Справа № 826/6786/16
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6786/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

27 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Лебедєвій Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання протиправним та скасування запису, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати запис в Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер обтяження 7612224 контрольна сума ВД2Е8ЕГ554 тип змін: відступлення права, вилучено іпотекодержателя ВАТ «Сведбанк», додано іпотекодержателя: ПАТ «Дельта Банк»; підстава: договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ«Сведбанк» та ПАТ«Дельта Банк», 1306, 25.05.2012, об'єкт обтяження: однокімнатна квартира, заг. пл,- 30,50 кв.м., житл.пл. - 16,90 кв.м.) про заміну умов обтяження квартири, розташованої за адресою : АДРЕСА_1. Запис здійснено 29.12.2012, контрольна сума 2БГГ090А1В, внесений 29.12.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.05.2016 відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить оскаржувану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що позовна заява повністю і цілком підпадає під компетенцію адміністративного суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, з огляду на наступне

Відповідно до положень статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011 у справі №19-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 про офіційне тлумачення положень ч. 2 ст. 55 Конституції України, ч. 2 ст. 2, п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України, ч. 3 ст. 110, ч. 2 ст. 236 КПК України зазначив, що Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлений Законом України «Про нотаріат».

Зокрема в статті 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається, зокрема, на нотаріусів, які займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акт.

Система нотаріату не входить до системи органів виконавчої влади. Вважати діяльність нотаріуса як таку, у межах якої здійснюються владні управлінські функції, не можна. У діях нотаріуса немає ані адміністративного примусу, ані управлінських повноважень, хоча він і є посадовою особою (але не державним службовцем), а нотаріальну діяльність слід характеризувати як публічно-правову, оскільки вона здійснюється від імені держави. Між нотаріальною та адміністративною діяльністю існує суттєва різниця за юридичним характером, колом суб'єктів та структурою їх правовідносин, цілями, результатами та методами регулювання.

Крім того, якщо метою виконавчо-розпорядчої діяльності є реалізація функції державного управління, а результатом цієї діяльності є управлінське рішення, яким один суб'єкт приписує певну поведінку іншому суб'єкту, то метою діяльності нотаріату є захист і охорона існуючих суб'єктивних прав та інтересів, а результатом нотаріальної діяльності є нотаріальний акт як різновид правозастосовного юрисдикційного акта, що офіційно підтверджує вже об'єктивно існуючі факти, права та обов'язки, які суб'єкти права покладають на себе за своїм бажанням.

Також слід зазначити, що структура нотаріату утворена таким чином, що вони не пов'язані між собою в організаційному відношенні і при вчиненні нотаріальних дій. Що ж до владності у нотаріальних правовідносинах, то вона виявляється лише в офіційній силі нотаріальних актів. Правовідносини, що виникають між нотаріусами та іншими суб'єктами нотаріальної діяльності, є суто процесуальними за своєю сутністю і не можуть характеризуватися як владні відносини у розумінні КАС України.

Також, колегія суддів зазначає, що незалежно від того, є нотаріус приватним чи працює у державній нотаріальній конторі він не може вважатися суб'єктом владних повноважень в розумінні КАС України.

Таким чином, нотаріальні дії, які вчиняються нотаріусами відповідно до Закону України «Про нотаріат» не підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що нотаріус може вчиняти дії, які мають публічно-правовий характер, зокрема, реєстраційні дії, які вчиняються не на підставі Закону України «Про нотаріат», а на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». У такому випадку нотаріусам як спеціальним суб'єктам делеговані владні повноваження, та на них покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Однак, у даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є вчинення нотаріальних дій щодо заміни іпотекодержателя, тобто вчинення нотаріальних дій на підставі Закону України «Про нотаріат».

Отже, з урахуванням положень ст. 17 КАС України даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, та згідно положень ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, оскільки вказана адміністративна справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то судом першої інстанції вірно відмовлено у відкритті провадження.

В свою чергу, в порушення вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, апелянтом не вказано обставин та не надано доказів, які б свідчили про правомірність вимог апеляційної скарги та не спростовано висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Щодо заяви ОСОБА_2 про повернення сплаченого судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то колегія суддів звертає увагу, що вказана апелянтом ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовується до спірних правовідносин, оскільки предметом даного позову є скасування запису нотаріуса в Державному реєстрі іпотек про зміну умов обтяження квартири, а правовідносини щодо таких вимог позивача не регулюються нормами даного Закону.

Отже, підстави для повернення ОСОБА_2 сплачено судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 03.10.2016.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.