Справа № 2-а-6690а/11
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2011-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6690а/11
Провадження № 2-а/1015/7949/11
ПОСТАНОВА

іменем України

16.12.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Гуменній Ю.П. в у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, посилаючись на те, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та інвалідом II групи із встановленим причинно-наслідковим зв'язком із Чорнобильською катастрофою, а тому згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року державні пенсії такій категорії осіб не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

Крім того, відповідно ст. 50 цього Закону йому, як особі, що віднесена до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду II групи, повинна бути теж призначена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Позивач стверджувала, що відповідно до вимог ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року, що у випадку збільшення розміру прожиткового мінімуму для категорії осіб, що втратили працездатність, передбаченої цим Законом, піднімається розмір державної та додаткової пенсій.

Головне управління ПФУ у Київській області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, обґрунтовуючи це тим, що обчислення пенсій та надбавок, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року № 530 (надалі - постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530) та постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року № 654 (надалі постанова Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654), тому позивачу здійснюється виплата пенсії, виходячи з того, що розмір пенсії особам, віднесених до І категорії, інвалідам II групи становить 20% прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб.

Із виплатою йому пенсії у вказаному розмірі ОСОБА_1 не погоджується, просив суд зобовязати Головне управління ПФУ у Київській області встановити йому додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю з 01.01.2010 р. виходячи з розміру 75 % від мінімальної пенсії за віком, яка визначається як прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, та здійснити відповідний перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю з 01.01.2010 р.

Відповідач у запереченнях зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, обґрунтовуючи це тим, що розрахунок пенсії згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року позивачеві здійснюються відповідачем урахуванням з розрахункової величини, встановленої на рівні 19,91 грн. постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року № 1.

П.28 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року внесено зміни до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року та зазначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом внесено зміни до ст. 50 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, де передбачено, що особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах інвалідам II групи 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Головне Управління Пенсійного фонду України в Київській області при виплаті позивачеві пенсії керується постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654, якими передбачено, що особам, віднесеним до І категорії, інвалідам II групи здійснюються виплати додаткової пенсії у розмірі 20% прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб.

Постановою Києво-Святошинського суду Київської області від 23 грудня 2010 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії задоволено частково. Визнано дії ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в перерахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 неправомірними. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату основної пенсії по інвалідності у розміру 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 5 травня 2010 року з врахуванням виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено.

В лютому 2011 року Головне управління ПФУ у Київській області звернулося із заявою про перегляд справи у звязку з нововиявленими обставинами та просив суд скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2010 року по справі № 2-а-2221/10 та винести нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що існують обставини, які не були відомі і не могли бути відомі ОСОБА_2 управлінню Пенсійного фонду України у Київській області на час розгляду справи.

Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 16 листопада 2011 року Постанову Києво-Святошинського суду Київської області від 23 грудня 2010 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

В листопаді 2011 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд признати дії посадових осіб ОСОБА_2 управління ПФУ у Київській області по нарахуванню та виплаті пенсії незаконними, такими, що звужують його конституційні права, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліда 2-ї групи; признати за ним право і зобовязати посадових осіб ОСОБА_2 управління ПФУ у Київській області зробити перерахунок і виплату державної пенсії, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліда 2-ї групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також зробити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи в їхню відсутність.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Київській області не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Проти позову заперечував в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Київській області та отримує пенсію по інвалідності, внаслідок поранення, каліцтва, контузії повязаних із захистом Батьківщини, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи з числа військовослужбовців, працівників ОВС які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС прирівнюються до інвалідів війни. Відповідно ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що пенсія по 2-й групі інвалідності призначається в розмірі 80 % відповідних сум грошового забезпечення військовослужбовця.

До пенсії позивачу виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, що відноситься до І категорії, інваліда ІІ групи в розмірі 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А № 126582 від 16 червня 1999 року, інвалід ІІ групи, захворювання, яке повязане з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією витягу із акту огляду МСЕК до довідки Сер. КИО І № 226617 від 1 червня 2004 року.

В 2010 році позивач звертався до ОСОБА_2 управління ПФУ у Київській області із заявою стосовно здійснення перерахунку йому пенсії. Листом № 1808/К-01 від 23.08.2010 р. йому було відмовлено у здійсненні такого перерахунку.

Відповідно до пп. 5 п. 2.2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 27.06.2002 року № 11-2, Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам, які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У звязку з цим Головне Управління Пенсійного фонду України в Київській області не має повноважень щодо призначення та виплати основної та державної пенсії, передбаченої ст. 54 Закону, оскільки такий обовязок покладений на районні, міські, районні у містах управління ПФ України.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії призначаються одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обовязків військової служби, або внаслідок захворювання, повязаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обовязку.

Позивач отримує пенсію по інвалідності в порядку та на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу ОСОБА_1 не призначалася, з відповідною заявою про призначення пенсії відповідно до вимог ст. 54 Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому вимоги про проведення перерахунку пенсії є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах І групи 100 % мінімальної пенсії за віком; інвалідам ІІ групи 75 % мінімальної пенсії за віком; інвалідам ІІІ групи 50 % мінімальної пенсії за віком. Отже в силу наведеної норми, позивач має право на додаткову пенсію в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Позивачу додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, що відноситься до 1 категорії, інваліду 2-ї групи виплачується в розмірі 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у його рішенні від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Згідно вимог п. 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

П. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року визначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року основні державні соціальні гарантії, до яких відноситься, зокрема і мінімальний розмір пенсії за віком, встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

Відтак, виходячи з вищенаведого та загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору застосуванню підлягатимуть саме положення ст. ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року, які передбачають, що додаткова пенсія, інвалідам 2-ї групи, віднесеним до І категорії, виплачується у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а не норми постанов Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 та від 16.07.2008 року № 654.

Суд вважає, що позивач має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка має бути виплачена відповідачем відповідно до мінімальної пенсії за віком, розмір якої передбачений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не постановою Кабінету Міністрів України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Відповідно до п. 7 Закону України вiд 14.06.2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пункт 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», відповідно до п. 4 передбачено: встановити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 з наступними змінами), статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (2195-15) (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 4, ст. 94 з наступними змінами), статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (2262-12) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 29, ст. 399 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік». Даний закон набрав чинності 19 червня 2011 року і на даний час він неконституційним не визнавався.

Зазначена Постанова Кабінету Міністрів України набрала законної сили 23.07.2011 року.

Отже, на даний час такий порядок та розмір, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, Кабінетом Міністрів України не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України, передбачено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи, що позивач є інвалідом ІІ групи, перебуває на лікуванні, та має складне матеріальне становище суддя вважає, що можливо звернути постанову до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи дату звернення позивача до суду 05.11.2010 року суд зобовязує відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивача в період з 5 листопада 2010 року по 23 липня 2011 року, з врахуванням раніше здійснених виплат.

Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законами України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, ст. ст. 99, 102, 162-163, 256 КАС України, суд -

П О СТ А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Київській області при нарахуванні та виплаті додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю інваліду 2-ї групи ОСОБА_1, неправомірними.

Зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, з 5 листопада 2010 року по 23 липня 2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

У решті позову відмовити.

Допустити постанову до негайного виконання за один місяць.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ковальчук Л.М.