Справа № 461/838/16-а
Суддя: Лялюк Є. Д.
Дата ухвалення: 2016-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/838/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2016 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Лялюк Є.Д.

при секретарі Станкевич Р.В.

з участю

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача Шабата В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил від 11.12.2015 року № 2890/20910/15 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень. Просить визнати незаконною та скасувати дану постанову.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник Львівської митниці ДФС у судовому засіданні позов заперечив, з підстав викладених у поданих запереченнях, просив у задоволення позову відмовити.

Суд, вислухавши доводи представника позивача та міркування представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 5.11.2015р., близько 15:45 год., в зону митного контролю пункту пропуску «Рава-Руська - Гребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, із Польщі до України, в'їхав автомобіль марки «FORD», р.н. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_3.

В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього в ПІК «Інспектор - 2006» та ЄАІС ДМС України виявилось, що гр. ОСОБА_3, 14.09.2014, через пункт пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» митниці було ввезено на митну територію України автомобіль марки «MAZDA МРV», VIN НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_3. Одночасно, у вказаних інформаційних ресурсах, станом на 25.11.2015, не містилося інформації щодо вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території України.

Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, гр. РП Андрусишин ОСОБА_3 до митного контролю не надав.

Від надання пояснень з приводу не вивезення ним в строки, встановлені ч. 1 ст.380 МК України, вказаного автомобіля, гр. ОСОБА_3 25.11.2015 відмовився.

В період з 14.09.2014 до 25.11.2015 гр. ОСОБА_3 з приводу продовження терміну перебування ввезеного ним автомобіля, або дії у відношенні до нього обставин, визначених ч.І ст.460 МК -- України до Львівської митниці не звертався.

Відповідно до ч.3 ст. 481 Митного кодексу України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В позовній заяві представник позивача зазначає, що виходячи з вимог ч. 1 та ч.2 ст.7 Конвенції про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року та ч.1 ст.108 МК України, у даному конкретному випадку строк - тимчасового ввезення громадянином-нерезидентом ОСОБА_3 транспортного засобу особистого користування повинен був встановлюватися органом доходів та зборів і не повинен перевищувати трьох років. Проте з таким твердженням представника позивача погодитися неможливо з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.380 МК України, тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Статтею 7 Конвенції встановлено, що товари (у тому числі транспортні засоби), на тимчасове ввезення яких був наданий дозвіл, повинні бути вивезені у визначений термін, визнаний достатнім для досягнення мети тимчасового ввезення. Цей термін обумовлюється окремо у кожному Додатку. Митні органи можуть надати термін довший, ніж передбачено у кожному Додатку, або продовжити встановлений спочатку термін.

З огляду на вищезазначені норми законодавства, строк тимчасового ввезення гр.ОСОБА_3 автомобіля «MAZDA МРV» становить один рік. Зазначений строк можна було продовжити лише на 60 днів за умови виникнення обставин непереборної сили чи особистих обставин позивача за його письмовою заявою. Проте ОСОБА_3 з такою заявою на митницю не звертався.

Таким чином, для транспортних засобів особистого користування Митним кодексом України з врахуванням ст.7 Конвенції встановлено довший термін (1 рік, а не шестимісячний термін протягом 12 місяців), ніж передбачено Додатком С до Конвенції.

Що стосується твердження представника позивача про те, що ввезений ОСОБА_3 на митну територію України транспортний засіб марки «MAZDA МРV», р.н. НОМЕР_3. не є товаром, а «транспортним засобом особистого користування», то слід зазначити наступне.

Згідно норм п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення).

Відповідно до п.58 ч.І ст.4 МК України, транспортні засоби - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі.

Статтею 181 Цивільного кодексу України визначено, що рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Що стосується твердження представника позивача про те, що протокол про порушення митних правил від 25.11.2015 року №2890/20910/15 та постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.481 від 11.12.2015 року №2890/20910/15 складені неправомочними та не уповноваженими на те особами, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.490 МК України, протокол про порушення митних правил мають право складати: посадові особи, які відповідно до посадових інструкцій уповноважені здійснювати митний контроль, митне оформлення і пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України і які безпосередньо виявили порушення митних правил; посадові особи органів доходів і зборів, які згідно з посадовими обов'язками мають таке право; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або керівником митниці.

Станом на 25.11.2015 року старший державний інспектор ВМО №2 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_4, як особа яка відповідно до своїх службових обов'язків, визначених її посадовою інструкцією, була уповноважена здійснювати митний контроль, митне оформлення і пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України і тому мала необхідні повноваження для складання 25.11.2015 року протоколу про порушення митних правил №2890/20910/15 у відношенні гр.ОСОБА_3 у зв'язку з виявленням факту порушення митних правил.

Що стосується чинності положення про Львівську митницю ДФС, то слід зазначити наступне.

Львівська митниця ДФС діє на підставі положення, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 26.08.2014року №78 «Про затвердження положень про територіальні органи ДФС у Львівській області».

Відповідно до п.2 Положення про державну реєстрацію нормативно- правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 р. N 731 (далі - Положення), державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

Підпунктами в) та д) п.5 Положення встановлено, що на державну реєстрацію не подаються акти оперативно-розпорядчого характеру (разові доручення); спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм.

Наказ Державної фіскальної служби України від 26.08.2014 року є актом ненормативного характеру, тобто актом оперативно-розпорядчого характеру, який не має правових норм, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер та відповідно до підпунктів в) та д) п.5 Положення не підлягають державній реєстрації у Міністерстві юстиції України.

Аналогічні роз'яснення надано і Міністерством юстиції України у листі від 17.06.2015 року №Р-0988/1011, який долучено представником позивача до позовної заяви.

В позовній заяві представник позивача зазначає, що в постанові про порушення митних правил №2890/20910/15 від 11.12.2015 року підпис начальника Львівської митниці не скріплено гербовою печаткою, а відповідно така не має юридичної сили і не породжує юридичні наслідки у громадянина РП Андрусишина Ю. Проте таке твердження не заслуговує на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Статтею 290 КУпАП встановлено, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.І ст.529 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Копію постанову в справі про порушення митних правил №2890/20910/15 від 11.12.2015 року вручено представнику позивача 11.12.2015 року, що підтверджується її підписом. Таким чином, на момент отримання представником позивача постанови від 11.11.2015 року така не набрала законної сили, а відповідно не була скріплена гербовою печаткою.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що Львівською митницею ДФС правомірно притягнуто гр. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 6-12, 86, 160 - 162, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови- відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після її проголошення або в порядку ч.2 ст.186 КАС України.

Суддя Лялюк Є.Д.