Справа № 822/655/16
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/655/16

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

29 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Бондаренко С.А.

за участю:

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Шостацької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач та представник позивача в судовому засідання підтримали вимоги апеляційної скарги та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача та просила суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 проходив службу на посаді начальника Управління персоналу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області в званні полковника служби цивільного захисту.

31.12.2015 року позивач подав до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області рапорт про звільнення за станом здоров'я на підставі свідоцтва про хворобу ЦЛЕК ДСНС України від 29.12.2015 року № 2045, в якому зазначено, що ОСОБА_2 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

На виконання ст. 175 Положення №593 керівництвом Головного управління було проведено бесіду з ОСОБА_2, про що складено лист бесіди від 31.12.2015 року.

Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій №7 від 04.01.2016 року було звільнено зі служби цивільного захисту у відставку (із зняттям з військового обліку) полковника служби цивільного захисту ОСОБА_2, начальника Управління персоналу Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області за п.173, 176 пп.3 (за станом здоров'я). Головним управлінням ДСНС України у Хмельницькій області наказом від 04.01.2016 року достроково розірвано контракт та виключено з кадрів ДСНС України ОСОБА_2

Головне управління ДСНС України у Хмельницькій області листом від 04.01.2016 року №01-34/08 повідомило позивача про необхідність з'явитись до відділу персоналу Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області для отримання трудової книжки у зв'язку із звільненням.

05.01.2016 року ОСОБА_2 прибув до Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області, ознайомився із наказом про звільнення №7 від 04.01.2016 року, про що свідчить його підпис на наказі, проте позивач відмовився від отримання трудової книжки, про що посадовими особами Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області було складено акт від 05.01.2016 року.

Головне управління ДСНС України у Хмельницькій області листом від 06.01.2016 року №01-97/08 знову повідомило ОСОБА_2 про необхідність з'явитись до відділу персоналу Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області для отримання трудової книжки у зв'язку із звільненням. Вказаний лист було направлено позивачу рекомендованою кореспонденцією, однак у зв'язку із закінченням терміну зберігання було повернуто до Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області.

10.03.2016 року Головне управління ДСНС України у Хмельницькій області наказом №190 від 10.03.2016 року внесло зміни до наказу Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області №7 від 04.01.2016 року "Про звільнення ОСОБА_2." й змінило дату звільнення з 04.01.2016 року на 18.02.2016 року.

З вищезазначеним наказом ОСОБА_2 ознайомився 10.03.2016 року і цього ж дня подав до Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області рапорт про отримання грошової допомоги за 2016 рік.

Головне управління ДСНС України у Хмельницькій області листом від 10.03.2016 року №01-1008/07 повідомило ОСОБА_2 про необхідність з'явитись до відділу персоналу Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області для отримання трудової книжки у зв'язку із звільненням. Даний лист надіслано позивачу рекомендованою кореспонденцією який він отримав 23.03.2016 року.

25.03.2016 року позивач, з'явившись до Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області отримав трудову книжку, про що свідчить розписка в отриманні, яка міститься в матеріалах справи.

Позивач, не погоджуючись з діями Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, які, як він вважає, полягали у затримці видачі його трудової книжки, невірному зазначенні дати звільнення з роботи та невиплаті грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

На час звільнення позивач перебував у званні полковника служби цивільного захисту, що відповідно до ст. 15 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту відноситься до молодшого начальницького складу, а відтак позивач не є суб'єктом права до якого можуть застосовуватися норми трудового законодавства.

Правовий статус осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту визначений Кодексом цивільного захисту України, Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2013 року №593.

Відповідно до ст.101 Кодексу цивільного захисту України, служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Згідно ч. 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України визначена сфера дії законодавства, а саме: законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Сфера дії законодавства про працю не поширюється на військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, на яких не ведуться трудові книжки, а також деяких інших осіб, які не мають статусу працівників за трудовим правом.

Тобто, сфера дії законодавства про працю на осіб рядового і начальницького складу, слухачів і курсантів органів і підрозділів цивільного захисту не поширюється.

Таким чином, трудові відносини та служба цивільного захисту мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством, отже передбачені законодавством про працю норми оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у правових відносинах щодо отримання позивачем трудової книжки слід керуватись наказом МНС України від 04.03.2008 року № 163 "Про затвердження методичних рекомендацій щодо застосування наказу МНС від 07.02.2009 року №90".

Пунктом 47 даного наказу визначено, що особам рядового і начальницького складу, які звільненні зі служби, підрозділом по роботі з персоналом видаються: трудова книжка із внесеним у неї записом про час служби із зазначенням дати і номера наказу про зарахування на службу та дати і номера наказу про звільнення зі служби (Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58); припис для постановки на військовий облік; військовий квиток.

Якщо особа відсутня на службі в день звільнення, то керівник органу чи підрозділу цивільного захисту в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність прибуття до підрозділу по роботі з персоналом органу чи підрозділу цивільного захисту для отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою особи.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 проходив службу на посаді начальника Управління персоналу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області в званні полковника служби цивільного захисту.

31.12.2015 року позивач подав до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області рапорт про звільнення за станом здоров'я на підставі свідоцтва про хворобу ЦЛЕК ДСНС України від 29.12.2015 року № 2045, в якому зазначено, що ОСОБА_2 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

На виконання ст. 175 Положення №593 керівництвом Головного управління було проведено бесіду з ОСОБА_2, про що складено лист бесіди від 31.12.2015 року.

Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій №7 від 04.01.2016 року ОСОБА_2 було звільнено зі служби цивільного захисту у відставку (із зняттям з військового обліку) полковника служби цивільного захисту ОСОБА_2, начальника Управління персоналу Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області за п.173, 176 пп.3 (за станом здоров'я). Головне управління ДСНС України у Хмельницькій області наказом від 04.01.2016 року достроково розірвано контракт та виключено з кадрів ДСНС України ОСОБА_2

Головне управління ДСНС України у Хмельницькій області листом від 04.01.2016 року №01-34/08 повідомило ОСОБА_2 про необхідність з'явитись до відділу персоналу Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області для отримання трудової книжки у зв'язку із звільненням.

05.01.2016 року ОСОБА_2 прибув до Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області, ознайомився із наказом про звільнення №7 від 04.01.2016 року, про що свідчить його підпис на наказі, проте позивач відмовився від отримання трудової книжки, про що посадовими особами Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області було складено акт від 05.01.2016 року.

Головне управління ДСНС України у Хмельницькій області листом від 06.01.2016 року №01-97/08 знову повідомило ОСОБА_2 про необхідність з'явитись до відділу персоналу Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області для отримання трудової книжки у зв'язку із звільненням. Вказаний лист було направлено позивачу рекомендованою кореспонденцією, однак у зв'язку із закінченням терміну зберігання було повернуто до Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області.

10.03.2016 року Головне управління ДСНС України у Хмельницькій області наказом №190 від 10.03.2016 року внесло зміни до наказу Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області №7 від 04.01.2016 року "Про звільнення ОСОБА_2." й змінило дату звільнення з 04.01.2016 року на 18.02.2016 року.

З вищезазначеним наказом ОСОБА_2 ознайомився 10.03.2016 року і цього ж дня подав до Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області рапорт про отримання грошової допомоги за 2016 рік.

Головне управління ДСНС України у Хмельницькій області листом від 10.03.2016 року №01-1008/07 повідомило позивача про необхідність з'явитись до відділу персоналу Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області для отримання трудової книжки у зв'язку із звільненням. Даний лист надіслано позивачу рекомендованою кореспонденцією який він отримав 23.03.2016 року.

25.03.2016 року позивач, з'явившись до Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області, отримав трудову книжку про що свідчить розписка в отриманні, яка міститься в матеріалах справи.

Отже, аналізуючи наведені обставини суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що відповідачем на виконання вимог наказу МНС України від 04.03.2008 року № 163 неодноразово на адресу позивача направлялись повідомлення про необхідність отримання ним трудової книжки (листами від 04.01.2016 року, 06.01.2016 року та 10.03.2016 року), проте позивач не виявив бажання отримати трудову книжку, що підтверджується актом від 05.01.2016 року, що в свою чергу свідчить про відсутність у діях Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області ознак протиправності.

Щодо вимоги апелянта про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

У вимозі про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, підстави (причини) в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно особі, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Так, заявляючи вищезазначену вимогу апелянт жодним чином її не обґрунтовує та не надає будь-яких доказів в розумінні ст.ст. 69-70 КАС України, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість та безпідставність даної вимоги.

Проаналізувавши доводи апелянта (ОСОБА_2.) та наявні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов до твердження, що вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням норм чинного законодавства.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 03 жовтня 2016 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.