Справа № 820/1895/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 р.Справа № 820/1895/16
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Яковенко М.М.

судді: Лях О.П., Старосуд М.І.

секретарі судового засідання: Антипенко В.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представники відповідача: Паркаренко Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року по справі № 820/1895/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 06.04.2016 року №85 від 06.04.2016 року «Про надання дозволу на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3»; скасувати рішення заступника начальника Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 08.04.2016 року про застосування умовного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_3

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні позову (а.с. 92-95).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просив постанову скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. Апелянт наголошує на неможливості вважати лист ОСОБА_4 в якості податкової інформації, яка надає можливість здійснити фактичну перевірку, з огляду на те, що такий лист слід вважати анонімним зверненням, яке не підлягає розгляду. Крім того, вказує на невірне тлумачення судом положень п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.80.1 сп.п.80.2.7. ст..80 ПК України та п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-УІІІ від 28.12.2014 року, відповідно до яких встановлені обмеження для проведення фактичної передвіки відносно позивача, тобто діє мораторій на перевірки, а тому він правомірно здійснив не допуск податківців до перевірки (а.с.102-108).

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні. Надав на вимогу суду апеляційної інстанції пояснення, які були зазначені, як додаток до акту по не допуск до перевірки.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та наполягав на залишенні її без задоволення. Надав письмові заперечення та крім того, зазначив, що ніяких письмових додатків до акту позивачем не надавалось.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) знаходиться на податковому обліку Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області за № 43.

Як вбачається з наданої податковим органом належним чином завіреної письмової заяви гр.-ки ОСОБА_5 від 19.03.2016 року, спрямованої поштовим відправленням зареєстрованої в податковому органі, остання повідомляла про порушення вимог трудового законодавства ФОП ОСОБА_3 щодо використання праці неоформлених найманих працівників, не проведення відрахувань із оплати праці пенсійних та податкових зобов'язань.

Від ГУ ДФС у Харківській області на адресу Салтівської ОДПІ спрямований лист для розгляду в межах повноважень копію заяви ОСОБА_4 та вирішення з цього приводу питань щодо вжиття необхідних заходів для перевірки наведених обставин.

Також, зазначено, що відповідно до виду діяльності 56.10- здійснює діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, згідно даних податкового органу, згідно звітів здійснює діяльність без використання праці найманих працівників. Про результати розгляду слід було повідомити управління.

ГУ ДФС у Харківській області в зв'язку з надходженням заяви гр-ки ОСОБА_4 від 19.03.2016 р. здійснило направлення до Салтівської ОДПІ від 06.04.2016 року, двох працівників управління для проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В зв'язку з чим, в.о. начальника Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Харківській області Кухтіна О.І., відповідно до доповідної записки нач.відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків та зборів з фізичних осіб Черненко В.І. про надання дозволу на проведення фактичної перевірки, відповідно до п.п. 80.2.7 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями, було винесено Наказ від 06.04.2016 року №85 "Про надання дозволу на проведення фактичної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3", у зв'язку з отриманням податкової інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин (а.с.12).

07 квітня 2016 року згідно направлень №89, №90 та №91 від 07.04.2016 року фахівцями податкового органу здійснено вихід у кафе ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. Однак, відповідач не допустив до перевірки, про що складено Акт "Про не допуск посадових осіб до проведення фактичної перевірки" від 07.04.2016 року №71/20-26-13-01/НОМЕР_1 за підписами посадових осіб, контролюючого органу.

Зазначений акт був наданий ФОП ОСОБА_10 для ознайомлення, в якій він висловив незгоду з проведенням перевірки, яку вважає незаконною. Свої заперечення виклав письмово на 3 аркушах, які додає до акту.

Під час апеляційного перегляду справи, на вимогу суду, представником позивача надані письмові заперечення проти акту, які за поясненнями, не були прийнятті податківцями.

Не зважаючи на заперечення представника відповідача, що такі письмові заперечення не надавались, колегія суддів не приймає такі заперечення до уваги, з огляду на те, що в акті про не допуск позивачем зроблена відмітка про їх доручення.

Як вбачається з цих письмових заперечень вбачається, що позивач не допускає працівників податкового органу до перевірки з огляду на наявний та законодавчо встановлений мораторій на такі перевірки. ФОП ОСОБА_10 не підпадає під жодне виключення, які б дозволяли органам ДФС проводити таку перевірку.

З огляду на не допуск до фактичної перевірки, 08 квітня 2016 року заступником начальника Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на підставі п.94.6 ст.94 ПК України прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач безпідставно не допустив працівників податкового органу до перевірки, що є свідченням недобросовісного ухилення відповідача від виконання законних вимог, а саме - обов'язку щодо ознайомлення з направленням на проведення перевірки, копією наказу про проведення перевірки та службових посвідчень осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки, на підставі чого суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав скасування рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 08.04.2016 року.

Колегія суддів здійснюючи апеляційний перегляд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п. 80.2.7. ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплаті роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до положень даної норми, передумовою для прийняття наказу для призначення фактичної перевірки, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплаті роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджет.

Як вбачається з письмової заяви гр-ки ОСОБА_5 від 19.03.2016 року, остання повідомляла про порушення вимог трудового законодавства ФОП ОСОБА_3 щодо використання праці неоформлених найманих працівників, не проведення відрахувань із оплати праці пенсійних та податкових зобов'язань.

Тобто, колегія суддів вважає зазначену заяву ОСОБА_5 належною інформацією, яка надавала правові підстави для призначення фактичної перевірки.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, що таку заяву слід вважати анонімною з огляду на Порядок розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Державній фіскальній службі України та її територіальних органах, а тому вона не підлягала розгляду та врахуванню. З огляду на заяву ОСОБА_5 вона містить ознаки ідентифікації особи, яка її подала, з адресою проживання, контактними телефонами, підписом, а тому не є такою, що подана анонімно. Така заява має відповідний реєстраційний індекс та дату реєстрації в органі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що підставою для проведення фактичної перевірки є саме використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплат роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, що є невід'ємною складовою п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, а саме фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у том числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманим особами).

Щодо доводів апелянта стосовно наявного мораторію на проведення перевірки, колегія суддів зазначає, що з 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», пунктом 3 «Прикінцевих положень» якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари; на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

З огляду на правовий аналіз та вимоги законодавства, враховуючи наявну інформацію від ОСОБА_5, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх правових підстав для видання наказу про призначення та проведення фактичної перевірки відносно ФОП ОСОБА_3

Колегія суддів зазначає, що питання повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, є невід'ємною складовою та нерозривно пов'язано, входить до складу сфери трудових правовідносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати, що впливає на сплату податків до бюджету.

Тобто, під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі з тим, з яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з'ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника та інш. (п. 80.6 ст.80 Податкового кодексу України).

З урахуванням зазначених правових норм та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність прийнятого відповідачем наказу № 85 від 06.04.2016 року, оскільки в ході перевірки досліджується питання повноти нарахування податку на доходи фізичних осіб, а наслідком такої перевірки може бути визначення платнику податків податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб. Отже, обмеження встановлені Законом №71 не поширюються на проведення контролюючим органом таких перевірок.

Відповідно до п.80.5 ст.80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Положеннями абз.1 - 4 п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи; платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до абз. 5 п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється (абз. 6 п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Тобто, положеннями ст. 81 Податкового кодексу України чітко визначені підстави для не допуску посадових осіб контролюючого органу для проведення перевірки. Фахівцями Салтівської ОДПІ дотримано всіх вимог ст. 81 Податкового кодексу України.

Позивач відмовився від отримання під розписку наказу та ознайомлення з направленням на перевірку про, що поставив свій підпис у акті не допуску до проведення фактичної перевірки, що позбавило посадових осіб органу державної фіскальної служби виконати свої безпосередні обов'язки здійснити фактичну перевірку, тобто не виконав законні вимоги посадових осіб органів державної фіскальної служби зазначені у ст. 20, ст. 81 Податкового кодексу України.

В той же час, наведені підстави ФОП ОСОБА_3 для не допуску до проведення фактичної перевірки посадових осіб податкового органу є такими, що не відповідають вимогам наведеного законодавства, та мало місце безпідставний не допуск до такої перевірки.

Крім того, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що рішення відповідача від 08.04.2016 року про застосування адміністративного арешту є законним, з огляду на наступне.

У відповідності до п.94.1 ст.94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з пп.. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Отже, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідач мав всі передбачені Податковим кодексом України, підстави для прийняття рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від 08 квітня 2016 року.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що відповідач, приймаючи наказ від 06.04.2016 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 та рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від 08 квітня 2016 року діяв в порядку, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року по адміністративній справі № 820/1895/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі буде складена 30.09.2016 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.