Справа № 805/897/15-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року м. Київ К/800/36709/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Шведа Е.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя до публічного акціонерного товариства "Маріупольський графітовий комбінат" про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя звернулось до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Маріупольський графітовий комбінат" про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком № 2 за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року в сумі 48 729,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано наявністю у відповідача боргу з відшкодування позивачеві фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, який добровільно відповідачем не сплачується.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року, позов задоволено частково: стягнуто з публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» () на користь Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області () заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 1 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року в розмірі 7 377 (сім тисяч триста сімдесят сім) гривень 93 копійки; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи позов в частині стягнення боргу у розмірі 7 377 грн. та відмовляючи у задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що із загальної суми заборгованості у розмірі 83 697,82 грн. відповідачем сплачено 76 319,89 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Так, враховуючи те, що на час розгляду справи сума заборгованості становила 7 377,93 грн., суд першої інстанції задовольнив позов частково.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для частково задоволення позову, з огляду на наступне.

Колегія суддів вказує на безпідставність доводів касаційної скарги щодо наявності у відповідача заборгованості у більшому розмірі, ніж встановлено судами попередніх інстанцій, з тих мотивів, що сплачені відповідачем кошти зараховувались органом Пенсійного фонду в рахунок погашення заборгованості минулих періодів у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року у справі № 21-166а15, право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано управлінню ПФУ лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею.

Відтак, сплата такої заборгованості (відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій) не може бути спрямована управлінням ПФУ на погашення тої заборгованості, що виникла раніше.

Судами попередніх інстанцій із посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду справи, встановлено, що розрахунками за період з 01 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року (спірний період) підтверджено витрати позивача у розмірі 83 697,82 грн., з яких станом на час розгляду справи відповідачем відшкодовано 76 319, 89 грн. Тобто, несплачена за спірний період сума станом на час розгляду справи складає 7 377,93 грн.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя відхилити, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: