Справа № 815/2924/16
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2924/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Потоцької Н.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Національної поліції в Одеській області, в якому з урахуванням поданих уточнень просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 29 о/с від 02.03.2016 По особовому складу за підписом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області Г. Лорткіпанідзе;

- визнати незаконним рішення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, наведене у листі №14/3-Т-39 від 11 березня 2016 за підписом члена ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області Жигаревої Л.В. про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання її ветераном внутрішніх справ України;

- визнати незаконним рішення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, наведене у листі №9/Т-732 від 22 квітня 2016 року за підписом голови ліквідаційної комісії Г. Лорткіпанідзе про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання її ветераном внутрішніх справ України;

- зобов'язати Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області визнати ОСОБА_1 ветераном внутрішніх справ України на підставі п.1 ст.5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та видати їй посвідчення і нагрудний знак «Ветеран органів внутрішніх справ».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Закон України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», застосовуючи поняття «календарна» та «пільгова» вислуги років, не визначає суть та порядок їх обчислення, а отже, він вживає ці поняття у розумінні інших нормативно - правових актів, зокрема Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (оскільки ці Закони регулюють спільну сферу правовідносин: соціальний захист громадян, звільнених, зокрема, з органів внутрішніх справ), а інакше неможливо було б обчислити пільгову вислугу років для надання особі статусу ветерана.

З огляду на викладене позивач вважає, що розрахунок вислуги років, який був зроблений при звільненні її у відставкуцілком відповідає вимогам чинного законодавства, а тому Наказ № 29 о/с від 02.03.2016 р. підлягає скасуванню, оскільки вислуга років наведена у ньому, не відповідає законам України.

Крім того, дії відповідача щодо надання позивачці статусу ветерана ОВС містять ознаки протиправності, так як вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 26 років 11 місяців 04 дні, у пільговому обчисленні - 30 років 03 місяці, що є підставою для надання такого статусу.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача (Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області) в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, оскільки у попередніх засіданнях ним були надані всі документи, які стосуються розгляду справи.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились. Про розгляд справи були повідомлені належним чином та завчасно.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

Зважаючи на те, що у судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, та наявне клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд вирішив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, прослужила в органах внутрішніх справ з березня 1991 року по вересень 2015 року. За час служби працювала на посадах від міліціонера до начальника штабу Одеського міського управління ГУ МВС України в області.

30 вересня 2015 року згідно наказу начальника ГУ МВС України в Одеській області № 763 о/с ОСОБА_1 звільнена у відставку за п. 65 «а» (за віком) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом внутрішніх справ України», у зв'язку із виходом на пенсію. Вислуга років у календарному обчисленні становить 26 років 11 місяців 04 дні, у пільговому обчисленні - 30 років 03 місяці (а/с. 9).

29 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до ГУНП в Одеській області із заявою про надання статусу та посвідчення «Ветерана органів внутрішніх справ» (а/с. 11).

26.01.2016 р. за №20/120 ОСОБА_1 отримала відповідь ГУНП в Одеській області, де зазначалось: «Відповідно до наказу ГУМВСУ в області від 30.09.2015 року №763 о/с Ваша вислуга років у пільговому обчисленні становить 30 років 03 місяці (з яких понад 20 років становить вислуга у календарному обчисленні). Зазначений наказ є чинним», а також «ГУНП в Одеській області не є правонаступником ГУМВСУ в Одеській області, в зв'язку з чим рекомендуємо Вам з питання встановлення статусу ветерана ОВС звернутись до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області» (а/с. 12).

12 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області із заявою в якій просила надати статус та посвідчення «Ветерана органів внутрішніх справ» (а/с. 13-14).

12 березня 2016 року ОСОБА_1 отримала відповідь №14/3-Т-39 яка датована 11 лютого 2016 р. про відмову у наданні статусу «Ветерана органів внутрішніх справ» та зазначено: «Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» час навчання зараховується, до вислуги років при призначенні пенсії згідно з п. «а» ст.12 Закону України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Поняття «служба» і «навчання» не є тотожними. Отже, законодавством чітко визначено, що для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ обов'язковою умовою є наявність відповідної кількості календарних років до служби, а не інших періодів: навчання, роботи тощо, які враховуються при призначенні пенсії» (а/с. 15-16).

23 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області зі скаргою на дії члена Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області Л.В. Жигарєвої (а/с. 17-19).

10 травня 2016 року ОСОБА_1 отримала лист Ліквідаційної комісії МВС України в Одеській області від 22 квітня 2016 року №9/Т-732, в якому зазначено «Повторним вивченням вимог Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» підстав щодо встановлення Вам відповідного статусу не вбачається. Про причини відмови зазначено у раніше надісланому листі ГУМВС від 11.03.2016 №14/3-Т-39» (а/с. 20).

02.03.2016 р. Наказом № 29 о/с унесено зміни до пункту наказу ГУМВС України в Одеській області від 30.09.2015 р. № 763 о/с в частині звільнення:

полковника міліції ОСОБА_1 (М-011223), начальника штабу ОМУ ГУМВС України в Одеській області, замінивши слова «вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 26 років 11 місяців 04 дні, у пільговому обчисленні - 30 років 03 місяці» словами «вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 24 роки 06 місяців 05 днів, час навчання - 02 роки 04 місяці 29 днів, пільгова вислуга - 03 роки 03 місяці 26 днів». Підстава: лист ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області від 26.02.2016 № 14/3-95 (а/с. 57).

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ і ветеранами державної пожежної охорони визнаються громадяни України: 1) які бездоганно прослужили в органах внутрішніх 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України.

Бездоганність служби позивача підтверджується його службовою характеристикою (а/с.10), а наявність 26 років 11 місяців 04 днів - вислуги років у календарному обчисленні підтверджується витягом з наказу начальника ГУМВС України в Одеській області № 763 о/с від 30 вересня 2015 року (а/с.9).

Таким чином, позивач мала сукупність обох умов для визнання її ветераном органів внутрішніх справ станом на дату звільнення, тобто 30.09.2015 р.

В свою чергу слід зазначити, що Закон України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», застосовуючи поняття «календарна» та «пільгова» вислуги років, не визначає суть та порядок їх обчислення, з чого вбачається, що він вживає ці поняття у розумінні інших нормативно-правових актів, зокрема, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки ці Закони регулюють спільну сферу правовідносин: соціальний захист громадян, звільнених, зокрема, з органів внутрішніх справ, а інакше неможливо було б обчислити пільгову вислугу років для надання особі статусу ветерана.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Порядку №1601, відповідач зобов'язаний видати позивачу посвідчення і нагрудний знак "Ветеран органів внутрішніх справ" на підставі наказу про звільнення, в якому вже визначено строк служби позивача у пільговому обчисленні, що відповідає п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист". Право чи обов'язок відповідача щодо самостійного повторного розрахунку часу служби позивача цим положення не передбачено, а тому Наказ № 29 о/с від 02.03.2016 р. виданий не у межах наданих повноважень, що є порушенням Конституції України, а відтак підлягає скасуванню.

Отже, відмовляючи позивачу у наданні статусу ветерана органів внутрішніх справ з наведених підстав, відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень.

Крім того, відповідач, в обґрунтування своїх доводів, не навів жодного нормативно-правового акту, чинного на час виникнення спірних правовідносин, що визначає порядок розрахунку строку служби (вислуги років) у пільговому обчисленні саме відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" та надає відповідачу право здійснювати такий розрахунок під час вирішення питання про встановлення статусу ветерана органів внутрішніх справ.

Приписи статті 10 Закону визначають, що ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки.

Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог вказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1601 затверджено «Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран органів внутрішніх справ».

Пунктом 1 Порядку №1601 передбачено, що посвідчення та нагрудні знаки «Ветеран органів внутрішніх справ» видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів органів внутрішніх справ до Закону України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист».

Постановою від 01.06.2002 р № 742 «Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран органів внутрішніх справ», затверджено зразок та опис посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", зразок та опис нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ" (п. 1).

Пунктом 2, поширино дію Порядку видачі посвідчення і вручення

нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1601, на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран органів внутрішніх справ».

При цьому посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» є документом, що підтверджує статус ветерана органів внутрішніх справ і його право на отримання відповідних пільг згідно із Законом України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист», іншими актами законодавства (п.2 Порядку №1601).

Зі змісту пункту 3 Порядку №1601 випливає, що підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран органів внутрішніх справ» є один з таких документів: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби; посвідчення про нагородження медаллю «Ветеран Вооруженных Сил СССР».

Відтак, отримання посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» здійснюється за умови подання особою одного з передбачених пунктом 3 Порядку №1601 документів, в даному випадку наказу про звільнення.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, застосування правила про пріоритет норми з найбільш сприятливим для особи тлумаченням може бути здійснене також шляхом використання практики Європейського суду з прав людини.

З огляду на встановлене та оскільки правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання нагрудного знаку засновані на принципі юридичної визначеності. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 128,158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 29 о/с від 02.03.2016.

Визнати незаконними рішення Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №14/3-Т-39 від 11 березня 2016 та №9/Т-732 від 22 квітня 2016 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання її ветераном внутрішніх справ України.

Зобов'язати Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області визнати ОСОБА_1 ветераном внутрішніх справ України на підставі гі.1 ст.5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та видати їй посвідчення і нагрудний знак «Ветеран органів внутрішніх справ».

Стягнути з Ліквідаційної комісії Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІК НОМЕР_1) суму судового збору за подання адміністративного позову за:

- квитанцією № 86 від 02.06.2016 р. у сумі 551, 21 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 21 коп.);

- квитанцією 0.0.609469345.1 від 31.08.2016 р. у сумі 1 102, 42 грн. (одна тисяча сто дві гривні 42 коп.).

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.