Справа № 2а-3286/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Київ К/800/40055/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до секретаря Ніжинської міської ради Кірсанова Олега Володимировича, Ніжинського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про скасування розпорядження секретаря Ніжинської міської ради Чернігівської області №21 від 20.05.2011р. про звільнення її з посади директора Ніжинського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України як таку, що не відповідає посаді, поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.11.2011р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2013р. рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним розпорядження секретаря Ніжинської міської ради Чернігівської області №21 від 20.05.2011р. про звільнення позивача з посади директора Ніжинського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено позивача на посаді директора Ніжинського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

Стягнуто з Ніжинського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.05.2011р. по день фактичного поновлення на роботі.

З таким рішенням апеляційного суду не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене судове рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Згідно частини 2 статті 40 цього Кодексу звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач проходила публічну службу на посаді директора Ніжинського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

Розпорядженням голови Ніжинської міської ради Чернігівської області від 01.02.2011р. № 32-к призначено проведення атестацію посадових осіб місцевого самоврядування у начальників управлінь, відділів, служб, працівників виконавчого комітету міської ради - посадових осіб місцевого самоврядування. (том 1 а.с. 11)

Відповідно до характеристики заступника міського голови з соціальних, гуманітарних та політико-правових питань, складеної 04.03.2011р., позивач займає вказану посаду з 18.07.1997р., зарекомендувала себе як посередній керівник, який не користується авторитетом та повагою серед організацій-партнерів міста та області, за час її керівництва прослідковувалась негативна динаміка діяльності закладу, який протягом 10 років мав показники роботи нижчі середньо обласних, у 2010 році зайняв 22 місце з 25 серед міських, районних центрів області, в тому числі по організації соціальної роботи 24 місце, в минулому році не взято на облік жодної особи і сім'ї з питань створення ПС/ДБСТ, що свідчить про незадовільну інформаційно-пропагандистську роботу, недоліки в створенні та розповсюдженні соціальної реклами. Позивач часто не дотримується правил внутрішнього трудового розпорядку, відсутня на робочому місці без поважних причин, їй не властиві такі риси характеру соціального працівника як комунікабельність, толерантність, терпимість, людяність, доброта, порядність. (том 1 а.с. 14 - 15)

Позивач ознайомлена із вказаною характеристикою 21.03.2011р. та наступного дня 22.03.2011р. надала щодо неї свої зауваження. (том 1 а.с. 16)

Згідно протоколу №1 засідання атестаційної комісії виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 25.03.2011р. прийнято рішення про те, що позивач займаній посаді не відповідає. Із висновком атестації позивач ознайомлена. (том 1 а.с. 18 - 20)

Розпорядженням секретаря Ніжинської міської ради Чернігівської області від 20.05.2011р. № 21 позивача звільнено з посади з 20.05.2011р. на підставі пункту 2 частини 1 статті 40 КЗпП України, як таку, що не відповідає займаній посаді.

Згідно листа від 19.05.2011р. № 455 звільнення позивача погоджено із Чернігівським обласним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. (том 1 а.с. 144)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звільняючи позивача з посади, відповідач діяв у межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений законодавством.

Також суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та безпідставності доводів позивача про те, що в атестаційному листі не міститься рекомендацій про переведення її на іншу посаду, що відповідає її кваліфікації, оскільки погодження рішення атестаційної комісії про звільнення є правом голови міської ради та не заборонено законом. Крім того, позивач прийняте рішення атестаційної комісії не оскаржувала.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що відповідачем не було запропоновано позивачу переведення її на іншу роботу відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП України, що в свою чергу є порушенням трудового законодавства.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що неналежна робота, погіршення показників роботи, а також останні місця у рейтингу Ніжинського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді не можуть бути підставами для звільнення позивача з посади за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки не свідчать про недостатню її кваліфікацію, що унеможливлює виконання покладених на неї трудових обов'язків.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги є безпідставними і висновки апеляційного суду не спростовують, оскільки апеляційним судом встановлено допущені відповідачем порушення вимог п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України при звільненні позивача у зв'язку із невідповідністю займаній посаді, а тому апеляційний суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, судами встановлено, що висновки атестації ґрунтувались виключно на даних службової характеристики позивача за відсутності щорічних оцінок виконання покладених на неї завдань та обов'язків за період з 2007 року по 2010 роки і при цьому фактичні дані, які б підтверджували, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) позивач не може належно виконувати покладені на неї трудові обов'язки суду надані не були.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2013р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець