Справа № 823/843/16
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2016-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року справа № 823/843/16

11 год. 25 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Будченко А.Ю.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агрохім 2001 до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрохім 2001 подало позов, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.12.2015 року за платежем податку на додану вартість на загальну суму 2814734 грн, та штрафні санкції на суму 703684 грн, що разом становить 3518418 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 29.12.2015 року за платежем податку на додану вартість в сумі 204725 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 22.03.2016 року за платежем податку на додану вартість в сумі 703683 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, яке оформлене, наказом, прийнято відповідачем за відсутності підстав для проведення такої перевірки, оскільки з отриманого ТОВ Агрохім 2001 листа № 19976/23-01-22-0714 від 13.07.2015 не вбачається, яку саме інформацію було отримано державною податковою інспекцією у м. Черкасах, яким чином та від кого, не зазначено жодного акту перевірок інших платників податків (контрагентів товариства), не зазначено про конкретні порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що в свою чергу свідчить про протиправність дій щодо її проведення.

Окрім того, оскаржувані податкові повідомлення-рішення базуються на акті документальної позапланової виїзної перевірки № 298/23-01-22-07/35274677 від 15.12.2015 року з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансового господарських взаємовідносин з ТОВ Стенлі-К за період з 01.03.2015 по 30.04.2015, згідно описово-мотивувальної частини якого фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом не відбувалося. Позивач вважає, що висновки акту побудовані виключно на припущеннях, господарські відносини між підприємствами оформлені відповідними первинними бухгалтерськими документами, відображені у податковій звітності позивача та фактично відбулися. За результатами господарських операцій сторони виконали взяті на себе обовязки та не мають жодних претензій одна до одної.

Представники позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що господарські операції між позивачем та ТОВ Стенлі-К фактично не відбулися.

Системний аналіз норм податкового законодавства свідчить про те, що для відображення господарської операції в податковому обліку недостатньо самого лише її документального оформлення, господарська операція повинна фактично відбутися. Однак, як встановлено в ході перевірки, ТОВ Агрохім 2001 відображало в обліку господарські операції, які фактично не відбувалися.

Окрім того, оскільки позивач не надав документального підтвердження на запит від 13.07.2015 № 19976/23-01-22-0714 про надання інформації та її документальне підтвердження по взаємовідносинах з ТОВ Стенлі-К за період 01.03.2015 по 30.04.2015, то рішення про проведення позапланової перевірки, оформлене наказом від 02.12.2015 № 1395, прийняте правомірно.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрохім 2001, як субєкт господарювання юридична особа, ідентифікаційний код 35274677, зареєстроване 17.07.2007 та є платником податку на додану вартість.

На підставі наказу державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області № 1395 від 02.12.2015 та направлення на перевірку № 467/23-01-22-07 від 01.12.2015 посадовою особою відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю Агрохім 2001 при проведенні фінансового-господарських взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю Стенлі-К за період із 01.03.2015 по 30.04.2015.

Перевіркою встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження товариством з обмеженою відповідальністю Агрохім 2001 податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 2814734 грн, в тому числі: за березень 2015 року на суму 1818120 грн, за квітень 2015 року на суму 996614 грн та завищення відємного значення за квітень 2015 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 204725 грн.

За результатами проведеної перевірки складено акт державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області № 298/23-01-22-07/35274677 від 15.12.2015.

21.12.2015 відповідно до статті 86 Податкового Кодексу України позивачем надані заперечення № 18/12-15 від 18.12.2015 на акт перевірки № 298/23-01-22-07/35274677 від 15.12.2015.

28 грудня 2015 року за № 39338/23-01-22-0216 державна податкова інспекція у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області надала відповідь на заперечення, відповідно до якої висновки акту перевірки від 15.12.2015 № 298/23-01-22-07/35274677 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Агрохім 2001 з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансового-господарських взаємовідносин з ТОВ Стенлі-К за період з 01.03.2015 по 30.04.2015 залишено без змін.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 29 грудня 2015 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання по податку на додану вартість в розмірі 3518418 грн, в тому числі за основним платежем 2814734 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 703684 грн та № НОМЕР_2 про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість по декларації за квітень 2015 року в розмірі 204725 грн.

Дані податкові повідомлення-рішення, у відповідності до статті 56 Податкового Кодексу України, оскаржено позивачем в адміністративному порядку до головного управління ДФС у Черкаській області та Державної фіскальної служби України.

Рішенням головного управління ДФС у Черкаській області від 14.03.2016 № 5490/23-00-10-0210 податкові повідомлення-рішення від 29.12.2015 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення та збільшено на 703683 грн розмір штрафних санкцій, нарахованих на суму основного платежу за податковим повідомленням-рішенням від 29.12.2015 № НОМЕР_1.

На підставі вказаного рішення відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 22 березня 2016 року № НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобовязання по податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 703683 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 20.05.2016 № 11096/6/99-99-11-01-02-25 податкові повідомлення-рішення від 29.12.2015 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, з урахуванням рішення про результати розгляду первинної скарги Головного управління ДФС у Черкаській області, залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі за текстом ПК України в редакції, станом на час здійснення спірних господарських операцій).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 цієї статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацом першим пункту 198.6. статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пункт 200.4 вказаної статті визначає, що при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно пункту 201.4 статті 201 ПК України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобовязань продавця.

Пункт 201.8 вказаної статті передбачає, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до першого та другого абзаців пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-ХІ (надалі Закон України № 996-ХІ).

Зі змісту статті 1 Закону України № 996-ХІ випливає, що первинний документ це будь-який документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Законодавством не визначений вичерпний перелік документів, які можуть вважатися первинними, відтак таким, що підтверджують проведення господарської операції і на підставі яких формується звітність. Відсутність деяких реквізитів в одному з первинних документів не робить автоматично господарську операцію такою, що не відбулася.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України № 996-ХІ встановлені вимоги до первинного документу та визначена сфера застосування первинного документу.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції. а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю Стенлі-К укладено договір на виготовлення готової продукції із давальницької сировини № 78 від 02 березня 2015 року. Згідно даного договору товариство Агрохім 2001 передає товариству з обмеженою відповідальністю Стенлі-К сировину для переробки і виготовлення продукції, а ТОВ Стенлі-К повертає позивачу готову продукцію. Договір підписаний належними представниками сторін та скріплений печатками.

Цього ж дня позивач та товариство з обмеженою відповідальністю Стенлі-К уклали договір поставки № 80, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю Стенлі-К зобовязується поставити і передати у власність товариству з обмеженою відповідальністю Агрохім 2001, а товариство з обмеженою відповідальністю Агрохім 2001 прийняти й оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим договором. Договір підписаний належними представниками сторін та скріплений печатками.

Додатком до договору поставки № 80 від 02 березня 2015 року (сертифікація № 1) визначено, що товариство з обмеженою відповідальністю Агрохім 2001 зобовязується здійснити оплату в розмірі 100 % від загальної вартості товару, а саме торфовіту на протязі 30 робочих днів з моменту укладення цієї специфікації № 1, яка є невідємною частиною Договору № 80 від 02 березня 2015 року, постачання товару буде здійснюватися на умовах самовивозу.

13 липня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю Стенлі-К та товариством з обмеженою відповідальністю ТПК ГРАТІС уклали угоду про відступлення права вимоги № 117, відповідно до якої товариство з обмеженою відповідальністю Стенлі-К передає належне йому право вимоги із оплати боргу, що виник за договором поставки № 78 від 02.03.2015 в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а товариство з обмеженою відповідальністю ТПК ГРАТІС приймає право вимоги, належне первісному кредитору за основним договором.

У відповідності до укладених договорів ТОВ Стенлі-К поставило позивачу торфовіт (гумат) у кількості 9,330 тонн та провело роботи (надані такі послуги) з виробництва КАС (карбамідно-аміачна суміш), що підтверджується видатковими, податковими накладними, актами здачі-прийняття робіт, які містяться в матеріалах справи. Всі податкові накладні зареєстровані в єдиному державному реєстрі податкових накладних. Кількість (тоннаж) та суми зазначені у видаткових, податкових накладних актах здачі-прийняття повністю співпадають. Відповідач даний факт не заперечує.

За поставлений товар та надані послуги позивач з розрахувався повністю, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Наявність у ТОВ Стенлі-К персоналу та виробничих потужностей для надання послуг з виробництва КАС підтверджується наявними в матеріалах справи податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за перший і другий квартал 2015 року, договором оренди обладнання № ДГ-0000003 від 01.03.2015, договором оренди нежилого (комерційного) приміщення від 02.03.2015, актами здачі-прийняття робіт за оренду обладнання та компенсацію комунальних послуг.

Щодо ненадання до перевірки товарно-транспортних накладних на транспортування торфовіту суд зазначає наступне. Згідно документів на внутрішнє переміщення сировини у виробництво, ТОВ Агрохім 2001 передавало безпосередньо основні чинники (сировину) для виробничого процесу виготовлення КАС: селітру аміачну та карбамід. ТТН про доставку селітри аміачної, карбаміду від постачальників позивача на орендований склад за адресою Черкаська область, с. Хацьки, вул. Тищенка, 53, за поясненнями позивача, надавалися в процесі перевірки в повному обсязі. Наявність на складі достатньої кількості селітри аміачної та карбаміду для виробничого процесу підтверджена оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № 281 (яка надавалася в процесі перевірки). Перевіряючий в процесі перевірки не ставив під сумнів те, що дійсно достатня кількість сировини (селітри аміачної, карбаміду) була передана в виробництво. Торфовіт (гумат) використовується як добавка при виробництві КАС. ТОВ Стенлі-К в процесі виробництва використовувало власний торфовіт (гумат), підтвердженням цього є попередні калькуляції вартості виробництва продукції та відомості видаткових накладних, де по датах відображено використання торфовіту (гумату) в процесі виробництва. По закінченню робіт ТОВ Стенлі-К виставив остаточний рахунок на повну вартість переданого у виробництво власного торфовіту (гумату).

При цьому суд зауважує, що товарно-транспортна накладна складається при здійсненні перевезень вантажу автомобільним транспортом та є обовязковим документом для учасників транспортного процесу, а оскільки в процесі доставки власного торфовіту (гумату) ТОВ Стенлі-К позивач не був стороною транспортних перевезень, то і товарно-транспортні накладні останньому не надавалися.

Окрім того, суд звертає увагу, що згідно переліку продукції, котра підлягає сертифікації в Україні, затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики за № 28 від 01.02.2005 визначено, що мінеральне добриво не підлягає обовязковій сертифікації. Тому, відсутність сертифікатів якості не можуть бути підставою для визнання нереальності господарських відносин, що склалися між позивачем та його контрагентом. Сертифікат відповідності не є документом, який відноситься до документів первинного обліку, і не являться підтвердженням виконання господарської операції субєктом господарювання.

Одним із посилань податкового органу на підтвердження висновків акту перевірки є те, що ТОВ Стенлі-К залучало до ланцюга поставки послуг з виробництва КАС ТОВ Інфо-Кар, при цьому вартість отриманих позивачем від ТОВ Стенлі-К послуг з виготовлення КАС більша в 17,5 разів, ніж вартість отриманих ТОВ Стенлі-К від ТОВ Інфо-Кар. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин відповідач не надав.

Наявність вироку Соломянського районного суду міста Києва від 09.07.2015 відносно засновника ТОВ ІБК Буд-Ландшафт, яке є одним із контрагентів ТОВ Стенлі-К, не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ Стенлі-К, оскільки як зазначено в самому вироку шкода, завдана засновником ТОВ ІБК Буд-Ландшафт, відсутня. Крім того, при дослідженні факту здійснення господарської операції слід оцінювати відносини безпосередньо між учасниками такої операції, в даному випадку між позивачем та ТОВ Стенлі-К.

Проаналізувавши вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що придбані у контрагента послуги були використані у власній господарській діяльності позивача, підтверджені належним чином складеними первинними документами, які відповідають за змістом вимогам чинного законодавства України та відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Суд також враховує той факт, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на формування податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Платника податку не може бути позбавлено права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, яка свідчить про незаконність такого формування, при цьому платник податку не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його контрагентами, якщо платник податку на додану вартість не знав про такі зловживання та не міг про них знати.

Суд зауважує, що податковий орган не надав доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності та обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допустив контрагент, а також не зазначено інших доводів, які могли б свідчити про наявність обставин, що виключають обґрунтованість віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за господарськими операціями з ТОВ Стенлі-К.

Враховуючи зазначене, позивач правомірно відобразив у складі податкового кредиту суми податку на додану вартість за господарськими операціями з ТОВ Стенлі-К на підставі виписаних останнім належним чином оформлених податкових накладних, у звязку з чим податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 29.12.2015 прийняті відповідачем протиправно.

Щодо податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 22.03.2016 суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобовязання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобовязання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобовязання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобовязання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як на підставу для донарахування штрафних санкцій податковий орган посилається на те, що на підставі акта документальної позапланової перевірки від 29.10.2012 № 282/22-14/35274677 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 09.11.2012 про збільшення позивачеві грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 253940 грн.

Разом з тим, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 прийняте відповідачем 09.11.2012, а податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 29.12.2015, тобто визначення грошового зобовязання по податку на додану вартість останнім податковим повідомленням-рішенням відбулося поза межами встановленого пунктом 123.1 статті 123 ПК України строку, у звязку з чим податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 22.03.2016 прийняте відповідачем протиправно.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 29 грудня 2015 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання по податку на додану вартість в розмірі 3518418 грн, в тому числі за основним платежем 2814734 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 703684 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 29 грудня 2015 року № НОМЕР_2 про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість по декларації за квітень 2015 року в розмірі 204725 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 22 березня 2016 року № НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобовязання по податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 703683 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ідентифікаційний код 39497534) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Агрохім 2001 (02086, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 35274677) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 66402 (шістдесят шість тисяч чотириста дві) грн 41 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена у повному обсязі 17.08.2016.