Справа № 819/851/16
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/851/16

28 вересня 2016 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Твердохліб Н.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи Тернопільської міської ради Сухарської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Сагайдак Ірини Володимирівни, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Сагайдак Ірини Володимирівни, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Тернопільської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 15980745 від 23 09 2014 року, на підставі якого внесено запис №7089851 до Державного реєстру речових прав про право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

- скасувати запис про проведену державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 15980745 від 23.09.2014 року, на підставі якого внесено запис №7089851 до Державного реєстру речових прав про право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати управління державної реєстрації Тернопільської міської ради розглянути питання про внесення запису про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 15980745 від 23.09.2014 року, на підставі якого внесено запис №7089851 до Державного реєстру речових прав про право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, і прийняти з цього питання відповідне рішення та вчинити дії відповідно до вимог чинного законодавства України.

Подавши 07.09.2016 року заяву про зменшення позовних вимог позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 15980745 від 23.09.2014 року, на підставі якого внесено запис №7089851 до Державного реєстру речових прав про право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні 09.08.2016 року ухвалою суду відповідача Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області визнано неналежним відповідачем, в якості належних відповідачів залишено управління державної реєстрації Тернопільської міської ради та державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Сагайдак І.В, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Тернопільську міську раду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем, ОСОБА_4, який є власником квартири АДРЕСА_3 було виявлено факт реєстрації державним реєстратором Тернопільського міського управління юстиції Сагайдак І.В. 17.09.2014 року за Тернопільською міською радою права власності на нерухоме майно, а саме на приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Позивач вважає, що така реєстрація проведена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки, на його думку, у даному випадку за міською радою зареєстровано право власності на допоміжні приміщення, які є спільною сумісною власністю співвласників, що є очевидно незаконним та порушує право спільної власності співвласників багатоквартирного будинку та особисті права позивача, як співвласника щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у адміністративному позові та просив позов задовольнити, пояснивши, що позивачу стало відомо про факт наявності реєстрації права власності на приміщення, які, на його думку, є допоміжними та призначені для спільного користування усіх співвласників багатоквартирного будинку. Таку реєстрацію представник позивача вважає незаконною, а рішення реєстраційної служби про державну реєстрацію прав таким, що підлягає до скасування. Свою позицію представник позивача обґрунтовує положеннями ст.382 Цивільного кодексу України, яка визначає, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. З огляду на це, представник позивача вважає, що у даному випадку місця загального користування та допоміжні приміщення є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку. Тому спірне рішення реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції представник позивача вважає незаконним та таким, що порушує права позивача. Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - управління державної реєстрації Тернопільської міської ради та відповідач - державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Сагайдак Ірина Володимирівна в судове засідання повторно не з'явилися, хоча належним чином і своєчасно повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду справи.

За нормами ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, судовий розгляд даної справи здійснено у відсутності представника відповідача - управління державної реєстрації Тернопільської міської ради та відповідача - державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Сагайдак І.В., що не прибули у судове засідання, на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з мотивів, викладених у відзиві на адміністративний позов від 28.09.2016 року, пояснивши наступне.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів №486 п.2 від 25.10.1989 року за виконкомом міської ради народних депутатів визнано право власності на ряд житлових будинків, в тому числі й на житловий будинок по АДРЕСА_2, якому рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів № 357 від 21.08.1990 року присвоєно №16 по вул. Білецькій. Таким чином, весь вищезгаданий будинок перебував на той час у комунальній власності Тернопільської міської ради народних депутатів. Пізніше в процесі приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" житлові квартири даного багатоквартирного будинку були приватизовані їх мешканцями, а нежитлове приміщенням, про яке йде мова у позові залишилось у комунальній власності та відповідно до повноважень, наданих Тернопільській міській раді Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про оренду державного та комунального майна", тривалий час перебувало у безоплатному користуванні та орендувалося різними суб'єктами господарювання.

Таким чином, представник третьої особи стверджує, що думка позивача про те, що нежитлове приміщення, про яке йде мова у позові має статус допоміжного - помилкова, а оскаржене позивачем рішення реєстраційної служби фактично полягає у проведенні перереєстрації за Тернопільською міською радою спірного приміщення на основі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів №486 п.2 від 25.10.1989 року. На думку представника третьої особи, при проведенні перереєстрації права власності на дане приміщення Тернопільською міською радою не було порушено прав позивача та інших співвласників багатоквартирного будинку, а тому просила суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_3 що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.03.1997 року (а.с.13).

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого 23.09.2014 року (а.с.14), державним реєстратором реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Сагайдак І.В. 23.09.2014 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 15980745. Відповідно до вказаного рішення за Тернопільською міською радою зареєстровано право комунальної власності на 1/1 нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 18,2 кв.м., що включає: 45-1 коридор пл.4,6 кв.м.; 45-2 приміщ. пл.9,7 кв.м.; 45-3 кладова пл.1,6 кв.м.; 45-4 туалет пл.2,3 кв.м.

Як підставу виникнення права власності вказано рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів №486 п.2 від 25.10.1989 року та рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів № 357 від 21.08.1990 року.

Так, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів від 25.10.1989 року № 486 п.2 "Про визнання права власності на житлові будинки, які знаходяться на балансі житлово-експлуатаційних контор управління житлово-комунального господарства" вирішено визнати за виконкомом міської ради народних депутатів право власності на ряд житлових будинків, які знаходяться на балансі житлово-експлуатаційних контор управління житлово-комунального господарства, серед яких житловий будинок по АДРЕСА_2 (а.с.21-22), якому рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів № 357 від 21.08.1990 року присвоєно №16 по вул. Білецькій (а.с.18).

З вищезгаданим рішенням реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 15980745 від 23.09.2014 року, на підставі якого внесено запис № 7089851 до Державного реєстру речових прав про право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, позивач не погоджується та вважає таким, що порушує його права як співвласника багатоквартирного будинку, вказуючи, що приміщення 45 є допоміжним, а тому всі власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівними у праві володіти, користуватися та розпоряджатися цим приміщенням.

Суд не приймає до уваги аргументи позивача з огляду на те, що у даному випадку, як вбачається із досліджених у ході судового розгляду справи доказів, мова йде про нежитлове приміщення, яке являється самостійним об'єктом цивільно-правових угод та тривалий час перебувало в користуванні різних суб'єктів господарювання на умовах укладених договорів оренди, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с. 66-85).

Зокрема, 16.06.2016 року Тернопільською міською радою прийнято рішення "Про надання в безоплатне користування майна комунальної власності та внесення змін в рішення міської ради" (а.с.83), яким дане приміщення передано у безоплатне користування ГО "Тернопільський меморіал" під розміщення громадської організації, про що 23.06.2016 року укладено договір позички (безоплатного користування) майна комунальної власності №4025 (а.с.84-85).

Правовідносини, пов'язані із здійснення права власності, регулює Цивільний кодекс України від 16.01.2003 року № 435-IV.

Так, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначено у частинах першій та другій статті 318 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як вказано у статті 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Стаття 355 ЦК України виділяє право сумісної та право часткової власності. Так, частина перша цієї статті визначає, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина друга статті 355 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом, як вказано у частині другій цієї статті.

На праві спільної сумісної власності, серед іншого, реалізовують своє право власності усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Так, у частині другій статті 382 ЦК України зазначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Отже, ЦК України передбачено спільну належність споруд будівлі власникам квартир, проте, таку належність встановлено лише щодо права власності на житло, оскільки зазначені відносини врегульовані однойменною главою 28 ЦК України. Норми даної глави ЦК України та Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" встановлюють певні особливості виникнення та реалізації права власності та права користування щодо житлової нерухомості, проте, не можуть застосовуватися щодо нерухомого майна, яке не є житлом.

Проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень регулюється Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до статті 2 цього Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Стаття 15 Закону № 1952-IV визначає порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а частина перша цієї статті передбачає:

1) прийняття і перевірку документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі - Порядок), чинний на момент прийняття оскаржуваного рішення, визначав перелік документів, які необхідно подати державному реєстратору для здійснення державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 36 Порядку для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Як передбачає пункт 37 Переліку, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Як передбачено частиною першою статті 20 Закону № 1952-IV, у Державному реєстрі прав на кожний об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа, що було здійснено державним реєстратором при реєстрації права власності на нежитлове приміщення, розташоване у м. Тернополі по вул. Білецька,16.

Відповідно до вимог пункту першого частини другої статті 9 Закону № 1952-IV, державний реєстратор при проведенні державної реєстрації встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

За наслідками розгляду поданих документів державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав (пункт 2 частини першої статті 9 Закону № 1952-IV).

Статтею 22 Закону № 1952-IV передбачено підстави зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема, у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами.

У частині першій статті 24 Закону № 1952-IV визначено перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, серед яких такі:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 42

та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом у ході її розгляду, для проведення державної реєстрації права власності на приміщення 45 загальною площею 18,2 кв.м. за адресою м. Тернопіль, вул. Білецька,16 уповноваженою особою Тернопільської міської ради у реєстраційну службу Тернопільського міського управління юстиції подано усі необхідні документи. Таким чином, суд дійшов висновку, що у даному випадку не було жодних підстав для зупинення державної реєстрації чи відмови у такій державній реєстрації, а при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 15980745 від 23.09.2014 року, на підставі якого внесено запис № 7089851 до Державного реєстру речових прав про право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 державний реєстратор діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Позивачем не надано доказів неправомірності дій державного реєстратора чи порушення порядку державної реєстрації, а також належних доказів порушення його законних прав.

Виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу правових норм, які регулюють спірні правовідносини, письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, пояснень осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2,6,11,86,122,158-167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Сагайдак Ірини Володимирівни, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 15980745 від 23.09.2014 року, на підставі якого внесено запис № 7089851 до Державного реєстру речових прав про право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.