Справа № 817/468/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2016 р.Р і в н е 817/468/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Лукащик Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "САТЕЛІТ ОЙЛ"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т АН О В И В:

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "САТЕЛІТ ОЙЛ" (по тексту постанови - ТОВ «Сателіт Ойл») звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 березня 2016 року за № про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 113001 грн. за основним платежем та 28250 грн. та нарахованими штрафними (фінансовими) санкціями, від 18 березня 2016 року № про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах на суму 123548 грн. за основним платежем та 30887 грн. за нарахованими штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що первинними документами, що встановлюють точні обсяги реалізованих ТОВ Сателіт Ойл паливно-мастильних матеріалів, є видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, які складені у відповідності до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Мінтрансом України від 14.10.1997р. №363 та вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв'язку, Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року N 281/171/578/155 (надалі Інструкція №281).

Позивач наголошує, що для перевірки податковому органу було надано видаткові накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей та товарно-транспортні накладні, які підтверджують обсяги реалізованих ТОВ Сателіт Ойл паливно-мастильних матеріалів своїм покупцям. Крім того, у всіх накладних на реалізацію паливно-мастильних матеріалів (дизпалива, бензину) одиницею виміру господарської операції (кількість реалізованого товару) зазначено літри. За таких обставин, у податкового органу були відсутні жодні правові підстави визначати більшу кількість товару у літрах, як це було зазначено у первинних документах на реалізацію.

На обгрунтування своєї правової позиції позивач вказує, що відповідно до пп. 135.4.1. п. 135.4 ст. 135 ПКУ (в редакції на час здійснення операцій) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

Згідно п.135.2. ПКУ доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до абз. а п. 185.1 ст. 185 ПКУ (в редакції на час здійснення операцій, що перевірялися) об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п.187.1 ст. 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

Позивач зазначає, що прийняті податкові повідомлення-рішення, якими донараховано податок на прибуток та податок на додану вартість, суперечать вищенаведеним нормам ПКУ та вказує, що висновки податкового органу щодо заниження платником податків кількості реалізованих нафтопродуктів в об'ємному виразі (літрах), є необґрунтованим та безпідставним, наголошує на тому, що оскільки в первинних бухгалтерських документах щодо реалізації паливно-мастильних матеріалів одиниця виміру паливно-мастильних матеріалів зазначена в літрах, тому облік реалізованого товару був проведений в літрах, тому платником податків на підставі первинних документів (видаткових накладних на реалізацію товару) було вірно визначено доходи при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також правильно сформовано суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

З цих підстав, позивач вважає оспорювані податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати в повному обсязі.

Відповідач адміністративний позов не визнав, про що подав письмове заперечення.

В обґрунтування поданих заперечень вказує, що позивач здійснює гуртову торгівлю паливо-мастильними матеріалами (нафтопродуктами) - дизпаливом, бензинами автомобільними. Транспортування нафтопродуктів від постачальників проводилось залізничним та автомобільним транспортом. Зберігались нафтопродукти в цистернах, які орендуються в ПП «Фірма «РОМ» за адресою нафтобази м. Рівне, пров. Робітничий,6. Отримані нафтопродукти від постачальників обліковуються підприємством в тонах, а реалізація споживачам (юридичні та фізичні особи) здійснюється в літрах по безготівковому розрахунку. Доставка нафтопродуктів споживачам здійснюється орендованим у ПП «Фірма «РОМ» автотранспортом.

Відповідач вказує, що до перевірки позивачем було надано накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі нафтопродуктів, ТТН, залізничні накладні, акти приймання нафтопродуктів за формою N5-НП, товарні книги кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N31-НП, сертифікати відповідності та паспорти якості до них, оборотно-сальдові відомості по рах. 28.

Відповідач покликається на те, що згідно вимог Інструкції №281 облік нафти і нафтопродуктів це операція, яка проводиться на підприємстві під час технологічного процесу і яка полягає у визначенні об'єму і маси нафти або нафтопродуктів для подальших облікових операцій.

Відповідно до п.п. 14.1 Інструкції №281 під час приймання, зберігання та відпуску нафти і нафтопродуктів керівник підприємства та головний бухгалтер здійснюють контроль за дотриманням матеріально відповідальними особами вимог цієї Інструкції та забезпечують: своєчасне оформлення документів руху нафти та нафтопродуктів; збереження їх кількості і якості; відображення їх руху за бухгалтерським обліком; своєчасне вжиття заходів щодо попередження псування, втрат, нестач та розкрадання нафти та нафтопродуктів, а також створення необхідних умов для їх зберігання.

Відповідно до п.п. 14.6 Інструкції - кількість нафти і нафтопродуктів, що приймаються для зберігання під час надходження їх залізничним транспортом, визначається на підставі актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N5-НП, а під час надходження автомобільним транспортом - на підставі ТТН. У разі відсутності нестач понад норми природних втрат допускається оформлення приймання нафтопродуктів за кількістю актами інших форм з використанням автоматичних систем оброблення інформації.

В ході проведення перевірки встановлено, що приймання нафтопродуктів ТОВ «Сателіт Ойл» в залежності від виду доставки оформляється актами приймання нафтопродуктів за формою N5-НП та ТТН.

Відповідно до п.п. 4.3.2.11 Інструкції №281 густина нафтопродуктів визначається згідно з вимогами ГОСТ 3900-85 "Нефть и нефтепродукты. Методы определения плотности" (далі - ГОСТ 3900) або ДСТУ ГОСТ 31072:2006 Нафта і нафтопродукти. Метод визначення густини, відносної густини та густини в градусах АРІ ареометром (далі - ДСТУ ГОСТ 31072). Згідно ДСТУ 3868-99 встановлено, що густина дизпалива при температурі 20°С, повинна становити не більше 840 860 кг/м3. Згідно ДСТУ 4063-2001 Бензини автомобільні встановлено, що густина бензину при температурі 20°С, повинна становити: А76 700 760 кг/м3; А80 - 700 760 кг/м3; А92 725 780 кг/м3. Згідно ГОСТ 3900-85 "Нафтопродукти. Методи визначення густини" визначено, що для бензину і дизельного палива, властиве об'ємне розширення (стиснення) 0,00075, що відповідно становить ~ 0,001 г/см3 при зміні температури на 1°.

Згідно п.14.4 Інструкції №281 матеріально відповідальні особи підприємств (за винятком НПЗ) ведуть кількісний облік нафти та нафтопродуктів у товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N31-НП, у якій зазначаються надходження і відпуск нафтопродуктів за день, а також їх залишки на кінець дня.

Відповідач зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Сателіт Ойл» у товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N31-НП відображає залишок нафтопродуктів на початок дня, надходження від постачальників за день в тонах, фактичну густину придбаних нафтопродуктів (зазначену в первинних документах наданих постачальником до кожної партії), температуру повітря при прийманні нафтопродуктів, кількість в літрах придбаних нафтопродуктів, реалізацію нафтопродуктів в тонах, густину реалізованих нафтопродуктів при температурі відпуску, яку зазначає матеріально відповідальна особа, що здійснює відпуск продукції, кількість в літрах реалізованих нафтопродуктів (що відповідають даним, зазначеним підприємством в податкових накладних, виписаних покупцям), залишок нафтопродуктів на кінець дня в тонах. При цьому відповідач вказує, що детальним аналізом щоденних звітів товарних книг кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N31-НП, наданих платником встановлено невірне визначення коефіцієнта густини реалізованих нафтопродуктів за температури повітря в момент відпуску, що призводить до заниження кількості нафтопродуктів в обємному виразі літрах, які не відображені в реалізації.

Відповідач вважає, що при різній температурі об'єм і густина однієї і тієї ж маси нафтопродуктів також будуть різними тобто чим вища температура, тим менша густина і більший об'єм нафтопродуктів, і навпаки. Тому для проведення такого обрахунку перевіряючими було здійснено узагальнено інформацію з первинних документів Позивача за весь період діяльності платника податків, що співпадає з перевіряємим періодом.

Враховуючи вищевикладене відповідач прийшов до висновків, що в ході проведення перевірки встановлено заниження кількісних показників при реалізації пального в кількості 63356 літра за рахунок неправильного застосування коефіцієнта густини нафтопродуктів при зміні температури повітря навколишнього середовища протягом перевіряємого періоду на загальну суму 617742 грн., що детально викладено в Додатку до акта перевірки.

На обгрунтування своєї позиції відповідач посилається на положення п. 14.1.145. ПКУ, згідно яких підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку; на п. 14.1.212 ПКУ, згідно якого реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів; на пп.14.1.56 п.14.1 ст. 14 ПКУ, відповідно до якого доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідач зазначає, що в порушення пп.135.4.1, п.135.4, ст.135 ПКУ Позивачем занижено дохід, що враховується при визначенні обєкта оподаткування в сумі 617742 грн., в т.ч.: за 2013 рік на суму 180 744 грн., за 2014 рік на суму 436 998 грн. Так як дане порушення вплинуло на визначення податкових зобовязань з податку на додану вартість, тому на підставі пп. 14.1.179., п.14.1. ст. 14, абз. а. п.185.1. ст. 185, п.187.1, ст. 187 та п. 188.1, ст. 188 ПКУ позивачем було занижено податкові зобовязання з податку на додану вартість всього на суму 123 548 грн.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали повністю з підстав, викладених у адміністративному позові, просили його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача зазначила, що прийняті податкові повідомлення-рішення є правомірними, а тому просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з урахуванням наступного.

Як встановлено судом, у період із 08.02.2016р. по 26.02.2016р. працівниками ГУ ДФС у Рівненській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ Сателіт Ойл з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 12.12.2012р. по 31.12.2014р. за наслідками якої складено акт перевірки №41/17-00-22/38503384 від 03.03.2016р.

Згідно акта перевірки №41/17-00-22/38503384 від 03.03.2016р. перевіркою встановлено наступні порушення:

1) пп. 135.4.1., п. 135.4, ст. 135 ПКУ, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 113001 грн, в т.ч. за 2013 р. на 34341 грн., за 2014р. на 78660 грн.

2) абз. а п. 185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на суму 123548 грн., в тому числі за лютий 2013 року на суму 1409 грн., за березень 2013 року на суму 1705 грн, за квітень 2013 року на суму 2283, за травень 2013 року на суму 2301 грн., за червень 2013 року на суму 2728 грн., за липень 2013 року на суму 5274 грн., за серпень 2013 року на суму 3418 грн., за вересень 2013 року на суму 2545 грн., за жовтень 2013 року на суму 6069 грн., за листопад 2013 року на суму 4312 грн., за грудень 2013 року на суму 4104 грн., за січень 2014 року на суму 1171 грн., за лютий 2014 року на суму 3131 грн., за березень 2014 року на суму 3072 грн., за квітень 2014 року на суму 7927 грн., за травень 2014 року на суму 9890 грн., за червень 2014 року на суму 7429 грн., за липень 2014 року на суму 9668 грн., за серпень 2014 року на суму 10892 грн., за вересень 2014 року на суму 10296 грн., за жовтень 2014 року на суму 11421 грн., за листопад 2014 року на суму 7351 грн., за грудень 2014 року на суму 5150 грн.

3) пп. 14.1.180 п.14.1 ст. 14, пп. 163.1.1. п. 163.1 ст. 163, пп 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167, пп. 168.1.1., пп.168.1.4 п.168.1 ст. 168 ПКУ в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті платником податків доходів в сумі 339,81 грн., в тому числі за 2013 рік 216 грн., за 2014 рік 123,75 грн.

4) п.51.1. ст. 51 глави 2, пп. б п. 176.2 ст. 176 розділу 4 ПК України, за якими встановлено подання податкового розрахунку за формою 1-ДФ за 1,2,3, 4 квартали 2013 року, 1,2,3, 4 квартали 2014 року з недостовірними відомостями та помилками, що призвели до зменшення податкових зобов'язань та до зміни платника податку.

Позивач з висновками акту перевірки не погодився, звернувся до податкового органу із запереченнями на акт перевірки.

На підставі акта перевірки №41/17-00-22/38503384 від 03.03.2016р. Головним управлінням ДФС у Рівненській області було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

1) від 18 березня 2016 року № про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 141251,00 грн., з яких 113001 грн. за основним платежем та 28250 грн. за штрафними санкціями;

2) від 18 березня 2016 року № про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах на суму 154435,00 грн., з яких 123548 грн. за основним платежем та 30887 грн. за штрафними санкціями;

3) від 18 березня 2016 року № про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у сумі 510 грн., з них 510 грн. за штрафними санкціями;

4) від 18 березня 2016 року № про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, у сумі 606 грн., з них 339,81 грн. за податковим зобов'язанням, 189,42 грн. за штрафними санкціями, 77,69 грн. пені.

Платник податків не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями від 18 березня 2016 року № про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток та від 18 березня 2016 року № про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах, оскаржив їх до суду.

В акті перевірки №41/17-00-22/38503384 від 03.03.2016р. зазначено, що проведеною перевіркою встановлено, що згідно відображених у рядку 02 Декларацій Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг) показників за період з 12.12.2012р. по 31.12.2014 р. у загальній сумі 112 946 284 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення господарських операцій із реалізації дизпалива та автомобільного бензину, тому перевіркою було встановлено заниження вищевказаного показника на суму 617742 грн., в т.ч. за 2013 рік на 180744 грн., за 2014 рік на суму 436998 грн.

Судом встановлено, що в період, що перевірявся, позивач здійснював господарську діяльність, пов'язану зі закупівлею та реалізацією нафтопродуктів, зберігання нафтопродуктів проводилося на підставі укладеного між ПП Фірма РОМ (зберігач) та ТОВ Сателіт Ойл (поклажодавець) договору зберігання №01НП від 08 лютого 2013 року.

Відповідно до п.1.1. Договору зберігання поклажодавець передає, а зберігач зобов'язується за винагороду прийняти нафтопродукти в асортименті на зберігання, зберігати і повернути їх поклажодавцю або особі, вказаній поклажодавцем, в тій же кількості, тієї ж марки, виду і якості, протягом терміну дії даного договору. Згідно п. 8.2. Договору зберігач несе повну матеріальну відповідальність за кількісно-якісне зберігання нафтопродуктів, переданих поклажодавцем на зберігання.

Згідно умов вказаного договору (п.3.5.) приймання, зберігання та облік нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог Інструкції №281.

Позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог до матеріалів справи були надані первинні документи на придбання та реалізацію нафтопродуктів, зокрема, видаткові накладні (на придбання та реалізацію нафтопродуктів), реєстр видаткових накладних на реалізацію за період з 3 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року (із зазначенням дати і номеру видаткової накладної, контрагентів, вартості, виду та кількості нафтопродуктів), акти приймання нафтопродуктів за кількістю, товарно-транспортні накладні, акти прийому-передачі нафти або нафтопродуктів за кількістю, договори оренди транспортних засобів, свідоцтва про повірку робочих засобів вимірювальної техніки, товарну книгу кількісного руху нафтопродуктів (нафти) форми №31-НП.

Судом враховано, що документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку щодо обсягів реалізації товару є накладні (видаткові накладні), товарно-транспортні накладні, інші первинні документи, що відображають рух товарно-матеріальних цінностей при їх реалізації покупцям.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З акту перевірки №41/17-00-22/38503384 від 03.03.2016р. вбачається, що під час здійснення перевірки особами, які здійснювали перевірку, не встановлювалися обставини щодо фактів порушення ведення обліку товарних запасів, а саме не встановлювалися факти виявлення надлишків та нестачі нафтопродуктів, не було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей платника податків.

Відповідно до підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПКУ контролюючі органи мають право вимагати від платників податків, що перевіряються в ході перевірок, проведення інвентаризації основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, у тому числі зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Відповідно до пункту 7 розділу 1 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.09.2014 № 879, інвентаризація на вимогу контролюючого органу, який відповідно до закону має право вимагати її проведення, проводиться на підставі належним чином оформленого документа. Інвентаризація у цих випадках має розпочатись у термін та в обсязі, зазначених у такому документі, але не раніше дня його отримання платником податків. Згідно п. 5 розділу 1 цього Положення, інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобовязань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобовязань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобовязань, які не відповідають критеріям визнання.

Суд наголошує, що єдиний порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлює Інструкція № 281.

Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Так, відповідно до розділу 3 Інструкції № 281, облік нафти і нафтопродуктів - операція, яка проводиться на підприємстві під час технологічного процесу і яка полягає у визначенні об'єму і маси нафти або нафтопродуктів для подальших облікових операцій.

Матеріалами справи встановлено, що при здійсненні реалізації товару своїм покупцям, позивач у первинних бухгалтерських документах вказував кількість відпущених нафтопродуктів у літрах. Надані позивачем первинні документи щодо реалізації товару покупцям підтверджують задекларовані позивачем обсяги реалізації, що підтверджується відомостями реєстру видаткових накладних на реалізацію за період з 3 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року.

Також судом встановлено, що відповідно до відомостей товарної книги кількісного руху нафтопродуктів (нафти), початок 11 лютого 2013 року на 298 аркушах, облік товару на відповідальному зберіганні проводився ПП Фірма РОМ (зберігачем) в розрізі контрагента ТОВ Сателіт Ойл (поклажодавця).

Відповідно до п. 14.6 Інструкції №281 кількість нафти і нафтопродуктів, що приймаються для зберігання під час надходження їх залізничним транспортом, визначається на підставі актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП, а під час надходження автомобільним транспортом - на підставі ТТН. У разі відсутності нестач понад норми природних втрат допускається оформлення приймання нафтопродуктів за кількістю актами інших форм з використанням автоматичних систем оброблення інформації. Рух нафти і нафтопродуктів у резервуарах за добу фіксується матеріально відповідальними особами в журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП з урахуванням пункту 14.4 цієї Інструкції. Рух облікових залишків за марками нафти та нафтопродуктів фіксується матеріально відповідальними особами в товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N 31-НП, у тому числі окремо щодо кожного власника нафти та нафтопродукту. Вищезазначені документи обліку мають бути пронумеровані, прошнуровані, засвідчені підписом керівника та печаткою підприємства.

Форма товарної книги кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N 31-НП затверджена у Додатку №34 до Інструкції №281. До товарної книги вносяться відомості зокрема щодо постачальника; найменування, марки, виду нафтопродукту (нафти); номеру приймального акта або іншого документа, кількості прийнятого нафтопродукту (нафти), т; загального обсягу надходження в тонах, відпущено (відвантажено), т; всього втрат, залишок, прізвище і підпис уповноваженої особи.

Як слідує з матеріалів справи товарна книга була заповнена уповноваженою особою відповідно до вимог Інструкції №281.

За таких обставин, за відсутності посилання відповідача на результати інвентаризації, твердження відповідача про порушення позивачем правил обліку нафтопродуктів, не відповідає матеріалам справи, адже для перевірки позивачем було надано належним чином оформлену товарну книгу кількісного руху нафтопродуктів (нафти) форми №31-НП та первинні бухгалтерські документи щодо реалізації нафтопродуктів покупцям.

На думку суду, у чинному законодавстві відсутня вимога щодо зазначення у товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) форми №31-НП таких показників як коефіцієнт густини та температура нафтопродуктів, відтак посилання відповідача на заниження кількісних показників при реалізації пального з посиланням на вказану товарну книгу не знайшло свого документального підтвердження.

При наданні оцінки додатку №1 до акту перевірки №41/17-00-22/38503384 від 03.03.2016р. Кількісно-вартісні показники при оприбуткуванню та реалізації пального ТОВ Сателіт Ойл () за період 12.12.2012р. по 31.12.2014р. судом враховано те, що відповідачем не надано правового та документального обгрунтування використаних у такому розрахунку величини температури та нормативної густини нафтопродуктів.

За таких обставин, суд не погоджується з доводами відповідача про заниження позивачем податку на прибуток на суму 113001 грн. та заниження податку на додану вартість на суму 123548 грн. При цьому судом враховані вимоги пп.14.1.56 п.14.1. ст. 14 ПКУ (в редакції до змін, внесених Законом України від 28.12.2014р. 71-VIII), згідно якого доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПКУ 135.4 ПКУ (в редакції до змін, внесених Законом України від 28.12.2014р. 71-VIII) дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає: 135.4.1. дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

Згідно абз. а п.185.1 ст. 185 ПКУ об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п.187.1 ст. 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.188.1 ст. 188 ПКУ (в редакції до змін, внесених Законом України від 31.07.2014 р. N1621-VII) база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України - розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України - доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст.86 КАС України - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки, висновки відповідача про заниження податку на прибуток всього на суму 113001 грн. та заниження податку на додану вартість всього на суму 123548 грн., не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, то і нарахування позивачу штрафних санкції за вказаними на підставі п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України є незаконним.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи та зазначених норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, не надано суду доказів порушення позивачем вищенаведеного законодавства, а тому позов підлягає до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень від 18 березня 2016 року за № про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 113001 грн. за основним платежем та 28250 грн. нарахованими штрафними (фінансовими) санкціями, від 18 березня 2016 року № про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах на суму 123548 грн за основним платежем та 30887 грн. за нарахованими штрафними (фінансовими) санкціями.

На підставі ст.94 КАС України, суд присуджує на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сателіт Ойл" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 4435,29 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № від 18.03.2016 року та № від 18.03.2016 року.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "САТЕЛІТ ОЙЛ" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 4435, 29 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.