Справа № 808/2305/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року о 10 год. 15 хв.Справа № 808/2305/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм - продукт»

до Одеської митниці ДФС

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм - продукт» (далі - позивач, ТОВ «Прайм-продукт») до Одеської митниці ДФС (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не підготовки у визначеному законом порядку та строки висновку про повернення позивачу надмірно сплачених митних платежів у вигляді мита 16307,18 грн. та податку на додану вартість в розмірі 30440,08 грн., загальною сумою 46747,26 грн.;

- зобов'язати відповідача підготувати та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області висновок про повернення позивачу з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів у вигляді мита 16307,18 грн. та податку на додану вартість в розмірі 30440,08 грн., загальною сумою 46747,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару, у зв'язку із прийняттям якого позивачем сплачено митні платежі в розмірі більшому, ніж визначено декларантом, на суму 46747,26 грн. Позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення надмірно сплачених митних платежів, сплачених у зв'язку з прийняттям митним органом рішення про визначення коду товару, яке судовим рішенням скасовано, разом з тим, відповідачем, на думку позивача, протиправно відмовлено в наданні висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в наданих до суду письмових поясненнях проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що постановою суду, якою скасовано рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товару, не приймалось рішення про зобов'язання відповідача повернути сплачені позивачем митні платежі. Також звертає увагу, що при зверненні з заявою про повернення надмірно сплачених митних платежів позивачем подано до митного органу не повний пакет документів, передбачених чинним законодавством, зокрема, не надано довідку про відсутність податкового боргу, що зумовило відсутність підстав для повернення грошових коштів. Також зазначає, що розмір надмірно сплачених платежів та сам факт наявності сплати таких платежів може бути підтверджений виключно за результатами проведеної контролюючим органом перевірки суб'єкта господарювання. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог та розглядати справу без участі представника відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явися, подав до суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що від Одеської митниці ДФС до ГУДКСУ в Одеській області не надходив висновок про повернення позивачу надмірно сплачених при митному оформленні товару митних платежів в розмірі 46747,26 грн., а тому у казначейства на даний час відсутні підстави для перерахування коштів.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказах.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 13 січня 2014 року між позивачем та компанією China Kunyu Industrial Co., Ltd, Китай, укладено контракт №РР-0412 (далі - контракт).

За умовами контракту компанія China Kunyu Industrial Co., Ltd зобов'язується поставити на адресу ТОВ «Прайм-продукт» товар - томатну пасту, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити вказаний товар.

Згідно зі специфікацією №1 від 13.01.2014 позивач та компанія China Kunyu Industrial Co., Ltd узгодили поставку товару - томатна паста, кількість - 105150 кілограм, вартість за тону - 1300,00 доларів США, загальна вартість - 127335,00 доларів США, місце поставки - порт міста Одеса, Україна.

27 березня 2014 року декларантом ПП «Трокул», одержувач ТОВ «Прайм-продукт», до митного оформлення заявлений товар «томатна паста без додання оцту, з вмістом сухих речовин (BRIX) 36-38% СВ» країна виробництва - Китай, за МД №500060001/2014/010674.

У митному оформлені товару на умовах, визначених у поданій митній декларації, митним органом відмовлено та запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

ТОВ «Прайм-продукт» відмовилось надавати додаткові документи, вважаючи таку вимогу митного органу безпідставною, а також у зв'язку з відсутністю витребуваних документів.

Митним органом здійснено коригування заявленої митної вартості товару за резервним методом, виходячи з ціни товару 1430 доларів США за тону, що потягло збільшення митної вартості товару на 12733, 50 доларів США, та склало 140 068,50 доларів США, за якою і проведено митне оформлення товару. В результаті чого митним органом прийняті картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2014/00127 від 27.03.2014 та рішення про коригування митної вартості № 500060001/2014/610028/1 від 27.03.2014.

Позивач скористався правом на випуск товару у вільний обіг під грошову гарантію в розмірі 46747,26 грн., з яких 16307,18 грн. митні платежі та 30440,08 грн. - податок на додану вартість.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся з позовом до Одеського окружного адміністративного суду, в якому просив суд визнати незаконною та скасувати прийняту Південною митницею Міндоходів картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 50006001/2014/00127 від 27 березня 2014 року; визнати незаконним та скасувати прийняте Південною митницею Міндоходів рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2014/610028/1 від 27 березня 2014 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 по справі №815/5600/14, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015, задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт», визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2014/00127 від 27 березня 2014 року та рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2014/610028/1 від 27 березня 2014 року, прийняті Південною митницею Міндоходів.

Відповідно до приписів статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 по справі №815/5600/14 набрала законної сили 18.02.2015.

Листом №96 від 19.03.2015 позивач звернувся до Одеської митниці з заявою про повернення надмірно сплачених до бюджету коштів з посиланням на вищезазначені судові рішення.

Листом Одеської митниці від 16.04.2015 №1174/10/15-70-25-01 позивачу повідомлено, що висновок про наявність та розміри надмірно сплачених до бюджету платником податків сум митних платежів може бути зроблений за результатами перевірки правильності визначення митної вартості товару. Зазначено, що у разі скасування митними органами рішення митниці про коригування митної вартості товарів висновок про наявність надмірної сплати до бюджету податків та про розмір надмірно сплаченої платником податків суми має бути зроблений після прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості товарів. З посиланням на статті 345-354 Митного кодексу України та листи Державної фіскальної служби України № 2321/6/99-99-19-04-02-15 від 26.08.2014 та № 2619/10/26-15-22-09-07 від 17.12.2014 зазначено, що підставою для підготовки висновку про повернення помилково та/або надмірно сплачених платежів є зафіксована актом перевірки переплата митних платежів, у зв'язку з чим повідомлено, що на адресу ГУ ДФС у Донецькій області направлена відповідна інформація для вирішення питання стосовно організації проведення документальної перевірки ТОВ «Прайм-продукт» щодо правильності визначення бази оподаткування, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за МД від 27.03.2014 № 500060001/2014/0010782 з метою визначення наявності та розміру надмірно сплачених до бюджету в сум митних платежів. Також повідомлено про відсутність інформації щодо наявності або відсутності податкового боргу у зв'язку з ненаданням платником відповідної довідки. З посиланням на вищенаведеного, позивачу повідомлено, що підставою для подачі підприємством заяви та подальшої підготовки митницею відповідного висновку про повернення помилково та/або надмірно сплачених платежів слугуватиме акт перевірки, у якому буде зафіксовано переплату митних платежів.

У подальшому в травні 2015 року позивачем отримано запит ГУ ДФС в Донецькій області про надання документів щодо митного оформлення за митними деклараціями від 27.03.2014 № 500060001/2014/0010782 та № 500060001/2014/010674, у відповідь на який позивачем надано витребувані документи.

29.04.2016 позивач звернувся до ГУ ДФС в Донецькій області з запитом про надання інформації про результати розгляду наданих документів, на який отримано відповідь від 23.05.2016 про те, що перевірка не проводилась.

З урахуванням отриманої інформації 31.05.2016 позивач повторно звернувся з заявою до Одеської митниці щодо результату розгляду заяви №96 від 19.03.2015 про повернення надмірно сплачених до бюджету коштів.

Листом від №2351/10/15-70-19-01 від 02.07.2016 відповідач надав відповідь, в якій зазначено, що заява №96 від 19.03.2015 про повернення надмірно сплачених до бюджету коштів була розглянута митним органом, а відповідачу надано обґрунтовану відповідь, яка отримана позивачем 19.05.2015.

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача, звернувся з позовом до суду.

Суд зазначає, що згідно з пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до ч.1 ст.301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Згідно ч.3 ст.301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Суд зазначає, що наказом Державної митної служби України №618 від 20.07.2007 затверджено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами (далі - Порядок №618), який визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів:

а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку;

б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава;

в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою;

г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.

До заяви додаються, аркуші з позначенням «3/8» комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум (п.2 розділу ІІІ Порядку №618).

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (п.3 розділу ІІІ Порядку №618).

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. (п.4 розділу ІІІ Порядку №618).

Супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України, Реєстр висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, Висновок про повернення з оригіналом заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України, підписаний начальником (заступником начальника) Відділу та зареєстрований у журналі реєстрації висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, разом з документом, у якому відображаються результати перевірки, подаються керівнику (заступнику керівника) митного органу для прийняття остаточного рішення про повернення коштів.

Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України. Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України. Копія Висновку про повернення, оригінал заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України та документ, у якому відображаються результати перевірки заяви платника, залишаються у Відділі для контролю (п.5 розділу ІІІ Порядку №618).

Таким чином, Порядком № 618 передбачено, що повернення помилково та/або надмірно сплачених до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі заяви платника, до якої додаються документи згідно з встановленим переліком. Відділ митних платежів митного органу перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати, для чого може ініціювати проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. На підставі поданої заяви, доданих до неї документів, інформації про факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати, результатів перевірки (в разі проведення) митним органом складається висновок про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, який після підписання керівником направляється до органу Державної казначейської служби України.

При розгляді справи встановлено, що сума надмірно сплачених позивачем платежів в розмірі 46747,26 грн. (в т.ч. мито 16307,18 грн. та ПДВ 30440,08 грн.) склалася з різниці між заявленою позивачем митною вартістю імпортованого товару та сумою митної вартості товару, визначеною митним органом в рішенні про коригування митної вартості товару №500060001/2014/610028/1 від 27 березня 2014 року (а.с.35-36).

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, скасовано вищевказане рішення митного органу про коригування митної вартості товару, яким позивачу збільшено суму митних платежів, то відповідно скасована і підстава для сплати позивачем грошових коштів в розмірі 46747,26 грн. визначеному митним органом.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.27 Митного кодексу України, якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб пов'язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч.1 ст.301 Митного кодексу України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється в силу вимог Бюджетного та Податкового кодексів України.

Підпунктом 5 пункту 9 Розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що списання коштів з бюджету за рішенням суду щодо повернення платнику податків надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету провадиться у межах надмірно та/або помилково сплачених ним до бюджету коштів.

Частиною 5 ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно з ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суд зазначає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, суд зазначає, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд». Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy, заява № 22774/93, п.63, абз.2 та 3) наголосив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов'язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід'ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

Отже, скасування рішення митного органу про коригування митної вартості, без відшкодування декларанту матеріальної шкоди, завданої таким рішенням, не відновлює порушених прав позивача. Крім того, суд зазначає, що кошти, які позивач просить повернути, фактично є власністю позивача, а не коштами, які позивач повинен отримати від держави в якості дотації, допомоги чи іншої виплати.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, з огляду на встановлення необґрунтованості та протиправності рішення відповідача про коригування митної вартості товару, надмірно сплачені декларантом при митному оформленні товару кошти підлягають поверненню, оскільки це є способом відновлення прав позивача у випадку скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товару.

Також, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність підстав для формування висновку про повернення сплачених позивачем коштів з урахуванням не подання позивачем довідки про відсутність податкової заборгованості, оскільки чинне законодавство не зобов'язує позивача подавати таку довідку до митного органу, а відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Крім того, суд зазначає, що Одеська митниця ДФС є територіальним органом Державної фіскальної України, на яку чинним законодавством, серед іншого, покладено обов'язок щодо реалізації державної податкової політики та політики у сфері державної митної справи, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.

Отже, на переконання суду, Одеська митниця ДФС, як територіальний орган ДФС України, у разі виникнення сумнівів щодо наявності/відсутності у позивача податкової заборгованості, мала можливість за допомогою інформаційних систем самостійно встановити дану обставину.

При цьому суд зауважує, що митний орган, як орган державної влади, зобов'язаний всіляко сприяти громадянам та юридичним особам в реалізації їх прав, гарантованих Конституцією України та законами України.

Також, представником позивача до матеріалів справи надано довідки від 23.12.2014 №5270/10/05-14-25-13-3 та від 28.01.2015 №370/10/05-14-25-13-3, в яких контролюючим органом зазначено про відсутність у ТОВ «Прайм-продукт» податкової заборгованості (а.с.21-22).

Щодо посилань відповідача на статті 345, 354 Митного кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 345 Митного кодексу України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частиною 14 ст.354 Митного кодексу України передбачено, що в акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов'язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

Разом з тим, суд зазначає, що вищевикладені приписи чинного законодавства визначають загальний порядок перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

В даному випадку розмір надмірно сплачених платежів, які позивач просить повернути, було визначено не декларантом, а митним органом у зв'язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару №500060001/2014/610028/1 від 27.03.2014.

Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 по справі №815/5600/14, яка набрала законної сили 18.02.2015, встановлено, що митним органом було здійснено коригування митної вартості товару шляхом обрання резервного методу, а саме збільшення її з 1300 доларів США за тону до 1430 доларів США за тону, що потягло зростання вартості на 12733,50 доларів США, що склало 140068,50 доларів США, виходячи з якої й було проведено митне оформлення товару.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні підстави для проведення перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, а в разі потреби, митний орган мав можливість самостійно ініціювати перевірку в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу, як визначено приписами Порядку № 618.

Суд зазначає, що наказом Міністерства фінансів України №1146 від 15.12.2015 затверджено Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України (чинний на момент ухвалення судового рішення), місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань (далі - Порядок №1146), який регламентує взаємовідносини територiальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з мiсцевими фiнансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статтi 45 та частини другої статтi 78 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пунктів 8 та 11 Порядку №1146 за платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пiзнiше нiж за п'ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними державному бюджету, для виконання вiдповiдному органу Казначейства. На пiдставi отриманих висновків вiдповiдний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

Згідно з п.15 Порядку №1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума за даними інформаційних систем в повному обсязі відсутня як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС у строки, передбачені пунктом 8 цього Порядку для формування та передачі висновку до органу Казначейства, готує та направляє платнику письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм - продукт».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм - продукт» задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС щодо не підготовки у визначеному законом порядку та строки висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Прайм - продукт» надмірно сплачених митних платежів у вигляді мита 16307,18 грн. та податку на додану вартість в розмірі 30440,08 грн., загальною сумою 46747,26 грн.

Зобов'язати Одеську митницю ДФС підготувати та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Прайм - продукт» з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів у вигляді мита 16307,18 грн. та податку на додану вартість в розмірі 30440,08 грн., загальною сумою 46747,26 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору, в розмірі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень 00 коп.), присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм - продукт» за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко