Справа № 0418/2039/2012(2-а/0203/52/2016)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2016 рокусправа № 0418/2039/2012 провадження №2-а/0203/52/2016

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську

на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2016 року по справі №0418/2039/2012 (провадження №2-а/0203/52/2016) за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, про визнання дій протипранвими та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2006 рік;

2) зобов'язати відповідача здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік.

В обґрунтуванні заявлених вимог позивач, якому з 1996 року призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», посилався на те, що після досягнення пенсійного віку він набув право на призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, у зв'язку з чим 29.12.2011р. звернувся до УПФУ з заявою про переведення на інший вид пенсії. При переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, УПФУ зроблено розрахунок нової пенсії із застосування показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2006 рік. Позивач вважає такі дії УПФУ неправомірними, оскільки за його позицією при розрахунку пенсії має бути прийнятий показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік, який передував подачі позивачем заяви про переведення на інший вид пенсії.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Центральне об`єднане управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на перерахунок розміру пенсії із застосування показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність

застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська (правонаступником якого є Центральне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську) та з 18 вересня 1996 року отримував пенсію по інвалідності, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.167).

29 грудня 2011 року, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, ОСОБА_1 направив на адресу відповідача заяву про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у відповідь на яку відповідачем повідомлено про призначення позивачу пенсії у розмірі 1 467 грн. 92 коп., у зв'язку з переведенням з одного виду пенсії на інший.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 лютого 2012 року за №Д 393-12 позивача було повідомлено про те, що за матеріалами пенсійної справи з 29.12.2011р. його було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Загальний стаж позивача складає 41 рік 7 місяців 19 днів (зарахований по 30.11.2011 року), індивідуальний коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 складає 0,56138. Пенсія обчислена із наявної заробітної плати за період з 01 листопада 1998 року по 31 жовтня 2010 року з обчисленням індивідуального коефіцієнту заробітку - 2, 72319.

При цьому, при розрахунку розміру пенсії відповідачем використаний показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2006 рік.

Не погодившись з таким розрахунком пенсії, а саме із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2006 рік, позивач звернувся з зазначеним позов до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до положень абз.3 ч.3 ст.45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач має право на застосування показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої були сплачені страхові внески за 2010 рік, як особа, яка після попереднього перерахунку пенсії, набула 24 місяців страхового стажу.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до абз.3 ч.3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Отже, суд першої інстанції правильно вказав на наявність такого права у особи, яка після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, але, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність такого страхового стажу у позивача. Так, з наданих відповідачем доказів вбачається, що з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком позивач звернувся 29.12.2011р. (т.2 а.с.15), останній перерахунок пенсії по інвалідності мав місце 28.10.10р. (т.2 а.с.16). Таким чином, позивач не набув 24 місяці страхового стажу після попереднього перерахунку пенсії до часу подання заяви про переведення на пенсію за віком. З вказаним фактом погоджувався і представник позивача у судовому засіданні.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість підстав для задоволення позову, які визначені судом першої інстанції.

Щодо доводів позивача про наявність у нього права на перерахунок пенсії із застосування показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік з огляду на те, що попередня пенсія по інвалідності йому була призначена на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», а пенсія за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, позивач вказує на те, що положення ч.3 ст.45 Закону №1058 щодо незмінності показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, стосується випадків переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Оскільки, пенсія по інвалідності позивачу була призначена на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто на підставі іншого Закону, то застосування зазначених положень Закону №1058, за позицією позивача, є неправомірним.

З такими доводами позивача колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Станом на час призначення позивачу пенсії по інвалідності умовах пенсійне забезпечення громадян здійснювалось відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за цим законом призначалися наступні види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058, у зв'язку з чим більшість положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» втратили чинність. Відповідно до п.16 Розділу ХV Прикінцевих положень №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено такі види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

З часу набрання чинності Законом України №1058 державні пенсії, у тому числі і пенсії по інвалідності, пенсії за віком, призначаються на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і на підставі цього ж Закону здійснюється перерахунок цих пенсій.

Таким чином, державні пенсія по інвалідності, за віком, які раніш призначалися за Законом України «Про пенсійне забезпечення» і державні пенсії по інвалідності, за віком, які призначаються з 01.04.2004р. на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є одними і тими ж видами пенсійного забезпечення (фактично лише змінено Закон, який регламентує призначення таких пенсі), а тому для цілей застосування положень ч.3 ст.45 Закону №1058 не можливо стверджувати про те, що у спірному випадку пенсія позивачу вперше призначається за цим Законом, у зв'язку з чим слід застосовувати показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік, який передував подачі позивачем заяви про переведення на інший вид пенсії.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 31.03.2015р. у справі №21-612а14 колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки висновки Верховного Суду України у вказаній справі стосуються інших правовідносин, а саме порядку призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058 особі, яка раніш отримувала пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Щодо доводів позивача про співвідношення положень Закону №1058 та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

Абзацами 1, 2 частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, наведеними нормами права визначено, що у разі переведення з одного виду пенсії, призначеної за цим Законом, на інший, показник середньої заробітної плати має бути незмінним.

За змістом пункту 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), якщо особа надає довідку про заробітну плату, яка відповідає вимогам частини першої статті 40 Закону, заробітна плата для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, який передує року поновлення виплати раніше призначеної пенсії чи переведенню з одного виду пенсії на інший.

Проте, виходячи із визначених в частині 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні показника середньої заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії при переведенні особи з одного виду пенсії на інший, застосуванню підлягає не Порядок, а Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який має вищу юридичну силу.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2016 року по справі №0418/2039/2012 (провадження №2-а/0203/52/2016) - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст.212 КАС України.

(Постанова у повному обсязі виготовлена 03.10.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк