Справа № 362/3416/16-а
Суддя: Марчук О. Л.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/3416/16-а
Провадження № 2-а/362/141/16
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2016 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Шевченко О.Г.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання неправомірною і скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом в якому просить поновити їй строк звернення до суду та визнати неправомірною і скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гопця Р.О. від 23 червня 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 44229734, посилаючись на те, що державний виконавець не здійснив усіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду та передчасно і без достатніх підстав закінчив виконавче провадження.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила їх задовольнити з викладених у заяві підстав.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду шляхом отримання судової повістки про виклик, про причини неприбуття свого представника в судове засідання не повідомив, а тому, на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Микитчик І.В. 13 січня 2016 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 44229734 у якому позивач є стягувачем (а.с. 33).

Відповідно до частини четвертої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що в порушення наведеної норми спеціального закону стягувач, суд або орган (посадова особа), якому було повернуто виконавчий документ, не виконали свого обов'язку та у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови не пред'явити виконавчий документ до виконання.

Дану обставину представник позивача в судовому засіданні визнала і не оспорила.

При цьому, доводи представника позивача стосовного того, що державний виконавець не вжив усіх заходів для належного виконання рішення суду, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог частини четвертої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», пред'явлення виконавчого документу до виконання у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови є обов'язком стягувача, суду або органу (посадової особи), яким повернуто виконавчий документ, а не державного виконавця та не залежить від дій останнього.

Надалі, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гопця Р.О. від 23 червня 2016 року на підставі п. 13 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з неподанням виконавчого документу у встановлений законом строк, закінчено виконавче провадження № 44229734 у якому позивач є стягувачем (а.с. 41).

Пункт 13 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

Отже, з урахуванням змісту наведених норм п. 13 ч. 1 ст. 49, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гопця Р.О. від 23 червня 2016 року є правомірною та відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в порушення частини четвертої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, суд або орган (посадова особа), якому було повернуто виконавчий документ, не виконали свого обов'язку та у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови не пред'явити виконавчий документ до виконання.

У зв'язку з цим, підстав для скасування оскаржуваної постанови - немає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач діяв виключно у межах своїх повноважень із суворим дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та правомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у якому позивач є стягувачем.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з цим, у суду відсутні дані про те, що відповідач заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини та зміст правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає, що оскаржуване рішення державного виконавця відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому є правомірним.

Вимоги пункту першого прохальної частини позову також не підлягають задоволенню, оскільки з урахуванням вимог ч. 1 ст. 385 ЦПК України та дати отримання судом даного адміністративного позову, позивач не пропустила строк звернення до суду.

Дану обставину представник позивача в судовому засіданні визнала і не оспорила.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим, у зв'язку з чим, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7 - 12, 69 - 72, 76, 79, 86, 158 - 163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання неправомірною і скасування постанови - відмовити.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий