Справа № 357/9663/16-а
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9663/16-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Кошель Б. І. ,

при секретарі - Антко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №6 м. Біла Церква справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Білоцерківського ВП ГУКП в Київській області Пишного Володимира Петровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 26.08.2016 року відповідачем було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 920681 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України і було накладено на позивача адмінстягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за вчинення адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України, а саме за те, що 26.08.2016 року в 19 год. 30 хв. в м. Біла Церква на вулиці Офіцерська водій, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», а саме здійснив рух в зоні його дії, чим допустив порушення пункту 8.4 ПДР України. Позивач просив суд визнати дії інспектора протиправними щодо складання вказаної постанови та скасувати дану постанову.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що дійсно здійснив рух в зоні дії дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», оскільки був змушений закінчити маневр повороту. Крім того, вказаний знак встановлений поза полем зору - на зустрічній смузі руху і його не видно. Також, поліцейським було порушено його право на отримання юридичної допомоги, оскільки не було надано можливості скористатись послугами адвоката.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що дійсно 26.08.2016 року ним було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 920681 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України і було накладено на позивача адмінстягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за вчинення адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України, оскільки позивач 26.08.2016 року в 19 год. 30 хв. в м. Біла Церква на вулиці Офіцерська, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», а саме здійснив рух в зоні його дії, чим допустив порушення пункту 8.4 ПДР України.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 26.08.2016 року інспектором Пишним В.П. було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 920681 про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України і було накладено на позивача адмінстягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за вчинення адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України, а саме за те, що 26.08.2016 року в 19 год. 30 хв. в м. Біла Церква на вулиці Офіцерська ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», а саме здійснив рух в зоні його дії, чим допустив порушення п.п. 8.4 ПДР України. Наведені обставини підтверджуються копією постанови.

В судовому засіданні позивач вказував на те, що дійсно він керував вищевказаним автомобілем 26.08.2016 року, його було зупинено працівником ДАІ, але будь-яких порушень ПДР України не вчиняв, оскільки дійсно здійснив рух в зоні дії дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», так як був змушений закінчити маневр повороту ліворуч, а знаку про заборону здійснення такого маневру (повороту ліворуч) встановлено не було.

Відповідно до ст. 122 ч.1 КпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

У відповідності до п.п. 3.21 ПДР України В'їзд заборонено. Забороняється в'їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком ; організації відокремленого в'їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в'їзду на окрему смугу руху, при цьому знак повинен застосовуватись разом з табличкою.

У відповідності до п.п. 8.4. ПДР України, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

У відповідності до п.п. 10.1. ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У відповідності до п.п. 10.4. ПДР України, перед поворотом праворуч, ліворуч або розворотом водій має завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, встановленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ч.1 ст. 71 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В ч.2 ст. 71 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, позивач здійснюючи маневр повороту ліворуч, згідно вимог п.п. 10.1. та 10.4 ПДР України, зобов'язаний був завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку і лише переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснити маневр повороту. Натомість, як вказав сам позивач, він не виконав п.п. 10.1. та 10.4 ПДР України, а тому й не помітив встановлений стаціонарно дорожній знак 3.21 «В'їзд заборонено», що ніяким чином не впливає на винуватість позивача у вчинення адмінправопорушення.

Більш того, як в судовому засіданні зазначив сам позивач, він регулярно здійснює проїзд по вул. Офіцерська, порушуючи при цьому вимоги дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», але будь яких мір адміністративного характеру до нього не застосовувалось, що ще раз підтверджує прямий умисел позивача на вчинення адміністративного правопорушення відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України і його обізнаність про встановлений стаціонарно дорожній знак 3.21 «В'їзд заборонено», а тому суд не приймає до уваги посилання позивача на вимушеність вчинення порушення з огляду на його обов'язок закінчити розпочатий маневр повороту.

Щодо посилань позивача на порушення його прав з боку працівників поліції, а саме порушення його право на отримання юридичної допомоги, оскільки не було надано можливості скористатись послугами адвоката, то як зазначив в судовому засіданні відповідач та підтвердив сам позивач, останній намагався вплинути на працівників поліції під час притягнення його до адміністративної відповідальності, постійно стверджував про те, що він добре юридично обізнаний, не одноразово оскаржував дії працівників ДАЇ до суду і вигравав при них справи, знає як це робити, а тому не потребує будь якої сторонньої допомоги.

Враховуючи вищевикладені докази суд вважає, що відповідач довів в судовому засіданні правомірність винесеної ним постанови про адміністративне правопорушення та факт вчинення позивачем порушень п.п. 8.4; 3.21 ПДР України, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Так, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що відповідачем були зібрано докази того, що 26.08.2016 року в 19 год. 30 хв. в м. Біла Церква на вулиці Офіцерська, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, умисно не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», а саме здійснив рух в зоні його дії, чим допустив порушення п.п. 8.4 ПДР України. Наведене підтверджується копією постанови в справі про адміністративне правопорушення та матеріалами даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії відповідача є правомірними і винесена ним постанова від 26.08.2016 року є законною, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 122 ч.1, 247, 280 КпАП України, п.п. 3.21, 8.4, 10.1., 10.4 ПДР України, ст.ст. 6, 9, 17, 71, 128, 158-163, 167, 181, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Б. І. Кошель