Справа № 815/4346/16
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4346/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Мороз А.П.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю Фарманія про стягнення заборгованості у розмірі 8119,24 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Фарманія» про стягнення суми адміністративно господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів у 2015 році у розмірі 7 645 грн. 56 коп. та пені у сумі 473 грн. 68 коп.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю дій відповідача щодо незабезпечення у 2015 звітному році виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, в кількості однієї особи, і як наслідок, порушення вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні". У зв'язку з чим, ТОВ «Фарманія» зобов'язане сплатити адміністративно - господарські санкції та пеню у розмірі, встановленому чинним законодавством.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. Просив суд відмовити в задоволенні позову пояснивши, що обовязок працевлаштування інваліда у нього виник лише у вересні 2015 року і тому 09.09.2015 р. на роботу була прийнята інвалід ІІ групи.

Отже, TOB «Фарманія» вжило усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, працевлаштувало інваліда, а тому на нього не може бути покладена відповідальність за порушення Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фарманія» перебуває на обліку у Фонді як підприємство, яке у своїй діяльності використовує найману працю, у зв'язку із цим подало до ООВФСЗІ звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік, згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників становить 9 осіб.

Згідно «Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік», підприємство підприємство показало середньооблікову кількість штатних працівників облікового складу: 9 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність: 1 особа. (а/с. 7 - 8).

Відповідно до пункту 3.2.5 Інструкції середньооблікова чисельність працівників за період з початку року (в тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової чисельності працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно та діленням одержаної суми на кількість місяців 12 (тобто місяців).

Пунктом 3.4. Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ поштова-річна «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів», затвердженою Наказом Мінпраці України 10.02.2007 року № 42 визначено, данні щодо середньооблікової кількості штатних працівників, облікового складу (рядок 01), середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок 02), та кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях (рядок 03), відображається в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, його необхідно округлити до цілого (якщо після коми число 5 і більше, то воно обчислюється в бік збільшення).

На підприємстві протягом 2015 року працював інвалід: ОСОБА_3 (наказ № 21-к від 09.09.2015 р.).

Вказана особа відпрацювала повних 3 місяці у звітному періоді (2015 рік), 3 : 12 = 0,25=0. Норматив робочих місць по працевлаштуванню інвалідів протягом звітного 2015 року відповідачем не виконано.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, становить 1 особа

Оскільки відповідач не виконав норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів в кількості однієї особи, на думку позивача, повинен сплатити суму адміністративно - господарських санкції у розмірі половини середньомісячної заробітної плати штатного працівника на підприємстві за одне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте ним у розмірі 7 645 грн. 56 коп.

Крім того, за порушення термінів сплати зазначених санкцій ТОВ «Фарманія» зобов'язане сплатити пеню у розмірі 473 грн. 68 коп., яка розрахована починаючи з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій до дати звернення до суду із позовом , тобто з 16.04.2016 по 05.05.2016 року.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

За змістом статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих (середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік).

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону № 875-ХІІ підприємства (об'єднання), установи і організації (незалежно від форм власності і господарювання), які використовують працю інвалідів, зобов'язані створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством.

Частиною першою статті 20 Закону № 875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом <...>.

Порядок розрахунку середньооблікової чисельності працівників, необхідної для визначення кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, визначений п. 2 Інструкції № 286 від 28.09.2005 р. «Про затвердження інструкції зі статистики кількості працівників».

Цей же порядок середньооблікової чисельності застосовується й при розрахунку кількості працюючих інвалідів у рахунок виконання нормативу. Наприклад, якщо для виконання нормативу підприємство повинне працевлаштувати одного інваліда, то воно може взяти на роботу одного інваліда на 12 календарних місяців (можна й не на повну ставку) або двох інвалідів, один із яких буде працювати на підприємстві, приміром, 4 місяці, а інший - 8 місяців.

При розрахунку кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів у відсотковому відношенні від середньооблікової чисельності працівників отриманий результат округляється до цілого числа.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів має розраховуватися виходячи з середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік (тобто від загальної чисельності працюючих).

Як свідчать матеріали справи, у період з лютого 2015 р. по листопад 2015 р. середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу ТОВ «Фарманія» становила 7 осіб, а отже не настали обставини визначені чинним законодавствам для необхідності створення робочого місця для інваліда. В грудні 2015 р. кількість штатних одиниць склала 11 осіб.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 19 квітня 2016 року (справа № 21-6344а15).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке, адміністративно-господарська відповідальність, передбачена статтею 20 Закону, за своєю правовою природою є господарсько-правовою відповідальністю. Підставою для застосування такої відповідальності учасника господарських відносин, згідно частини 1 статті 218 ГК України, є вчинене роботодавцем правопорушення в сфері господарювання. Відповідно до частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, в контексті спірних правовідносин не встановлено вини відповідача у не працевлаштуванні інвалідів, що є обов`язковою складовою господарського правопорушення, адже ТОВ «Фарманія» створило робоче місце для інваліда, після укомплектування штату працівників, у відповідності до кількості необхідної для створення робочого місця для інваліда.

А саме: 09.09.2015 року наказом № 21-к прийнята на роботу ОСОБА_3 (інвалід 2 групи), а отже позивачем здійснено всіх залежних від нього заходів по недопущенню правопорушення.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання представника позивача на неподання звіту за формою № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», як на підставу застосування адміністративно господарських санкцій.

Подання зазначеного звіту передбаченого Закону України «Про зайнятість населення» та «Порядком надання форми № 3 ПН «інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженим наказом Мінсоцполітики України № 316 від 31.05.2013 року.

Інформація за даною формою подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Отже, згідно діючих положень Наказу № 316 звітність за формою № 3-ПН роботодавці подають до центрів зайнятості за наявності попиту на робочу силу (вакансії), тобто лише у разі наявності на підприємстві чи в організації вільних робочих місць. При цьому періодичності подачі такої звітності не встановлено, оскільки вона подається не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії.

За неподання звіту за формою № 3-ПН відповідальність у вигляді застосування адміністративних санкцій не передбачена.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що після виникнення необхідності працевлаштування інваліда, відповідачем цей обовязок був виконаний.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських правовідносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

При цьому слід враховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. Застосування принципу вини, як умови відповідальності, пов'язане з необхідністю доведення порушення зобов'язання.

Якщо роботодавець вжив всіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, то застосування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих є незаконним.

Що стосується нарахування пені, то враховуючи необґрунтованість нарахування відповідачу суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році, нарахування пені є безпідставним.

Такої ж правової позиції дійшов Вищий адміністративний суд України у справі № К/800/4652/15 від 19 квітня 2016 року. Судом зроблено висновок, що нормами чинного законодавства на підприємство покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не обов'язок їх працевлаштування.

Відповідно, до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Суд звертає увагу, що терміну «спір» (французькою мовою «contestation») необхідно надавати основного, а не формального значення (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium (ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 проти Бельгії), § 45). Важливо також не звертати уваги на форму та мовні засоби, що використовуються, а спиратися на реалії події відповідно до обставин кожної справи (Gorou v. Greece (no. 2) [GC] (Гору проти Греції №2) [ВП], § 29; і Boulois v. Luxembourg (Boulois проти Люксембургу) [ВП], § 92).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог через застосування формального підходу до спірних правовідносин.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

30 вересня 2016 року.