Справа № 802/1145/16-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 вересня 2016 р. Справа № 802/1145/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Грицай Т.В.,

представника третьої особи: Лебідь А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Начальника Відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Липовецька міська рада Липовецького району Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_4 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Начальника Відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з метою погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0323 га для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1 вона звернулась до відділу містобудування та архітектури Липовецької РДА. Листом від 01.06.2016р. № 01-17/51 за підписом начальника відділу містобудування та архітектури Липовецької РДА ОСОБА_4 відмовлено у погодженні висновку про наявні обмеження використання земельної ділянки.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у погодженні проекту землеустрою незаконними, в зв`язку з чим звернулась до суду з даним адміністративним позовом у якому просить:

- визнати протиправними дії, відмову Начальника Відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, викладену у формі листа № 01-17/51 від 01.06.2016 року щодо погодження висновку про наявні обмеження використання земельної ділянки згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0323 га для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1;

- зобов'язати Начальника Відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області повторно розглянути питання щодо погодження висновку про наявні обмеження використання земельної ділянки згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0323 га для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав суду пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви.

Відповідач в судовому засіданні не погодилась із заявленими позовними вимогами, з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях від 13.09.2016р. (Вхід. № 19088), в яких зазначила, що відмовляючи позивачу у погодженні висновку про наявність обмеження використання земельних ділянок, діяла згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 19.08.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Липовецьку міську раду Липовецького району Вінницької області.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позицію відповідача та просила відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 10.07.2005 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, останньою придбано у власність 2/25 часток будинковолодіння, а саме: будівлі котельні загальною площею 67,7 кв.м. та сараю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, в 2006 року ОСОБА_4 самовільно переобладнала вказані будівлі в магазин та підсобне приміщення.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 08.12.2010 року, яке набрало законної сили 20.12.2010 року, визнано за ОСОБА_4 право власності на самочинно переобладнані нею приміщення магазину «Б» зокрема: торговий зал площею 56,0 м.кв., підсобне приміщення площею 8,9 м.кв. та самочинно збудований склад «б-1», розміром 16,5 х 8,20 м., згідно інвентаризаційної справи , що знаходиться в АДРЕСА_1.

Згідно Витягу про державну реєстрацію прав, 28.12.2010 року КП «Вінницьке ООБТІ» прийнято рішення про державну реєстрації вказаного права власності.

Рішенням Виконавчого комітету Липовецької міської ради переіменовано вул. Леніна на вул. В.Липківського та присвоєно будинку № 55 - № 59.

Рішенням 9 сесії 7 скликання Липовецької міської ради № 100 від 08.04.2016 року, в зв`язку з відчуженням частини нерухомого майна, надано ОСОБА_4 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0323 га, для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1.

З метою погодження розробленого проекту землеустрою, ОСОБА_4 звернулась до Відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області.

Однак, листом від 01.06.2016р. № 01-17/51, за підписом начальника відділу містобудування та архітектури Липовецької РДА, ОСОБА_4 відмовлено у погодженні висновку про наявність обмежень використання земельної ділянки.

Визначаючись щодо заявленого позову суд виходить з наступного.

Так, як слідує з листа начальника відділу містобудування та архітектури Липовецької РДА від 01.06.2016р. № 01-17/51, відмовляючи ОСОБА_4 у погодженні висновку про наявність обмежень використання земельної ділянки, відповідач керувалась нормами ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Закону України «Про внесення змін до розділу V «Прикінцевих положень» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо зупинення дії заборони на відведення земельних ділянок», якими заборонено відведення земельних ділянок та зміна цільового призначення у разі відсутності плану зонування або детального плану територій для всіх населених пунктів.

В той же час, частиною третьою статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Дані норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забороняють передачу (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам у разі відсутності плану зонування або детального плану території саме для містобудівних потреб.

При цьому, з аналізу положень розділу ІІІ «Планування територій» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» слідує, що обов`язок по розробці генерального плану населеного пункту, плану зонування територій і детального плану території покладено на відповідну міську раду.

В даному випадку, позивач зверталась до Відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області з метою погодження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0323 га, для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1, а саме, приміщення магазину, підсобного приміщення та складу, належних її на праві власності.

Тобто, земельна ділянка потрібна позивачу для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1, які належать їй на праві власності, а не для містобудівних потреб, як то зазначено у листі від 01.06.2016р. № 01-17/51, за підписом начальника відділу містобудування та архітектури Липовецької РДА.

Згідно частини першої статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з тим, ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

А тому, відмовляючи позивачу у погоджені висновку про наявні обмеження використання земельної ділянки відповідач порушує право особи на користування майном, що належить їй на праві особистої власності.

Відтак, відмова відповідача щодо погодження висновку про наявні обмеження використання земельної ділянки згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0323 га для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1 з підстав, що викладені у листі від 01.06.2016р. № 01-17/51, є протиправною, а тому позовні вимоги в цій частині належить задовольнити.

Разом з тим, зважаючи на протиправність відмови відповідача щодо погодження висновку про наявні обмеження використання земельної ділянки, на переконання суду, задоволенню підлягає вимога позивача в частині зобов'язання Начальника Відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області повторно розглянути питання щодо погодження висновку про наявні обмеження використання земельної ділянки згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0323 га для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1.

В той же час, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Начальника Відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області щодо погодження висновку про наявні обмеження використання земельної ділянки згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0323 га для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки задовольняючи позов в частині визнання протиправною відмови Начальника Відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, викладеної у формі листа №01-17/51 від 01.06.2016 року, суд надав належну оцінку і діям відповідача.

А тому, протиправність дій відповідача не підлягають додатковому окресленню даним судовим рішенням.

При ухваленні рішення в даній адміністративній справі суд також керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи, встановлених судом, вбачається, що відповідачами повністю не доведено правомірності своїх дій, відтак частково позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

Надаючи оцінку діям відповідача, суд виходив із того, що відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог статті 94 КАС України, частиною першою якої передбачено, що у випадку, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 3 ст. 94 КАС України).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Начальника Відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, викладену у формі листа №01-17/51 від 01.06.2016 року щодо погодження висновку про наявні обмеження використання земельної ділянки згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0323 га для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1.

Зобов'язати Начальника Відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області повторно розглянути питання щодо погодження висновку про наявні обмеження використання земельної ділянки згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0323 га для обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області (вул. Героїв Майдану,4, м. Липовець, Липовецький район, Вінницька область) у розмірі 1102,40 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович