Справа № 308/7359/15-а
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/7359/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Вайда Я.П.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Ужгородського міськрайонного суду в м. Ужгород матеріали адміністративного позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 30 червня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 01 липня 2015 року .

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17.06.2015 року громадянин ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Новоселиця» Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління за спробу незаконного перетину кордону з України в Словацьку Республіку, поза межами пункту пропуску, на момент затримання документів, що посвідчують особу не мав. З посиланням на викладене, а також на норми п.1 ст.30 ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства просить суд позовні вимоги задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, з підстав викладених у позові.

Відповідач в судовому засіданні адміністративний позов не визнав. Пояснив, що не хоче повертатися додому. Вказує на те, що літаком потрапив у Росію, а на територію України потрапив нелегально на автомобілі. Потім його затримали на території Україні в лісі. Виїхав з ОСОБА_2 оскільки вдома йде війна. Сторонні особи обіцяли йому, що він легально потрапить у Європу, на території Росії забрали від нього паспорт. В ході встановлення його особи пояснив, що він мешкає у провінції Кундуз, ОСОБА_2, та просив суд не видворяти його за межі України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що громадянин ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 17.06.2015 року о 15 год. 20 хв. прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Новоселиця» Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління був виявлений та затриманий на відстані 20 метрів від державного кордону України, на напрямку 166-го прикордонного знаку, без документів, що посвідчують особу, при спробі незаконного, поза пунктом пропуску, перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку в складі групи осіб.Дані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне затримання від 17.06.2015 р., копія якого приєднана до матеріалів справи.

19 червня 2015 року начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чопського прикордонного загону відносно відповідача громадянина ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 було прийнято рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства. Оскільки у відповідча відсутні документи, даного іноземця розміщено у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з одночасною подачею позову про примусове видворення.

На момент звернення позивача до суду із адміністративним позовом, чинним правовим актом, який визначав правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх вїзду в Україну та виїзду з України був ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22 вересня 2011 року.

Згідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язанні неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянств в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорам України.

Частиною 1 статті 16 Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону вищезазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України;

Відповідно до ч. 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Абзацом 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Порядок примусового видворення іноземців та осіб без громадянства врегульований статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" № 3773-VI від 22 вересня 2011 року органи охорони державного кордону стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Cудом при прийняті рішення враховано також, що не підлягає видворенню особа, якщо така підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їхжиттю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженців та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення та примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повзаних із перебуванням іноземців та особи без громадянства в Україні» № 1 від 25.06.2009 р. примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту».

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту» біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

В судовому засіданні громадянин ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, пояснив, що проживав у провінції Кундуз, ОСОБА_2. Просить його не видворяти до ОСОБА_2, тому що вважає що є пряма загроза його життю.

Судом встановлено, що відповідно до керівних принципів УВКБ ООН щодо оцінки потреби в міжнародному захисті осіб, які шукають притулок із ОСОБА_2 17.12.2010, стор. 41 російського перекладу «Проведенный УВКБ ООН детальный анализ зафиксированных случаев потерь среди гражданского населения за период с 1 июля 2010 г. по 8 октября 2010 г. показывает, что более всего страдают от связанного с конфликтом неизбирательного насилия провинции Гильменд и Кандагар в южном регионе и Кундуз в северо-восточном регионе.» Стор. 43-44 «С учетом сложности и нестабильности ситуации, заявления о предоставлении убежища, поступившие от афганцев, утверждающих, что они спасаются бегством от всеобщего насилия из других районов Афганистана, должны тщательно рассматриваться в каждом отдельном случае, с учетом представленных заявителем доказательств, а также другой актуальной и достоверной информации о месте прежнего проживания заявителя. В последнем случае принятое решение должно со всей очевидностью включать оценку того, действительно ли в месте прежнего проживания заявителя существует обстановка всеобщего насилия на момент вынесения решения. Следует отметить, что в ряде других провинций: Урузган, Забул, Пактика, Нангархар, Багдиз, Пактия, Вардак и Кундуз, - тоже отмечаются значительные колебания статистики нарушений безопасности. Уровень насилия, число потерь и вынужденных перемещений могут быть весьма значительны, в зависимости от активности вооруженных группировок и конфликтов с ISAF и афганскими войсками.»

BBC, стаття «Чому Талібан має таку силу в ОСОБА_2», 2 лютого 2012 р. http://www.bbc.co.uk/news/world-asia-16851949

Люди мало вибору і тому змушені підтримувати Талібан в багатьох регіонах, через владу, яку мають збройні угрупування. Корупція в уряді і культура безкарності коли найвищі посадовці чи ті, які мають з ними звязки дуже легко уникають покарання навіть за серйозні злочини, такі я вбивство це може вважатися причинами, чому люди починають надавати підтримку Талібану. В Кундузі на півночі, наприклад, декілька командирів збройних угрупувань, що тісно співпрацюють з урядом були звинувачені у вимаганнях, пограбуваннях і зґвалтуваннях, але нікого з них не було притягнено до відповідальності.»

Ситуація в на півночі в цілому (оскільки Кундуз є північною провінцією) : BBC, стаття «Зловіщі знаки на півночі ОСОБА_2», 8 червня 2011 р.

ttp://www.bbc.co.uk/news/world-south-asia-13559494

«Північ колись була найбільш мирною частиною ОСОБА_2. Але NATO готується передати контроль над деякими регіонами країни Афганському урядові у липні. Повстання, підриви, вбивства високопоставлених осіб вказують зловіщу загрозу погіршення безпеки.» 2

Агентство Reliefweb: (http://reliefweb.int/sites/reliefweb.int/files/reliefweb_pdf/briefingkit- 0ad1a062b678d147d1b5b4bdcb466fff.pdf) «Кабул, 27 лютого 2012 року - після атаки на офіс ООН в Кундузі, Місія ООН в ОСОБА_2 (UNAMA) переводить своїх міжнародних співробітників у більш безпечні райони і буде робити кроки, що офіс міг надалі працювати в безпеці.»

З урахуванням викладеного суд вважає, що громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в будь-якому разі не підлягає видворенню, оскільки підпадає під захист статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимоги Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про примусове видворення громадянина ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 31, 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163,183-5, 256 ч. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4