Справа № 333/3475/16-а
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3475/16-а
Провадження № 2-а/333/145/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПСЗН ЗМР по Комунарському району про: 1) визнання протиправними дій відповідача в частині недоплати щорічної разової допомоги позивачеві - учаснику бойових дій, інваліду війни 3 групи; 2) зобов'язання відповідача зробити перерахунок та виплатити на користь позивача недоплачену щорічну разову грошову допомогу до дня 5 травня за 2013, 2014, 2015, 2016 роки у сумі 16 620 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є інвалідом війни ІII групи та має право на допомогу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яким, зокрема, визначено розміри виплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня. З урахуванням мінімального розміру пенсій за віком ОСОБА_1 повинен був отримати за 2013-2016 роки допомогу до 5 травня 19 955 грн., а отримав 3 335 грн., недоплата склала 16 620 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи, викладені в позові та просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - УПСЗН ЗМР по Комунарському району у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень на позов та будь-яких доказів суду не надав, тому суд вирішує розглянути справу згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття справа може бути розглянута без їх присутності.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.04.2010 року та довідкою Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району від 21.06.2016 року № 717.

Позивач звернувся до відповідача із питанням щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Листом від 27.04.2016 року № 09-2140 відповідач повідомив позивача про те, що виплачена йому щорічна разова грошова допомога до 5 травня становить:

- 745 грн. відповідно до постанови КМУ від 13.03.2013 року № 149 «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»;

- 795 грн. відповідно до постанови КМУ від 16.04.2014 року № 102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»;

- 875 грн. відповідно до постанови КМУ від 31.03.2015 року № 147 «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»;

- 920 грн. відповідно до постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Позивач вважає, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказана грошова допомога повинна виплачуватись у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, що становить:

- у 2013 році: 894 грн. (мінімальний розмір пенсій за віком) x 5 = 4 470 грн.;

- у 2014 році: 949 грн. (мінімальний розмір пенсій за віком) х 5 = 4 745 грн.;

- у 2015 році: 1 074 грн. (мінімальний розмір пенсій за віком) x 5 = 5 370 грн.;

- у 2016 році: 1 074грн. (мінімальний розмір пенсій за віком) x 5 = 5 370 грн., а всього 19 955 грн.

Отже, як вважає позивач, всього має бути нарахована сума 19 955 грн. Фактично виплачено - 3 335 грн. Недоплата склала 16 620 грн.

Сторони у справі не оспорювали суми фактично отриманої позивачем допомоги.

Позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання виплатити одноразову грошову допомогу до 5 травня учаснику бойових дій за період 2013-2015 років, судом залишаються без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення з позовом до адміністративного суду, передбаченого ст. 99 КАС України, та відсутністю поважних причин для поновлення такого строку. Посилання позивача на те, що про порушення його прав стало відомо лише в кінці 2015 року, коли це питання стало широко висвітлюватися у засобах масової інформації, судом до уваги не приймаються, оскільки нормативно-правові акти є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання людини.

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги, суд приходить до наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать, в тому числі, учасники бойових дій, інваліди війни.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» нормативні акти органів державної влади, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

У 2016 році правовідносини щодо виплати позивачу грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, коли позивач мав статус учасника бойових дій, а також розмір цієї виплати регулюється Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», станом на 2016 рік передбачається, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Ст. 12 цього Закону була доповнена цією частиною відповідно до Закону № 367-XIV від 25 грудня 1998 року. В редакції Закону № 107-VI від 28 грудня 2007 року - зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України 22 травня 2008 року ч. 5 ст. 13 вказаного Закону в редакції № 107-VI від 28 грудня 2007 року втратила чинність, а тому чинною є редакція ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» наступного змісту: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, за відсутності іншого мінімального розміру пенсії, встановленого законом, з метою захисту конституційного права позивача на виплату соціальної допомоги, слід застосовувати аналогію закону відповідно ч.7 ст. 9 КАС України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України розмір мінімальної пенсії за віком в розумінні статей 12, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як база для розрахунку допомоги, в будь-якому разі не може бути меншим, ніж розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, при визначені розміру грошової допомоги слід виходити з розміру мінімальної пенсії за віком, який дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Розмір мінімальної пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» з 01 січня 2016 року становив 1 074 грн., а з 01 травня 2016 року 1 130 грн.

Розмір виплаченої позивачу щорічної одноразової грошової допомоги у 2016 році становив 920 грн., що є явно меншим розміром ніж розмір п'яти мінімальних пенсій за віком. Тому право позивача на отримання вказаної вище допомоги у розмірі, визначеному Законом, було порушено.

Відповідно до п. 11 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» не передбачено змін у застосуванні норм і положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постанова Кабінету Міністрів України № 141 від 02 березня 2016 року, якою встановлено, що учасникам бойових дій у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» здійснюється Міністерством соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у розмірі - 920 грн.

Таким чином, з врахуванням того, що редакція ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою розмір грошової допомоги до 5 травня визначено у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, в редакції, з врахуванням неконституційних змін до неї - на час виникнення спірних відносин була чинною та іншими законодавчими актами не призупинялась і зміни до неї не вносились, правовідносини щодо виплати грошової допомоги ветеранам війни до 05 травня у 2016 році регулюються положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не підзаконним нормативним актом - постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141, яка в частині розміру вказаної щорічної допомоги до 05 травня учасникам бойових дій - суперечить вказаному Закону та нормам Конституції України.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 24 жовтня 2013 року по справі № 21-301а13.

Таким чином, позивач має право на отримання грошової допомоги до 05 травня у 2016 році у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, це його право було порушено та підлягає судовому захисту.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу в 2016 році допомогу до 05 травня в розмірі передбаченому Законом, фактично нарахувавши та виплативши 920 грн., тоді як повинен був виплатити вказану допомогу в розмірі, встановленому ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветерані війни, гарантії їх соціального захисту» - 5 мінімальних пенсій за віком, розмір якої встановлено законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік», тобто 5 650 грн. (1 130 грн. х 5 = 5 650 грн.).

Відповідно до положень ст. 162 КАС України, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для повного захисту порушеного права позивача.

Оскільки відповідач проявив бездіяльність щодо законодавчо визначеного обов'язку вчинити дії, пов'язані з нарахуванням та виплатою позивачу разової грошової допомоги до 05 травня у 2016 році у розмірах, встановлених ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом визнання протиправними дій відповідача та стягнення недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми - 920 грн., що становить 4 730 грн.

В іншій частині позову суд вважає необхідним відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя в частині недоплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік ОСОБА_1, учаснику бойових дій, інваліду війни ІІІ групи.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя зробити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2016 року у сумі 4 730 (чотири тисячі сімсот тридцять) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району за рахунок бюджетних асигнувань в дохід Державного бюджету України суму 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Б. Кулик