Справа № 806/674/16
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Житомир справа № 806/674/16

категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шимоновича Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, третя особа: Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про скасування вимоги,-

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - Бердичівська ОДПІ) від 10.05.2016 № Ф-255-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в сумі 20086,22 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що контролюючим органом при прийнятті спірного рішення не було дотримано вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та Інструкції № 455. Крім того, оспорювана вимога як виконавчий документ не відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", бо не містить посилання на рішення, на підставі якого її видано.

Позивач у судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача на адресу суду направив заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без участі позивача.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У попередніх судових засіданнях наголошував на правомірності прийнятого відповідачем рішення.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі. Також, подав письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що сума заборгованості з єдиного внеску розміром 6398,36 грн за період січень-грудень 2011 року,січень-червень 2013 року, яка обліковується за позивачем, підтверджена відповідними судовими рішеннями.

Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що 10.05.2016 Бердичівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-255-17, якою зобов'язано ФОП ОСОБА_1 сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску, що виникла станом на 30.04.2016, в сумі 20086,22 грн (а.с. 42).

Вважаючи спірну вимогу такою, що прийнята з порушенням вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та Інструкції № 455, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

Так, із набранням чинності Законом України від 04.07.2013 №403-VII та Законом від 04.07.2013 №404-VII відповідно до положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18.03.2013 №141/2013, формування та реалізацію політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 01.10.2013 покладено на органи державної податкової служби.

У зв'язку з переходом повноважень щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування управлінням Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області було передано Бердичівській ОДПІ перелік боржників по сплаті єдиного соціального внеску для забезпечення погашення заборгованості, серед яких і ФОП ОСОБА_1 з наявною станом на 01.10.2013 недоїмкою у розмірі 6398,36 грн. За період з жовтня 2013 року по квітень 2016 року згідно даних картки особового рахунку нараховано єдиного внеску в сумі 20086,22 грн.

Отже, указана заборгованість складається із суми боргу визначеного управлінням Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі та єдиного внеску, нарахованого згідно даних картки особового рахунку, за період з жовтня 2013 року по квітень 2016 року.

При цьому, досліджуючи дотримання відповідачем при винесенні спірної вимоги обумовлених положень законодавства, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, що діяла в період нарахування зазначеної недоїмки за даними особового рахунку передбачала, що обчислення єдиного внеску територіальними органами Пенсійного фонду (до 01.10.2013) та (після вказаної дати) органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно зі частиною четвертою статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", органи Пенсійного фонду, а після 01.10.2013, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

На момент прийняття відповідачем спірної вимоги процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами (далі - фіскальні органи) визначалась Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року N 449 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 7 травня 2015 року за N 508/26953 (далі - Інструкція N 449).

Слід відзначити, що із прийняттям Міністерством фінансів України наказу N 449 від 20 квітня 2015 року наказ Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 N 455 "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 року за N 1622/24154 втратив чинність, а тому суд не приймає до уваги посилання позивача на невідповідність спірного рішення Інструкції № 455.

При цьому, перевіряючи дотримання відповідачем вимог Інструкції N 449 при прийнятті оспорюваної вимоги, судом встановлено наступне.

Згідно пункту 1 розділу VI Інструкції N 449, до платників, які не виконали визначені Законом обов'язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції N 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'яти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом. Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками.

Відповідно до пункту 4 розділу VI Інструкції N 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Наведені положення Інструкції N 449 та частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" спростовують доводи позивача про те, що акт перевірки може бути виключною підставою для формування контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки).

При цьому, аналіз наведених норм законодавства свідчить на користь висновку, що наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску та фінансових санкцій є самостійною підставою для направлення платникові вимоги про сплату недоїмки, без проведення додаткових перевірок.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до пункту 4 частини першої вказаної статті, платниками єдиного внеску є також фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Визначення недоїмки міститься у пункті 6 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідно до якої це - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У ході судового розгляду справи з'ясовано, що станом на 30.04.2016 за позивачем обліковується недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 20086,22 грн

Натомість, позивачем доказів сплати вказаної заборгованості надано не було, а також не наведено жодних переконливих доказів на спростування встановлених судом обставин.

Суд наголошує, що законодавством передбачено обов'язок самостійно сплачувати єдиний внесок у встановлених порядку, сумах, строках і не встановлено обмежень з приводу визначення недоїмки на підставі наданих органами Пенсійного фонду відомостей.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимога Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № Ф-255-17 від 10.05.2016 сформована відповідно до норм діючого законодавства, а позовні вимоги про її скасування є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про невідповідність оспорюваної вимоги як виконавчого документа положенням статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" через відсутність у ній посилання на рішення, на підставі якого її сформовано, у зв'язку з тим, що форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) встановлена Інструкцією № 449 і виключно у разі додержання цієї форми вимога набуває статусу виконавчого документа.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними та допустимими доказами правомірність прийнятого рішення.

Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які вона посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а її вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович