Справа № 802/140/16-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 вересня 2016 р. Справа № 802/140/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представника позивача: Охрімовського Я.В.

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Вінницька об`єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Вінницькій області з адміністративним позовом до фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем станом на 11.02.2016 року рахується заборгованість перед бюджетом в загальній сумі 60753,81 грн. Дана заборгованість виникла внаслідок прийняття податкових органом податкового повідомлення-рішення № від 26.03.2015 року, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на 38699,28 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 9674,82 грн., та рішення про застосування фінансових санкцій від 18.08.2015 року № 37/21/НОМЕР_2, яким до відповідача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Оскільки заборгованість в добровільному порядку відповідачем не погашена, Вінницька ОДПІ звернулась до суду з вимогою про її стягнення.

В судовому засіданні представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просив винести рішення про стягнення з ФОП ОСОБА_2 податкового боргу в розмірі 17000,00 грн.

Тобто, представник позивача просить стягнути з відповідача фінансові санкції у розмірі 17000,00 грн., накладені рішенням від 18.08.2015 року № 37/21/НОМЕР_2.

В силу частини 1 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Зважаючи на права, якими наділений позивач статтею 51 Кодексу адміністративного судочинства України, збільшення розміру позовних вимог приймається судом, оскільки такі дії позивача не суперечать закону, не порушують чиїх-небудь прав, свобод чи інтересів.

Протокольною ухвалою суду від 27.09.2016 року, із занесенням до журналу судового засідання, замінено первинного відповідача - фізичну особу ОСОБА_2, на належного - фізичну особу-підприємця ОСОБА_2

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх зменшення, визнав повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.08.2015 року Вінницькою ОДПІ відповідно до ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" прийнято рішення № 37/21/НОМЕР_2 про застосування фінансових санкцій до СПД ОСОБА_2 у розмірі 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями з візуальними ознаками підробки марок акцизного збору. Вказане рішення про застосування фінансових санкцій було винесено на підставі матеріалів перевірки ГУ ДФС у Вінницькій області від 02.06.2015 року, про що складено акт № 37/21/НОМЕР_2.

Крім того, податковим органом у відповідності до норм чинного законодавства сформовано та надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми "Ф" від 05.06.2015 року № 111-23 на загальну суму 46644,53 грн.

На час розгляду справи судом, доказів сплати вказаної суми заборгованості перед бюджетом відповідачем не надано.

Таким чином, за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетом в загальному розмірі 17000,00 грн., що також підтверджується даними особової картки платника.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.95 року № 481/95-ВР (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності, відповідно до ст. 17 даного Закону.

Відповідно до абз. 15 ч. 2 ст.17 цього Закону, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

При цьому, частиною третьою статті 17 Закону визначено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України. У разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій в розмірі 17000,00 грн. є обґрунтованими, підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами і підлягають до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд також врахував визнання позову відповідачем.

Частиною 1 ст. 136 КАС України встановлено, що позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресований суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 КАС України, судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 112 КАС України, у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону та порушують чиї-небудь права, свободи та інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи, визнання відповідачем адміністративного позову не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права, свободи та інтереси, у зв'язку з чим підлягає прийняттю судом та є підставою для постановлення рішення про задоволення позову.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, визнаються відповідачем, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню відповідно до чинного законодавства та у межах заявлених вимог.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, відповідно до положень ст. 94 КАС України, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_2) заборгованість зі сплати фінансових санкцій застосованих рішенням Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №37/21/НОМЕР_2 від 18.08.2015 року у розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) у дохід Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович