточно. У разі, коли «національність» батька і матері відрізнялись, паспортні органи МВС робили вибір, як правило на користь національності батька. Починаючи з 1975 (паспортна Реформа СРСР) громадянин мав право сам обирати між національністю батька та матері. Але цей вибір, відповідно до «Закону про паспорти СРСР», він мав робити тільки один раз - при отриманні ним першого громадянського паспорта СРСР, тобто при досягненні «повноліття» у 16 років.

Таким чином, актовий запис про укладення шлюбу не являється документом, при видачі якого особа обирала собі національність, та відповідно не може бути підтвердженням обрання української національності позивачем.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать на користь висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази, які свідчать про те, що в актових записах допущено помилку.

У позовній заяві позивач наголошував, що дотримується культурних і релігійних традицій, етнічних особливостей поляків і ця культура була домінуючою у його родині, яка дотримувалась усіх польських традицій та звичаїв.

Згідно з статтею 11 Закону України від 25 червня 1992 року №2494-XII "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до положень статті 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України №703/97-ВР від 9 грудня 1997 року «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в зазначеній Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими. Частиною 1 статті 11 вказаної Конвенції визначено, що сторони зобов'язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім'я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах.

У статті 1 Угоди про принципи співробітництва між Україною та Республікою Польща по забезпеченню прав національних меншин визначено, що для досягнення цілей цієї Угоди під національними меншинами (надалі "меншини") маються на увазі відповідно: - групи громадян України, які є поляками за національністю, та які виявляють почуття національної самосвідомості, єдності зі своїм етносом, - групи громадян Республіки Польща, які є українцями за національністю та які виявляють почуття національної самосвідомості, єдності зі своїм етносом.

Відповідно до статті 3 згаданої Угоди, кожна із Сторін враховує у своїй політиці законні інтереси меншин, вживає законодавчі, адміністративні та інші необхідні заходи для зберігання, розвитку їх етнічної, мовної, культурної та релігійної самобутності, недопущення на своїй території будь-якої дискримінації осіб за ознакою їх приналежності до меншини, а також будь-яких спроб асиміляції меншин проти їх волі.

Таким чином, користуючись правом на вільний вибір та відновлення національності, ОСОБА_2 має право вважати себе "поляком".

Підпунктом 2.13.2 пункту 2.13 Правил №96/5 визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Враховуючи наведене, а також зважаючи на те, що ОСОБА_2 позбавлений можливості на підставі актового запису про реєстрацію шлюбу №1639, складеного 4 листопада 1972 року Житомирським МВ РАГС, ідентифікувати себе за національністю як "поляк", суд, з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача, вважає за можливе зобов'язати відповідача внести зміни в актовий запис про реєстрацію шлюбу позивача №1639 від 4 листопада 1972 року, де у графі «національність нареченого» - ОСОБА_2 «українець» виправити на «поляк» та в актових записах про народження доньок позивача ОСОБА_4 №1317 від 17 квітня 1980 року та ОСОБА_5 №3070 від 30 жовтня 1973 року, у графі національність батька - «українець» внести зміни на національність батька - «поляк».

Повідомлення відповідача про те, що заява про внесення змін до актового запису №1317 від 17 квітня 1980 року про народження ОСОБА_4 та про народження ОСОБА_5 до Житомирського МВ ДРАЦС не надходила, судом не береться до уваги, оскільки спростовується самою заявою ОСОБА_8 від 22 червня 2016 року та відповіддю відповідача щодо надання додаткових документів від 23 червня 2016 року №2878/2-94 (а.с.13-14).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що висновок Житомирського МВ ДРАЦС від 19 липня 2016 року є протиправним та підлягає скасуванню, а тому суд задовольняє адміністративний позов.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати висновок Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 19 липня 2016 року.

Зобов'язати Житомирський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області:

- внести зміни до актового запису №1639 від 4 листопада 1972 року про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, змінивши національність нареченого з «українець» на «поляк»;

- внести зміни до актового запису №3070 від 30 жовтня 1973 року про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, змінивши національність батька з «українець» на «поляк»;

- внести зміни до актового запису №1317 від 17 квітня 1980 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, змінивши національність батька з «українець» на «поляк».

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 03 жовтня 2016 р.