Справа № 759/7126/16-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/7126/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Ключник А. С.
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22.08.2016, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій щодо відмови у встановлені статусу та видачі посвідчення інваліда війни протиправними, зобов'язання встановити статус та видати посвідчення.

Свої вимоги мотивував тим, що звертався із заявою до відповідача щодо видачі посвідчення інваліда війни та надання статусу інваліда. Проте, у визнанні інвалідом війни позивачу неправомірно відмовлено.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.08.2016 позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову суду слід скасувати з таких підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав задоволення позову так як позивачем не підтверджено факт залучення до складу формувань Цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Однак, колегія суддів не може погодитися з винесеним рішенням в повному обсязі виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 від 06.08.2014 року та вкладкою НОМЕР_2 до посвідчення серії НОМЕР_1 від 06.08.2014 року.

Згідно «маршрутного листа» заводу «Юпітер», ОСОБА_2 в період з 30.07.1986 року по 21.10.1986 року був відряджений в м. Прип'ять де виконував роботи, пов'язані із демонтажем, навантаженням на транспорт і транспортування обладнання.

З експертного висновку Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії № 4/99 від 24.02.1999 року, вбачається, що захворювання позивача пов'язане з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.8).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК, серії № КВ-1 № 008246, ОСОБА_2 довічно встановлено другу групу інвалідності, причина захворювання - захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС

Так, відповідно до п. 9 ч. 2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни відносять осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

При цьому, згідно Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами, введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06.07.1975 року № 90, «в состав сформированный зачисляются в обязательном порядке граждане СССР мужчины в возрасте от 16 до 60 лет и женщины от 16 до 55 лет … Невоенизированные формирования гражданской обороны, которые могут использоваться в мирное время для борьбы с массовыми лесными пожарами, ликвидации последствий стихийных бедствий, крупных аварий и катастроф, комплектуются личным составом путём привлечения в эти формирования в обязательном порядке рабочих, служащих и колхозников…».

Таким чином, формування ЦО, в т.ч. невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф та стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Зазначене спростовує доводи суду першої інстанції про неналежність позивача до формувань Цивільної оборони.

Згідно з п. 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302 (далі -Положення № 302) посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причини інвалідності.

Необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачена.

Згідно п. 7 Положення, посвідчення інваліда війни видаються пенсіонерам, які отримують пенсії в органах Пенсійного фонду, органами праці та соціального захисту населення, іншим пенсіонерам - органами, в яких вони перебувають на обліку для призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

У відповідності до п. 12 цього Положення посвідчення, зазначені в пунктах 3, 4 і 5, зокрема «Посвідчення інваліда війни» видаються інвалідам війни на підставі одного з таких документів: «Удостоверение инвалида Отечественной войны», «Удостоверение инвалида о праве на льготы», для малолітніх в'язнів - «Удостоверение» і довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, довідки, видані органами Міноборони, МВС, Держспецзв'язку, МНС, СБ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, Мінпраці.

Матеріали справи містять «маршрутний лист» заводу «Юпітер», згідно якого, ОСОБА_2 в період з 30.07.1986 року по 21.10.1986 року був відряджений в м. Прип'ять де виконував роботи, пов'язані із демонтажем, навантаженням на транспорт і транспортування обладнання.

Окрім того, в підтвердження участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС матеріали справи містять довідку МСЕК серії КВ-1 № 008246.

У даному випадку, позивачем надано як відповідачу, так і суду докази на підтвердження підстав для встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, а тому колегія суддів вбачає наявність правових підстав для задоволення позову.

Аналогічна правова позиція закріплена в ухвалі ВАСУ від 08.04.2015 року у справі № К/9991/61074/11.

Не заслуговують на увагу покликання відповідача на те, що позивачем не надано підтверджуючих документів (розпорядження, накази) про залучення його до складу формувань Цивільної оборони, з огляду на те, що чинним на той час законодавством не було передбачено обов'язку видачі розпорядчого документа про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань Цивільної оборони.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було неповно встановлено обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. 8, 12, 41, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22.08.2016 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22.08.2016 - скасувати та постановити нову.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_2 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни протиправними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_2 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: А. Г. Степанюк

Я. М. Василенко

Повний текст постанови виготовлено 04.10.2016.

.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.