Справа № 2а-1393/11
Суддя: Половинка В. О.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1393/2011
Постанова

іменем України

25 травня 2011 року м. Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Половинка В.О. без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі розглянув одноособово в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про стягнення щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни ,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області, в якій просить зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на її користь недоплачене підвищення до пенсії, як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 13.11.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог в позові позивач зазначила, що вона відповідно до ст.1 Закону України №2195-1V від 18 листопада 2004 року „Про соціальний захист дітей війни „ є дитиною війни, згідно із статтею 6 даного Закону з першого січня 2006 року їй повинна виплачуватись підвищена пенсія у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак з 2007 року їй така пенсія не виплачувалась. Цим самим відповідачем порушено вимоги ст.ст. 19, 22 Конституції України, ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, рішення ОСОБА_2 Суду України від 22 травня 2008 року тому невиплату пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни вважає протиправною і такою , що суперечить Конституції та законам України, просить суд задовольнити позов поновити строк звернення до суду, справу розглядати без її участі.

23.05.2011 року відповідач надав суду заперечення проти позову, згідно яких просить суд справу розглянути без його участі та зазначив, що позов не визнає. Підвищення пенсій за 2006-2007 роки дітям війни можливо провести лише після прийняття відповідного законодавчого акту. Крім того, в 2008 р. після винесення ОСОБА_2 Судом України рішення 22 травня 2008 р № 10рп/2008 підвищення дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинно проводитись відповідно до постанови КМУ №530 від 28.05.2008 р. в розмірі :з 22 травня 48,10 грн., з 1 липня 48,20 грн. та з 1 жовтня 49,80 грн. У 2009 -2010 роках виплата дітям війни проводиться також згідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. Відповідно до ст.99 КАС України кожній особі встановлюється шестимісячний термін для звернення за порушеним правом до суду. Позивач у зазначений термін до суду не звернувся. Управління на застосуванні строку позовної давності наполягає. Перерахунок підвищення до пенсії на майбутнє не є можливим , оскільки право пенсіонера в майбутньому не порушене. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. ( а.с.11).

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини є достатні підстави прийняти законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову, так як:

-з матеріалів справи вбачається, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію за віком та має правовий статус „дитини війни, що підтверджується посвідченням. (а.с.4).

11.05.2011 р. позивач звернулася до відповідача з заявою про виплату доплати як „дитині війни. Листом від 11.05.2011 р відповідачем її було відмовлено у підвищенні пенсії. ( а.с.5).

Згідно із ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Враховуючи, що позивачка не мала в силу свого віку займатися захистом своїх прав, не мала відомостей про порушення свого права на здійснення відповідачем нарахування додаткової пенсії, а коли їй стало про це відомо строк позовної давності був три роки, оскільки до 09.09.2010 року справи розглядалися за нормами цивільного судочинства де строк позовної давності охоплював весь період за який йому повинна була виплачуватися пенсія, але в період збору та оформлення документів для звернення до суду змінився порядок провадження по даним справам і строк позовної давності став набагато меншим, що суперечить ст.22 Конституції України і дані зміни позбавили її права звернутись до відповідача про проведення відповідних нарахувань та виплат строком більше ніж 6 місяців а також відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд не вважає, що ст.. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»суперечить нормам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»і що позивачем пропущений строк для звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»від 19 грудня 2006 р., що набрав чинності з 1 січня 2007 р. (із змінами від 15 березня 2007 р.), був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність - з 1 січня - 380 грн., з 1 квітня - 406 грн. Крім цього цією статтею передбачено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»з 1 жовтня 2007 р. застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410,06 грн., 415,11 грн.

Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»була зупинена.

Рішенням ОСОБА_2 Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення стаггі 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визнанні такими, що не відповідають Конституції України.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідач зобовязаний перерахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 09 липня 2007 року, тобто з моменту прийняття зазначеного рішення ОСОБА_2 Судом України по 3І грудня 2007 року, тобто до закінчення бюджетного року, з урахуванням підвищення прожиткового мінімуму на одну особу.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема статтею 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, рішенням ОСОБА_2 Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007р. щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визнані такими, що не відповідають Конституції України. На підставі цього Рішення втратила чинність нова редакція статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , внаслідок чого відновлена попередня редакція закону .

Щодо виплат з 2009 року, то в п. 5.3. Рішення ОСОБА_2 Суду України від 22.05.2008 року вказано, що у рішенні від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень ОСОБА_2 Суду України) ОСОБА_2 Суд України зазначив, що „рішення ОСОБА_2 Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Обовязок виконання рішення ОСОБА_2 Суду України є вимогою Конституції України (частина друга статті 150) (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини). Ухвалюючи Рішення від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), ОСОБА_2 Суд України звернув увагу Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України на необхідність додержання положень статей 1, 3, 6, 8, 19, 22, 95, 96 Конституції України, статей 4, 27, частини другої статті 38 Кодексу при підготовці, прийнятті та введенні в дію закону про Держбюджет. Ця рекомендація ґрунтувалася на правових позиціях Суду, висловлених у зазначеному Рішенні, відповідно до яких: стаття 38 Кодексу конкретизує вимоги частини другої статті 95 Конституції України щодо змісту закону про Держбюджет; у сукупності вказані статті Кодексу і Конституції України визначають вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет встановлення тільки доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, а тому закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзаци четвертий, пятий, шостий, восьмий пункту 4 мотивувальної частини). У звязку з цим ОСОБА_2 Суд України дійшов висновку, що „зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини). Ст. 46 Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік в порушення вимог ст.ст. 3, 6, 8, 19, 22, 95, 96 Конституції України, рішення Конституційного суду України від 22.05. 2008 року встановлено інше (додаткове) правове регулювання відносин, ніж передбачено законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 147 Конституції України передбачено, що єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є ОСОБА_2 Суд України. ОСОБА_2 Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення ОСОБА_2 Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Отже, виходячи з наведеного, позивач має право на здійснення їй відповідачем нарахування та виплату підвищення до пенсії з врахуванням позовних вимог, тобто з 13 листопада 2010 року і на час дії Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно ч.1 ст. 256 КАС України постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження, підлягають негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 87, 94, 183-2, 256 КАС України,-

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 13 листопада 2010 року і на час дії Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням фактично отриманих сум.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області виконати дану постанову негайно.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду, через Сватівський районний місцевий суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя В.О.Половинка