Справа № 821/858/16
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/858/16
10 год. 58 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Варняка С.О.,

суддів: Бездрабка О.І., Войтовича І.І.,

при секретарі: Багненко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів № 3088/к та № 1244/1 від 27.05.2016 р., поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що 27.05.2016р. близько 16.00 год. його було запрошено з'явитись за місцем роботи до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, де його було усно повідомлено про наказ Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про звільнення з посади з 27.05.2016р. за власним бажанням та складено акт про відмову від ознайомлення з наказами від 27.05.2016р.

Вважає, що при звільненні його з посади Міністерством юстиції України порушено порядок звільнення, передбачений нормами чинного законодавства, а також його право на працю, гарантоване ст.43 Конституції України, ст. 2 КЗпП України, ст.7 Закону України "Про державну службу" ( Закон України № 889-VIII), в силу положень яких громадянам гарантується захист від незаконного звільнення, а тому оскаржувані накази підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Дві заяви: на ім'я Державного секретаря Голів держслужби України та на ім'я керівника апарату заступника Міністра юстиції України ОСОБА_3 про звільнення з посади за угодою сторін, без зазначення дати подання заяви та строку звільнення були отримані відповідачем 23.04.2016р. протиправним шляхом, під адміністративним тиском керівника кадрового персоналу Міністерства юстиції України ОСОБА_4 В заяві не міститься волевиявлення позивача та визначення строку, з якого трудовий договір пропонується розірвати за угодою сторін, а містить фразу "в день досягнення взаємної домовленості". Вважає, що між ним та роботодавцем не було досягнуто згоди щодо припинення трудового договору і не узгоджена дата звільнення про поданні заяви, та відсутні будь-які докази узгодження взагалі цієї дати.

Крім того, з 23.05.2016р. по 02.06.2016р. він знаходився на лікуванні в медичному закладі КЗ "Херсонська міська клінічна лікарня імені Є.Є. Корабелеша" з діагнозом гіпертонічна хвороба І ст. (криз 23.05.2016р.); дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІ, змішаного ґенезу (склеротична, гіпертонічна, вертоброгенна) з вестибулосудинними та астено-невротичними розладами, стадія декомпенсації, спонділогенна цервікалгія.

Крім того, 27.05.2016р. об 11.00 годині на ім'я Міністра юстиції України Петренка П.Д. ним була відправлена телеграма про відкликання заяви про звільнення з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Просить суд, урахуванням змін до позовних вимог, визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства юстиції України № 3088/к від 26.05.2016р. про звільнення з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_1;

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Херсонській області № 1244/1 від 27.05.2016р. "Про звільнення ОСОБА_1.";

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з 27 травня 2016р.;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (код 34906897, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. К.Маркса, 42/14) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 37757 ( тридцять сім тисяч сімсот п'ятдесят сім) грн. 44грн. ;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (код 34906897, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. К.Маркса, 42/14) на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката в сумі 3000 (три тисячі) гривень;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з 27 травня 2016р. та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на позовних вимогах, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідачів Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у судовому засіданні по суті позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

З 01 квітня 2009 р. по 25 травня 2015 р. ОСОБА_1, працював на посаді начальника Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку та був звільнений з займаної посади в зв'язку з переведенням до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, відповідно до п.5 ст.36 КЗпП України.

Наказом Міністерства юстиції України від 25.05.2015 № 1674/к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, із збереженням 9 рангу державного службовця, в порядку переведення, як такого, що успішно пройшов стажування, з випробувальним терміном шість місяців.

23.05.2016 наказом Мін'юсту № 2917/к, ОСОБА_1 присвоєно 6 ранг державного службовця в межах категорії "Б" посад державної служби з 01.05.2016.

Наказом Міністерства юстиції України від 26.05.2016 № 3088/к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 27.05.2016 за власним бажанням відповідно до частини 2 статті 86 Закону України "Про державну службу".

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Правовий статус державного службовця, відносини, що виникають в зв'язку зі вступом на державну службу, її проходженням та припиненням регулює Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015р. № 889-VIII (надалі Закон № 889-VIII), який набрав чинності з 01.05.2016р.

Відносини щодо призначення та звільнення з посади керівників територіальних органів Міністерства юстиції України урегульовано нормами Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015, Кодексу законів про працю України та Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року № 228.

Згідно зі ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 10 Закону України від 17.03.2011, № 3166-VI "Про центральні органи виконавчої влади" державний секретар міністерства призначає на посади керівників територіальних органів міністерства та їх заступників і звільняє їх з посад.

Повноваження державних секретарів міністерств до призначення на посади осіб за результатами конкурсу в порядку, визначеному цим Законом, виконують відповідно заступники міністрів - керівники апаратів, але не довше ніж до 1 січня 2017 року. Повноваження заступників міністрів - керівників апаратів припиняються одночасно з призначенням на посади державних секретарів міністерств осіб за результатами конкурсу в порядку, визначеному цим Законом (частина п'ята Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.15 р. № 889-VIII).

Таким чином, звільнення з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Херсонській області є повноваженням державного секретаря Міністерства юстиції України, а обов'язки державного секретаря Міністерства юстиції України на підставі закону за посадою виконує заступник міністра юстиції - керівник апарату ОСОБА_7

Відповідно до ст.86 Закону № 889-VIII державний службовець має право звільнитися зі служби за власним бажанням, попередивши про це суб'єкта призначення у письмовій формі не пізніш як за 14 календарних днів до дня звільнення.

Державний службовець може бути звільнений до закінчення двотижневого строку, передбаченого частиною першою цієї статті, в інший строк за взаємною домовленістю із суб'єктом призначення, якщо таке звільнення не перешкоджатиме належному виконанню обов'язків державним органом.

Суб'єкт призначення зобов'язаний звільнити державного службовця у строк, визначений у поданій ним заяві, у випадках, передбачених законодавством про працю.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

При цьому за угодою сторін, тобто за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, припиняється як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір (наприклад, контракт).

З огляду на положення ст.21 КЗпП України сторонами трудового договору є працівник та власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, яким і приймається рішення про припинення трудового договору за угодою сторін.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму ВСУ від 01.04.1994 року N 4, від 26.10.1995 року № 18, від 25.05.1998 року № 15) судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п. 1 ст. 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст. 38 КЗпП України).

Звільнення за угодою сторін означає, що роботодавцем та найманим працівником досягнуто спільної згоди щодо припинення трудового договору у визначений строк.

При цьому КЗпП України не передбачено обов'язкового зазначення у письмовій заяві про звільнення за згодою сторін дати, з якої особа бажає звільнитися, що свідчить про те, що така дата може бути визначена сторонами угоди і в усному порядку.

Законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв'язку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку.

За змістом наведених норм припинити трудовий договір можна в будь-який час після досягнення угоди між роботодавцем та працівником. Ініціатива про припинення договору може виходити як від працівника, так і від роботодавця. І якщо одна зі сторін погоджується на пропозицію іншої, вважається, що сторони досягай угоди про припинення трудового договору і наказом про звільнення за пунктом 1 статті 36 КЗпП України реалізовується вказана домовленість.

Отже, однією з ознак, характерних для звільнення за згодою сторін, тобто взаємного волевиявлення, є відсутність зобов'язань сторін виконувати будь-які процесуальні дії одна стосовно іншої у вигляді попередження, зобов'язання щодо працевлаштування, подання, погодження звільнення з відповідним органом тощо, а тому досягнення згоди між сторонами трудового договору є достатньою підставою для звільнення за пунктом 1 статті 36 КЗпП України.

Саме тому звільнення носить назву за згодою сторін - така згода досягається виключно між сторонами трудового договору та не передбачає участі будь-якої третьої особи.

Статтями 251, 252 Цивільного кодексу України визначено, що терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Судом встановлено, що позивач виявив бажання припинити трудовий договір саме за угодою сторін на підставі власноручно написаної заяви. Позивач та його представник не заперечували проти того, що заява, яка визначена як підстава для винесення спірного наказу, написана особисто позивачем.

При цьому згода на звільнення позивача за угодою сторін надана заступником міністра юстиції України - керівником апарату шляхом накладення на заяві позивача резолюції "До наказу" та власноручного підпису.

Пояснення позивача та його представника щодо написання заяви про звільнення за угодою сторін на вимогу, під адміністративним тиском не підкріплені ніякими доказами та носять характер суб'єктивних припущень. Позивач, як людина з вищою юридичною освітою, досвідом в галузі права, не міг не усвідомлювати правові наслідки написання такої заяви. При цьому, у період перебування на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Херсонській області жодних дій щодо повідомлення Міністерства юстиції України про безпідставність написання заяви про звільнення за угодою сторін позивач не вчиняв.

Незазначення позивачем дати написання заяви не може слугувати беззаперечною підставою для визнання її недійсною та такою, що не відображає його волевиявлення щодо звільнення.

З огляду на вищевикладене, оцінивши належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказів у їх сукупності, врахувавши їх взаємний зв'язок, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява про звільнення за угодою сторін, яка слугувала підставою для видання спірного наказу, була надана позивачем до першого відповідача 23.04.2016р., цього ж дня була досягнута домовленість про звільнення за угодою сторін на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України.

Позивач не зміг належним чином довести суду обставин написання заяви про його звільнення за угодою сторін за відсутності власного волевиявлення.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що закон не встановлює форми угоди сторін про припинення трудового договору, тому така згода може бути вираженою як в письмовій з посиланням на дату або подію, так і в усній формі.

Колегія суддів зауважує, що визначення дати звільнення відбувається при домовленості між працівником та власником підприємства, а не виключно за заявою працівника, яка є наслідком цієї домовленості. Дублювання дати звільнення у заяві після її обговорення при домовленості може розглядатися як прийнятне і логічне, проте не обов'язкове, внаслідок відсутності відповідних норм у законодавстві.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України,

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 жовтня 2016 р.

Головуючий суддя Варняк С.О.

Суддя Бездрабко О.І.

Суддя Войтович І.І.

кат. 12.3