Справа № 826/4151/16
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4151/16 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2016 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Генчмазлумо І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентурє Інвест» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа: Головний інспектор будівельного нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Мельник Є.Ф. про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентурє Інвест», звернулося до суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві за участю третьої особи - Головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Мельник Є.Ф., в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві № 6 від 22 січня 2016 року про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та декларацій про готовність об'єкта до експлуатації.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2016 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 6 від 22 січня 2016 року.

Не погоджуючись з судовим рішенням представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню в частині з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2016 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві прийнято рішення № 6, згідно якого були скасовані:

1) Декларація про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція приміщень нежитлової будівлі під критий тенісний корт по вул. Набережно-Печерська, 12-А в Печерському районі м. Києва» № КВ 58 від 07 жовтня 2013 року;

2) Декларація про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції приміщень нежитлової будівлі під критий тенісний корт по вул. Набережно-Печерська, 12-А в Печерському районі м. Києва, № КВ 57 від 31 жовтня 2013 року;

3) Декларація про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція приміщень критих тенісних кортів за адресою: м. Київ, Печерський р-н, Набережно-Печерська дорога, 12-А» № КВ 71 від 25 серпня 2015 року;

4) Декларація про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції приміщень критих тенісних кортів за адресою: м. Київ, Печерський р-н, Набережно-Печерська дорога, 12-А, № КВ 91 від 31 серпня 2015 року.

ТОВ «Вентурє Інвест», не погоджуючись з рішенням № 6 від 22 січня 2016 року відповідача та вважаючи його протиправним і таким, що підлягає скасуванню, звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, так як відповідач при винесенні оскаржуваного рішення та скасування вищезазначених декларацій діяв не в межах повноважень та не спосіб, встановлений законом.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI), Порядком виконання будівельних робіт, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466 (далі - Постанова № 466) та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461 (далі - Постанова № 461)

Відповідно до ч. 2 статті 39-1 Закону № 3038-VI, у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2013 року ТОВ «Вентурє Інвест» згідно договорів купівлі-продажу часток нежитлової будівлі придбало двома частинами нерухоме майно, а саме, нежитлову будівлю, загальною площею 1 211, 3 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Набережно-Печерська дорога, будинок 12-А.

07 жовтня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві була зареєстрована за № КВ 58 подана ТОВ «Вентурє Інвест» Декларація про початок виконання будівельних робіт - «Реконструкція приміщень нежитлової будівлі під критий тенісний корт по вул. Набережно-Печерська, 12-а в Печерському районі м. Києва».

31 жовтня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві зареєстрована за № КВ 57 подана ТОВ «Вентурє Інвест» Декларація про готовність об'єкта до експлуатації - «Реконструкція приміщень нежитлової будівлі під критий тенісний корт по вул. Набережно-Печерська, 12-а в Печерському районі м. Києва».

Крім того, 25 серпня 2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві зареєстрована за № КВ 71 подана ТОВ «Вентурє Інвест» Декларація про початок виконання будівельних робіт - «Реконструкція приміщень критих тенісних кортів, за адресою: м. Київ, Печерський р-н, Набережно-Печерська дорога, 12-а».

31 серпня 2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві зареєстрована за № КВ 91 подана ТОВ «Вентурє Інвест» Декларація про готовність об'єкта до експлуатації - «Реконструкція приміщень критих тенісних кортів, за адресою: м. Київ, Печерський р-н, Набережно-Печерська дорога, 12-а».

20.01.2016 року за вх. № 10/26-2001/48 до Департаменту надійшов лист Генеральної прокуратури України від 20.01.2015 року № 17/1/2- 22278-15, яким повідомлено Департамент, що під час здійснення Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000177 від 17.02.2015 року встановлено, що архітектор-проектант Гуцаленко В.О., яка у деклараціях від 07.10.2013 року № КВ 58 та від 31.10.2013 року № КВ 57 зазначена головним архітектором проекту «Реконструкція приміщень нежитлової будівлі під критий тенісний корт по вул. Набережно-Печерська, 12а в Печерському районі м. Києва» (наказ ТОВ «У-Б-С» від 23.09.2013 року № 100 та кваліфікаційний сертифікат серії АА № 000283) офіційним листом від 18.01.2016 року повідомила, що проектну документацію на вказаний об'єкт не виконувала, не здійснювала авторський нагляд а суб'єкти господарювання ТОВ «Вентурє Інвест» і ТОВ «ТОВ «Клеопатра 2008» Гуцаленко В.О. не відомі, жодних фінансових відносин остання з ними не підтримувала.

Крім того, у деклараціях від 07.10.2013 року № КВ 58 та від 31.10.2013 року № КВ 57 зазначено, що загальна площа об'єкту складає 1211,3 кв.м. А у деклараціях від 25.08.2015 року № КВ 71 та від 31.08.2015 року № КВ 91 зазначено, що загальна площа об'єкту складає 1300,8 кв.м. та в частині отриманих містобудівних умов та обмежень зазначено, що містобудівні умови і обмеження земельної ділянки не вимагаються, з посиланням на п. 25 Переліку об'єктів будівництва для проектування яких містобудівні умови і обмеження не надаються, затвердженого наказом Мінрегіону від 07.07.2011 року № 109.

Документів, що підтверджують збільшення вказаного об'єкта на 89,5 кв. м. без зміни геометричних розмірів, під час проведення слідчих заходів не отримано.

У зв'язку з чим, 22 січня 2016 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві прийнято рішення № 6, згідно якого були скасовані вищевказані декларації (далі по тексту - рішення №6).

Тобто, оскаржуване рішення прийнято відповідачем на підставі відомостей, вказаних в листі Генеральної прокуратури України від 20 січня 2015 року № 17/1/2-22278-15 та в деклараціях за 2013 та 2015 роки.

Що стосується рішення №6 в частині скасування декларацій про початок будівельних робіт з реконструкції приміщень нежитлової будівлі під критий тенісний корт по вул. Набережно-Печерська, 12-А № КВ 58 від 07 жовтня 2013 року та про початок будівельних робіт з реконструкції приміщень критих тенісних кортів за адресою: м. Київ, Печерський р-н, Набережно-Печерська дорога, 12-А № КВ 58 від 07 жовтня 2013 року, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що останні втратили чинність з моменту реєстрації Декларації про готовість об'єкта до експлуатації № КВ 57, а саме - з 31 жовтня 2013 року та з моменту реєстрації Декларації про готовість об'єкта до експлуатації № КВ 91, а саме - 31 серпня 2015 року відповідно.

Відповідно до положень ч. 2 статті 34 Закону № 3038-VI, зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Оскільки реєстрація декларацій про початок виконання будівельних робіт за своїм змістом є актами одноразового застосування, що спричиняє певні правові наслідки, а саме вчинення суб'єктом дій щодо реалізації наданого йому цими деклараціями права на проведення робіт з реконструкції об'єкту нерухомості, який в даному випадку розташований за адресою: м. Київ, Печерський р-н, Набережно-Печерська дорога, 12-А, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні правові підстави для їх скасування, оскільки наведені вище декларації про початок будівельних робіт втратили чинність 31 жовтня 2013 року та 31 серпня 2015 року відповідно, на підставі здійснення відповідачем реєстрації декларацій про готовність об'єкта до експлуатації, що додатково свідчить про протиправність оскаржуваного рішення відповідача.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування спірного рішення №6 в частині скасування декларацій про початок будівельних робіт № КВ 58 від 07 жовтня 2013 року та № КВ 58 від 07 жовтня 2013 року.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 червня 2011 року. У даній постанові, яка, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх судів України, найвищий орган судової системи держави також зауважив на те, що розпорядження, яке є ненормативним правовим актом одноразового застосування і вичерпало свою дію фактом його використання, не може бути в подальшому скасоване органом, який його прийняв.

Що стосується рішення №6 в частині декларації про готовість об'єкта до експлуатації № КВ 57 від 31 жовтня 2013 року, то колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що на той момент норми діючого законодавства не передбачали застосування інституту скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації як наслідку невідповідності зазначених в Декларації даних і внесеної в неї інформації дійсності.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань регулювання містобудівної діяльності» № 5496-VI від 20 листопада 2012 року до Закону № 3038-VI внесено зміни, зокрема його доповнено статтею 39-1, частина 2 якої, як було зазначено вище, визначає, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України № 918 від 30 жовтня 2013 року внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року та № 466 від 13 квітня 2011 року. Відповідно до п. 14 останньої, Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом. Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішення суду про скасування декларації, що набрало законної сили. Вказані зміни набули чинності лише з 31 грудня 2013 року.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що станом на 31 жовтня 2013 року порядок скасування реєстрації декларація про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації шляхом видання контролюючим органом відповідного наказу (рішення) ще не набрав чинності, що унеможливлює застосування відповідачем таких наслідків виявлення недостовірних відомостей у деклараціях, а тому рішення №6 в цій частині також підлягає скасуванню.

Разом з тим, щодо рішення №6 в частині скасування декларація про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції приміщень критих тенісних кортів за адресою: м. Київ, Печерський р-н, Набережно-Печерська дорога, 12-А, № КВ 91 від 31 серпня 2015 року, то су першої інстанції дійшов помилкового висновку про його скасування зважаючи на наступне.

Так, законодавством у сфері містобудівної діяльності визначено, що реєстрація декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації здійснюється за декларативним принципом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», містобудівні умови та обмеження є однією із основних складових вихідних даних, і відповідно до статті 31 цього Закону, повинні враховуватись при розробленні проектної документації на будівництво.

Згідно Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.07.2011 року за №913/19651, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Переліком об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, передбачено, зокрема п. 25, що реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення здійснюється без отримання містобудівних умов та обмеження.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Згідно з п. 8 ст. 36 Закону № 3038-VI, замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

У ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038-VI закріплено, що в разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, законодавством регламентовано зобов'язання замовника будівництва подавати до органів архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларацію про початок виконання будівельних робіт із зазначенням у ній достовірних відомостей, зокрема щодо отримання містобудівних умов і обмежень для забудови земельної ділянки, на якій він буде здійснювати такі роботи, та даних про те, на якій підставі ним використовується така земельна ділянки (право власності або право користування).

Водночас, виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю після реєстрації такої декларації факту зазначення в ній замовником недостовірних даних, зокрема щодо підстав використання земельної ділянки, отримання і затвердження відповідної проектної документації, включаючи містобудівні умови та обмеження, є достатньою та необхідною правовою підставою для визнання об'єкту самочинним будівництвом і скасування реєстрації вказаної декларації.

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що у деклараціях від 07.10.2013 року № КВ 58 та від 31.10.2013 року № КВ 57 зазначено, що загальна площа об'єкту складає 1211,3 кв.м.

При цьому, у деклараціях від 25.08.2015 року № КВ 71 та від 31.08.2015 року № КВ 91 зазначено, що загальна площа об'єкту складає 1300,8 кв.м. та в частині отриманих містобудівних умов та обмежень зазначено, що містобудівні умови і обмеження земельної ділянки не вимагаються, з посиланням на п. 25 Переліку об'єктів будівництва для проектування яких містобудівні умови і обмеження не надаються, затвердженого наказом Мінрегіону від 07.07.2011 № 109.

Разом з тим, документів, що підтверджують збільшення вказаного об'єкта на 89,5 кв. м. без зміни геометричних розмірів, під час проведення слідчих заходів не отримано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що дані у декларації від 31.08.2015 року № КВ 91 наведено недостовірні дані щодо містобудівних умов та обмежень земельної ділянки, що є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Разом з тим, позивачем не надано ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції документів на підтвердження збільшення вказаного об'єкта на 89,5 кв.м.

При цьому, колегія суддів відзначає, що у відповідності до ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038-VI, у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Відповідно до п. 22 Постанови № 461, у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги і вважає безпідставними, доводи позивача про те, що відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу не було проведено відповідну перевірку для підтвердження відомостей, одержаних від Генеральної прокуратури України, з огляду на таке.

По-перше, чинним законодавством у галузі містобудівної діяльності, зокрема ст. 39-1 Закону № 3038-VI і п. 22 Постанови № 461, передбачено, що достатньою та необхідної правовою підставою для скасування органом архітектурно-будівельного контролю реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт є встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Більш того, колегія суддів відзначає, що дані, на підставі яких відповідачем прийнято оскаржуваний наказ, надійшли на його адресу в офіційному повідомленні від компетентного органу влади, яким встановлено факт зазначення недостовірних даних і фактично встановлено наявність недостовірних даних в деклараціях.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Про скасування реєстрації декларації замовнику (його уповноваженій особі) письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня її скасування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що чинним законодавством встановлено, що підставою для скасування реєстрації декларацій є виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних в зареєстрованих деклараціях, разом з тим, не визначено, що встановлення таких фактів повинно відбуватись лише за результатами проведення перевірок.

Разом з тим, слід зазначити, що судом першої інстанції при винесенні постанови не надано правової оцінки оскаржуваному рішенню №6 в частині скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції приміщень критих тенісних кортів за адресою: м. Київ, Печерський р-н, Набережно-Печерська дорога, 12-А, № КВ 91 від 31 серпня 2015 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, виносячи оскаржуване рішення від № 6"Про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції приміщень критих тенісних кортів за адресою: м. Київ, Печерський р-н, Набережно-Печерська дорога, 12-А, № КВ 91 від 31 серпня 2015 року", діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, зокрема ст. 39-1 Закону № 3038-VI і Порядку № 461, а отже, жодні правові підстави для його скасування в цій частині відсутні, а в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2016 року - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2016 року - скасувати в частині визнання протиправним та скасування рішення № 6 від 22 січня 2016 року щодо скасування Декларації про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції приміщень критих тенісних кортів за адресою: м. Київ, Печерський р-н, Набережно-Печерська дорога, 12-А, № КВ 91 від 31 серпня 2015 року.

В цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентурє Інвест» про визнання протиправним та скасування рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 6 від 22 січня 2016 року щодо скасування Декларації про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції приміщень критих тенісних кортів за адресою: м. Київ, Печерський р-н, Набережно-Печерська дорога, 12-А, № КВ 91 від 31 серпня 2015 року відмовити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 05 жовтня 2016 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.