Справа № 2-а-376/11
Суддя: Микитин В. Я.
Дата ухвалення: 2011-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 2-а-376/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2011 року Сколівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Микитина В.Я.;

при секретарі Корнуті Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати і виплатити щомісячну державну соціальноу допомогу дітям війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області, а також зобовязати останнього здійснити перерахунок та виплатити щомісячну соціальну допомогу у відповідності до Закону України Про соціальний захист дітей війниз урахуванням 20% гірських за період з 08.12.2010 року по 08.06.2011 року.

Позивач у судове засідання не зявилася, проте до початку судового засідання подала заяву вх. № 3261/11-ВХ від 30.06.2011 року з якої вбачається, що вона просить дану справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, проте подала заперечення вх. № 3047/11-ВХ від 21.06.2011 року, згідно якого, з поданим позовом не погоджується з наступних підстав. Згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивід 18 листопада 2004 року пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте, законодавством України не визначено понять мінімальна пенсія за вікомяк розрахункова величина для підвищення пенсії згідно ст.6 вищевказаного закону, так як ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняпередбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Згідно ч.3 ст.28 цього закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених цим законом. А отже, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняне поширюється на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього закону. Водночас, законодавством не прийнято жодного нормативного акту на виконання вказаних вимог Закону України Про соціальний захист дітей війни, не визначено на законодавчому рівні за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином, обчислювати вказаний розмір.

Також, вказує, що органами ПФУ виплачується підвищення у розмірі надбавки, а виплата щомісячної державної допомоги не відноситься до компетенції Пенсійного фонду. Вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду. Таким чином, вимоги позивача є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 21, 22 Конституції України права та свободи людини є невідчужуваними та непорушними, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Ст. 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Встановлення окремими законами України певних пільг, компенсацій і гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист, тому відповідно до ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України, вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватись органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Законом України Про соціальний захист дітей війнивід 18 листопада 2004 року № 2195-VI встановлено правовий статус дітей війни, визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 цього Закону визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України, та якій на час закінчення - 2 вересня 1945 року, Другої світової війни було менше 18 років.

Позивач ОСОБА_1 народилася 21.02.1943 року, а отже є дитиною війни.

Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Частина 2 статті 8 Конституції України встановлює вимогу щодо законів України усі вони приймаються виключно на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ст.3 Закону України Про соціальний захист дітей війни, державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до ст.70 Закону України "Про державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України було надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачала встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Законом України Про Державний бюджет на 2010 рікдію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війнине зупинено. Відповідно до Закону України Про Державний бюджет на 2010 рікрозміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму. Встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Таким чином, відповідач у 2010 році, повинен був діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача і в тій частині, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом і для перерахунків або підвищень пенсій не застосовується.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд Україниі здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннярішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання ОСОБА_1 - є Управління Пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області.

Отже, до повноважень Управління Пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області відноситься нарахування пенсії у розмірі, встановленому законодавством, та виплата підвищення до пенсії позивачу.

Також, суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на безпідставність позовних вимог по причині відсутності фінансування для здійснення підвищення до пенсії відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з огляду на те, що у відповідності з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Беручи до уваги, що правові положення, які передбачають виплату підвищення до пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України Про соціальний захист дітей війниє чинними, а позивач належить до вказаної групи осіб і має право на її отримання, а тому, органи державної влади не вправі зменшувати розмір такої допомоги.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали свої повноваження без поважних причин.

Крім того, відповідачем, в порушення ч.2 ст. 71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обовязку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Станом на 08.06.2011 року, стаття 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, діє в її редакції від 18 листопада 2004 року. Жодних законодавчих актів, направлених на зміну цих правовідносин Верховною Радою України у 2011 році не приймалося, не містить подібних норм і Закон України Про державний бюджет України на 2011 рік. З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війниза період з 08.12.2010 року по 08.06.2011 року підлягають задоволенню і за 2011 рік.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про статус гірських населених пунктів в Україністатус особи, яка проживає (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.1998 року ОСОБА_1 видано посвідчення, що підтверджує статус особи, яка проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського, відтак у неї наявне право на одержання доплати за проживання в гірському населеному пункті згідно вищезгаданого закону.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Сколівському районі Львівської області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з 08.12.2010 року по 08.06.2011 року включно підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війниіз врахуванням 20% за проживання на території населеного пункту, якому надано статус гірського.

Керуючись ст. ст. 7-14, 18-19, 23, 90, 143, 158, 160-163, 167 КАС України, ст. ст. 22, 55, 64, 95 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхування, ст. 6 Закону України Про статус гірських населених пунктів в Україні, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни- неправомірними.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з 08.12.2010 року по 08.06.2011 року включно підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війниіз врахуванням 20% за проживання на території населеного пункту, якому надано статус гірського.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сколівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Я. Микитин