Справа № 817/255/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2016 р.Р і в н е 817/255/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

третьої особи позивача: ОСОБА_3,

відповідача: представник Пшенична В.Л.,

третьої особи відповідача: представник ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаОСОБА_3

доРокитнівської районної державної адміністрації третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7
про визнання самочинною добудову до житлового будинку; скасування акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови,

В С Т А Н О В И В:

16.11.2015 до Рокитнівського районного суду Рівненської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Рокитнівської районної державної адміністрації про визнання самочинною добудову до житлового будинку та скасування акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови.

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23.11.2015 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рокитнівської районної державної адміністрації про скасування акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови.

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30.11.2015 до участі у справі залучено ОСОБА_7 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 09.12.2015, що залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016, яка набрала законної сили з 10.02.2016, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рокитнівської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 про скасування акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови, передано на розгляд Рівненського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 справу призначено до розгляду.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 19.05.2015 внаслідок відкриття Рокитнівським районним судом Рівненської області провадження у цивільній справі №571/514/15-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності, позивачу стало відомо про акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови від 22.06.2006, затвердженого розпорядженням Рокитнівської районної державної адміністрації за №185 від 04.07.2006, долучена до даної позовної заяви копія якого не містить зазначення дозволу на виконання будівельних робіт та проектної документації. Таким чином, позивач дійшла висновку, що приймальною комісією не було додержано вимог порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1243 від 22.04.2004, який діяв на той час, з приводу чого позивач звернулася до суду про оскарження зазначеного акту.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, наголосивши, що оскільки у спірному акті приймальної комісії не зазначено про дозвіл від державної архітектурно-будівельної інспекції, якого отримано не було, акт приймальної комісії є незаконним, а тому просили суд позов задовольнити повністю.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, подав суду письмові заперечення (а.с.123-125), у яких зазначив, що оспорюваний акт приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови від 22.06.2006, яким було прийнято в експлуатацію добудову до житлового будинку в АДРЕСА_1 ОСОБА_7, не порушує охоронювані законом права чи охоронювані законом інтереси позивача і останній не зазначив у чому конкретно він убачає таке порушення. З таких підстав просив суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечувала із вищевикладених підстав, додатково зазначивши, що за відсутністю порушеного права позивача, враховуючи те, що позивач набула відповідних майнових прав на відповідний об'єкт нерухомості тільки у 2012 році, позовні вимоги є безпідставними. При цьому представник відповідача зауважила, що відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації» актами райдержадміністрації є, зокрема, розпорядження, при цьому акт приймальної комісії не є розпорядчим документом та не встановлює жодних прав як і не породжує будь яких зобов'язань, відтак не підлягає оспорюванню у суді у порядку адміністративного судочинства. Тому просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що оскільки на момент складення акту приймальної комісії позивач не була ані власником, ані співвласником відповідного нерухомого майна, жодних прав позивача оспорюваним актом порушено не було. Крім того, як зазначив представник третьої особи, оспорюваний акт приймальної комісії не є розпорядчим документом та не є рішенням у розумінні ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України. Натомість, як зазначив представник третьої особи, розпорядження відповідача, яким був затверджений відповідний спірний акт, було предметом розгляду у суді, однак дане розпорядження є чинним, тобто не скасоване у судовому порядку. Вважаючи, що оспорювання акта приймальної комісії не може бути предметом розгляду у адміністративному суді, представник третьої особи просив суд відмовити у задоволенні позову за необгрунтованістю та його безпідставністю.

За клопотанням представника позивача від 03.06.2016 (вх.№7360) у ході судового розгляду 12.08.2016 судом залучено до участі у справі ОСОБА_3 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

У судовому засіданні ОСОБА_3 зазначила, що вважає позовні вимоги обгрунтованими, оскільки спірний акт приймальної комісії було прийнято з порушенням встановленого порядку, тому просила суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на наступне.

Як встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради від 29 листопада 2005 року №264 ОСОБА_7 було надано дозвіл на добудову до житлового будинку розміром 5х6 м.кв. по АДРЕСА_1 (а.с.88).

При цьому, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» №304008 від 07.04.2003 ОСОБА_7 належить на праві приватної власності 25,9/100 частки у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування №463 від 25.02.2003 (а.с.146).

За технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 НОМЕР_1, що виготовлений станом на 29.03.2006, власнику ОСОБА_7 належить частка 25,9/100 (а.с.89).

У подальшому, згідно акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови від 22 червня 2006 року добудову до житлового будинку в АДРЕСА_1 прийнято в експлуатацію (а.с.4). Вказаний акт державної приймальної комісії затверджено розпорядженням голови Рокитнівської райдержадміністрації №185 від 04 липня 2006 року (а.с.143) та зареєстровано інспекцією ДАБК Рокитнівської райдержадміністрації 04.07.2006 №56.

Вважаючи, що приймальною комісією не було додержано вимог порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, встановлених на момент вчинення відповідних дій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 №1243, позивач звернулась до суду про скасування акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови від 22.06.2006 року на добудову садибного типу до житлового будинку по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7.

Надаючи правової оцінки спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті суд керувався наступним.

На момент виникнення спірних правовідносин основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначав «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року №1243 (далі - Порядок №1243), яка в подальшому втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №923 від 08.10.2008.

Так, абзацом другим пункту 1 Порядку №1243, що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Пунктом 25 Порядку №1243 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що закінчені будівництвом приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки приймаються в експлуатацію у порядку, визначеному Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями та погодженому з Мінрегіонбудом.

Згідно з абзацом першим пункту 27 Порядку №1243 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) за результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, форма якого затверджується Держбудом.

Акт державної приймальної комісії підлягає затвердженню у 15-денний строк органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив цю комісію, та реєструється в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт.

Не допускається затвердження акта про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта за відсутності підписів окремих членів державної приймальної комісії.

Як свідчать обставини справи, 22 червня 2006 року приймальною комісією, утвореною рішенням Рокитнівської райдержадміністрації «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови» від 07.06.2005 №146, складено акт про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови на добудову до житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 46 м2 (а.с.4), що наразі оспорюється позивачем у справі.

Вказаний акт державної приймальної комісії затверджено розпорядженням в.о. Голови Рокитнівської райдержадміністрації Крупенко А.К. від 04.07.2006 №185 та зареєстровано у Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Рокитнівської райдержадміністрації 04.07.2006 №56, про що є відмітка на титульному аркуші акта приймальної комісії від 22.06.2006 за підписом ОСОБА_13

Крім того, даний акт містить підписи усіх членів приймальної комісії (а.с.4).

При цьому, як зазначено у листі Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області від 11.02.2010 №363/02-23/10 за підписом Голови адміністрації Поліщук В., приймальною комісією Рокитнівської райдержадміністрації по зверненню ОСОБА_7 було обстежено та прийнято в експлуатацію добудову до житлового будинку загальною площею 46 м2, яка відповідає будівельним, санітарним та протипожежним вимогам (а.с.186).

Водночас, як свідчать обставини справи, у липні 2010 року прокурор Рокитнівського району звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рокитнівської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7, про визнання незаконним розпорядження Голови Рокитнівської районної державної адміністрації «Про затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови» від 04.07.2006 №185 в частині затвердження акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови ОСОБА_7 в АДРЕСА_1.

Так, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.08.2010 у справі №2а-3488/10/1770 позовну заяву прокурора Рокитнівського району до Рокитнівської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7, про визнання незаконним розпорядження - залишено без розгляду.

Вказана ухвала суду набрала законної сили, відтак розпорядження в.о. Голови Рокитнівської райдержадміністрації Крупенко А.К. від 04.07.2006 №185 «Про затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови» залишається чинним у відповідній частині.

Разом з тим, для вирішення даного спору по суті визначальним є те, яке саме право позивача є порушеним спірним рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача-суб'єкта владних повноважень, для визначення способу його захисту судом.

По тому суд вважає, що акт державної приймальної комісії є правовим актом індивідуальної дії, який створив певні юридичні наслідки для ОСОБА_7 та не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суд врахував наступне.

В силу п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом статей 6 і 104 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, має право звернутися до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто відновлення порушеного права у зв'язку із прийняттям рішення, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, та при цьому особа повинна довести яким чином відбулося порушення її прав.

В контексті зазначених вище норм Кодексу адміністративного судочинства України рішення державного чи іншого органу - це офіційний документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання рішення недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу який видав цей акт. Умовами визнання акту недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

До правових актів індивідуальної дії, які можуть бути оскарженні в порядку адміністративного судочинства, відносяться рішення суб'єкта владних повноважень, які поширюються на конкретних фізичних чи юридичних осіб і є актом одноразового застосування норм права, якими порушуються права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

По тому суд зазначає, що оспорюваний у даній справі акт приймальної комісії лише засвідчує факт прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови, що належить третій особі, та не породжує і не встановлює жодних прав для позивача і не визначає будь яких обов'язків позивача.

Більше того, як встановлено судом позивач - ОСОБА_1 згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» №34187651 від 18.05.2012 є власником на праві приватної спільної часткової власності квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину р.№586 від 26.04.2012 (а.с.144).

Це означає, що на момент винесення оспорюваного у справі акта приймальної комісії від 22.06.2006 позивач навіть не був власником певної частки у будинку АДРЕСА_1.

Так, Верховний Суд України у постанові від 01.06.2010 №21-573во10 вказав, що лише у разі порушення охоронюваних законом прав та інтересів спірні правовідносини можуть стати предметом розгляду адміністративними судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

У постанові від 26.03.2013 №21-438а12 Верховний Суд України також зазначив, що відповідно до ч.1 ст.2, п.6, 8 ч.1 ст.3, ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси осіб.

Також, Верховний Суд України у постанові від 24.02.2015 №21-34а15 вказав, що за змістом ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною.

Зі змісту регулювання, яке міститься у Кодексі адміністративного судочинства України, також убачається, що право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутність у будь-кого (крім власника відповідного об'єкту садибної забудови ОСОБА_7.) в тому числі і позивача ОСОБА_1, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним актом приймальної комісії, не породжує для останньої і права на захист за відсутністю у даному правовідношенні порушеного права позивача.

При цьому, посилання позивача на порушення його прав суд визнає безпідставними, оскільки оспорюваний акт приймальної комісії від 22.06.2006 не стосується позивача безпосередньо.

Так, позивач - ОСОБА_1 оспорює акт, який є правовим актом індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов'язки тільки тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано, тобто наразі ОСОБА_7.

Враховуючи те, що акт приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови від 22.06.2006, яким було прийнято в експлуатацію добудову до житлового будинку в АДРЕСА_1 ОСОБА_7 не порушує охоронювані законом права позивача, а при цьому позивач не навів суду жодних доводів у чому полягає на її думку або у чому виявилось порушене право позивача, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача, що підлягало б судовому захисту, отже підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову, - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.