Справа № 759/7457/16-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/7457/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Миколаєць І. Ю.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Беспалова О.О., суддів: Губської О. А., Грибан І. О., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 01 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 01 липня 2016 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

У відповідності до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції переглядається колегією суддів в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає скасування з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач 28.03.2016 р. звернулася до відповідача з заявою про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, до якої додала довідку від 28.03.2016 р. № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Листом від 28.03.2016 р. № 268/08/Є-226 відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви з підстави відсутності на зворотному боці довідки відмітки про реєстрацію місця проживання осіб Державної міграційної служби.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Забезпечення реалізації прав зареєстрованих внутрішньо-переміщених осіб на пенсійне забезпечення регулюється Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. № 1706-VII (далі Закон № 1706).

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону № 1706 громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону № 1706 (у редакції, що була чинною до 13.01.2016 р.) територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), проставляє у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відмітку про реєстрацію місця проживання, в якій зазначається:

1) адреса фактичного проживання, за якою внутрішньо переміщеній особі може бути вручено офіційну кореспонденцію (місце фактичного проживання); або

2) адреса структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення; або

3) адреса територіального підрозділу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції).

При цьому відмітка про реєстрацію місця проживання внутрішньо переміщеної особи не вноситься до її паспортного документа.

В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24.12.2015 р. № 921-VIII частини другу - шосту статті 5 було виключено.

Вказані зміни набрали чинності з 13.01.2016 р.

Таким чином, станом на момент звернення позивача з відповідною заявою (28.03.2016 р.), стаття 5 Закону № 1706 передбачала, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Необхідності проставляння у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відмітки про реєстрацію місця проживання територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) вказана норма не містила.

Натомість, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції надав перевагу підзаконному правовому акту - постанові КМ України «Деякі питання оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції» від 04.03.2015 р. № 79 (яким вносились зміни до постанови КМ України від 1 жовтня 2014 р. № 509), що з огляду на ієрархічність нормативно - правових актів є неприпустимим.

За цих обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду першої інстанції та колегією суддів приймаються в якості належних.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Зважаючи на те, що відмова відповідача у переведенні виплати пенсії за новим місцем проживання датована 29.03.2016 року, колегія суддів приходить до висновку, що здійснення переведення пенсії позивачу підлягає саме з цієї дати, так як саме на цю дату всі обставини були з'ясовані пенсійним органом.

Натомість, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про призупинення (припинення) виплати пенсії з травня 2014 року.

В той же час, позивачем не додано в якості доказів, власне, рішення, не викладено обставин його прийняття та не обґрунтовано підстав для його скасування.

Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непоновлення виплати їй пенсії з березня 2016 року, в той час як колегія суддів вважає такі вимоги некоректними, оскільки відповідач вчинив дії у вигляді відмови у задоволенні заяви, оформленої листом від 29.03.2016 р. № 268/08/Є-226 (а. с. 9).

З огляду на це, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною відмови відповідача (як правонаступника управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва), оформленої вказаним листом.

У відповідності до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 196, 197, 198, 202, 206, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 01 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 01 липня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у переведенні виплати пенсії ОСОБА_2 за новим місцем проживання, оформлену листом від 29 березня 2016 року № 268/08/Є-226.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві перевести ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) виплату пенсії за новим місцем проживання на підставі заяви, зареєстрованої 28.03.2016 року за вхідним № Є-226, з 29 березня 2016 року.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.