Справа № 580/1356/16-а
Суддя: Гура А. О.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 580/1356/16-а
Номер провадження 2-а/580/44/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Гура А. О.,

розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Лебединського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області про визнання дій протиправними, стягнення доплати разової грошової допомоги в розмірі 5600 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000грн.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому, як інваліду війни ІІІ групи, згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня, повинна виплачуватись разова грошова допомога в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Мінімальна пенсія за віком на час виплати одноразової допомоги до 5 травня у 2016 році, відповідно до ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, становила 1130 грн.

За підрахунками позивача йому повинна була виплачена допомога в розмірі - 7910 грн., але фактично йому було виплачено 2310 грн., тому недоплачена сума разової грошової допомоги складає 5600 грн.

На звернення позивача, відповідач відмовив йому у перерахунку та доплаті разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року, як інваліду війни ІІІ групи, згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», посилаючись на те, що разова грошова допомога визначається у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вказаними діями відповідач заподіяв позивачу матеріальну шкоду в розмірі недоотриманої грошової допомоги, що становить 5600 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн., яку він обґрунтовує нервовим стресом від протиправних дій відповідача, душевними стражданнями та загостренням шлункової хвороби.

Тому, позивач просить суд: визнати такі дії відповідача протиправними, стягнути з відповідача доплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в розмірі 5600 грн., що буде відповідати 7 мінімальним пенсіям за віком, як інваліду війни ІІІ групи, та заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області позов ОСОБА_1 не визнало та надало заперечення проти адміністративного позову наступного змісту:

- статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дійсно передбачено виплату щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни III групи у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 17 цього Закону, фінансування витрат, повязаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Одночасно й положення Конституції України, зокрема статті 95 зазначають, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до пункту 2 статті 4 Бюджетного кодексу України, при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовується лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.

Тобто, до стабілізації економічного становища в Україні, усі суспільні потреби, які тягнуть за собою видатки з Державного бюджету України, в т.ч. і розмір зазначеної допомоги, мають бути задоволені, виходячи з реальних фінансових можливостей видаткової частини Державного бюджету України і затверджені Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Такі ж самі концептуальні підходи закріплені, зокрема, в положеннях статті 22 Загальної Декларації прав людини, згідно з якими, кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення, відповідно до ресурсів кожної держави.

Виходячи з цього, відповідними статтями законів України про Державний бюджет України розміри щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги ветеранам війни встановлюються, виходячи із обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні показників Державного бюджету на відповідні роки.

Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради, як головний розпорядник виділених коштів, керуючись вимогами чинного законодавства, забезпечує через банківські установи та поштові відділення виплату щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни у розмірах, визначених Верховною Радою України у законі про Держаний бюджет України на відповідний календарний рік. Видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що повязані з реалізацією державних програм на соціальний захист та соціальне забезпечення (ст.50 Бюджетного кодексу України). А оскільки управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради є головним розпорядником коштів місцевого бюджету, то згідно з п.п. З, п.4 ст.22 Бюджетного кодексу України отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі України «Про Державний бюджет України» чи рішенні про місцевий бюджет.

На підставі ст.23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються Законом України „Про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет.

Розмір допомоги до 5 травня у 2016 році визначений постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», зокрема, інвалідам війни III групи розмір допомоги становить - 2310 гривень. Саме в такому розмірі і була виплачена допомога позивачу у квітні 2016 року.

Тому відповідач вважає, ним не порушені положення Конституції України та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», він діє лише в межах повноважень, наданих державою, в звязку з чим просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи та доводи сторін, суд дійшов до наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, що вбачається з посвідчення серії Б №529344, виданого УПСЗН виконкому Лебединської міської ради (а.с. ) і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

На звернення ОСОБА_1 щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня ветеранам війни Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області була надана відповідь за вих. № 01-05/883 від 25 серпня 2016 року та повідомлено позивача про те, що інвалідам війни щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», виплата грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни III групи передбачена в розмірі 2310 гривень. Тому йому, як інваліду війни ІІІ групи, у 2016 році разова грошова допомога була виплачена правомірно, у розмірі, встановленому законодавством України.

Суд вважає, що у діяльності посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області при прийнятті рішення щодо відмови в проведенні перерахунку та доплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році відсутні порушення вимог чинного законодавства, виходячи з наступного:

Згідно ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни передбачено проведення виплати разової грошової допомоги у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно з ч.2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, Бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 03.10.1997 у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийнятий пізніше Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02.03.2016р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Підпунктом 1 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент увязнення не виповнилось 14 років) вязням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: І групи 2975 гривень, ІІ групи 2600 гривень, ІІІ групи 2310 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що до 5 травня 2016 року ОСОБА_1 отримав щорічну грошову допомогу в розмірі 2310 грн., що не спростовано відповідачем.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини, розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обовязку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невідємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обовязок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно виплачена позивачу щорічна разова допомога в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, тому підстав для задоволення позову не має.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність порушень прав позивача відповідачем при виплаті разової грошової допомоги, також не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.95 Конституції України, Бюджетним Кодексом України, постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», ст. 2, 5-11, 69-72, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Лебединської міської ради Сумської області про визнання дій протиправними, стягнення доплати разової грошової допомоги в розмірі 5600 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000грн. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського адміністративного апеляційного суду через Лебединський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії .

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: А. О. Гура