Справа № 823/1221/16
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року справа № 823/1221/16

11 год. 06 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Коваленка В.І.,

за участю секретаря - Савости С.В.,

за участю представників:

позивача - Поліщука М.А. за довіреністю,

відповідача - Савенко Ю.Н. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Папір-Мал" до Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Папір-Мал» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 10.06.2016р., № від 10.06.2016р. та № від 10.06.2016р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач помилково дійшов висновку про порушення позивачем вимог щодо формування податкового кредиту та заниження податку на прибуток, оскільки з контрагентами ТОВ «Інвест-Трейд-Груп», ТОВ «Зеріс» та ТОВ «Фортуна Альянс» здійснені реальні господарські операції, на підтвердження яких наявні необхідні, належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи. Висновки акту перевірки не відповідають нормам чинного законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами.

За вказаних обставин позивач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач подав заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що позивачем занижено податок на прибуток на загальну суму 385839 грн., занижено податок на додану вартість на загальну суму 696490 грн. та завищено від'ємне значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2015 року на суму 29529 грн., внаслідок відсутності фактичного здійснення господарських операцій з ТОВ «Інвест-Трейд-Груп», ТОВ «Зеріс» та ТОВ «Фортуна Альянс», а тому податкові-повідомлення рішення прийняті у відповідності до вимог Податкового кодексу України та не підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., за результатами якої складено акт №25/23-00-14-0107/1/38305278 від 25.05.2016р.

Актом перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог:

- п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.138.2, п. 138.4, п.п. 138.8.1 п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, п.7 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.1999 року за №860/4153, п. 3.10 Наказу Міністерства фінансів України від 28 березня 2013 року №433 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності», ч. 2 ст.3, ч.3 ст.8, ст. 4, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-ХІV, п.2.4, п.2.5, п.2.6, п.2.15, п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704, ст.10 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248, п. 9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №246, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за №751/404, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 385 839 грн., в т.ч. за 2013 рік на суму 8540 грн., за 2014 рік на суму 244062 грн., за 2015 рік на суму 133237 грн.;

- п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п.198.1, п.198.3, 198.5, п.198.6 ст.198, п. 199.1, 199.3, п.199.4 ст. 199 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 696490 грн., в т.ч. за травень 2014 року на суму 1172 грн., червень 2014 року на суму 1361 грн., липень 2014 року на суму 1162 грн., серпень 2014 року на суму 278364 грн., вересень 2014 року на суму 21839 грн., жовтень 2014 року на суму 1992 грн., листопад 2014 року на суму 34475 грн., травень 2015 року на суму 39753 грн., липень 2015 року на суму 316372 грн. та завищено податок на додану вартість на загальну суму 8875 грн., в т.ч. за грудень 2014 року на суму 8063 грн., січень 2015 року на суму 812 грн.;

- п.п.192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п.198.1, п.198.3, 198.5, п.198.6 ст.198, п. 199.1, 199.3, п. 199.4 ст. 199 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, в результаті чого завищено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2015 року на суму 29529 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 10.06.2016р., яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 29 529 грн.;

- № від 10.06.2016р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 859 519 грн., в тому числі за основним платежем 687 615 грн. та за штрафними санкціями 171 904 грн.;

- № від 10.06.2016р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 448 990 грн., в тому числі за основним платежем 385 839 грн. та за штрафними санкціями 63 151 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України №16870/5/99-99-11-01-01-25 від 04.08.2016р. скасовано податкові повідомлення-рішення № від 10.06.2016р. та № від 10.06.2016р. в частині зменшення позивачу податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Промисловий одяг» і у відповідній частині штрафні санкції, а також скасовано податкове повідомлення-рішення № від 10.06.2016р. в частині встановленого перевіркою завищення собівартості реалізованої продукції, а в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем наведені податкові повідомлення-рішення оскаржуються в частині дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Інвест-Трейд-Груп», ТОВ «Зеріс», ТОВ «Фортуна Альянс» та не надано заперечень щодо інших виявлених в ході проведення перевірки порушень.

Вирішуючи питання про правомірність прийняття наведених податкових повідомлень-рішень, суд враховує, що згідно пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999р. визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

В свою чергу, відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1. ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

В розумінні підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У відповідності до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В силу положень підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток підприємств мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків та визначення бази оподаткування податком на прибуток підприємств.

Досліджуючи реальність здійснення господарських операцій, суд встановив, що між ТОВ «Торговий дім «Папір-Мал» (покупець) та ТОВ «Інвест-Трейд-Груп» (продавець) підписано договір купівлі-продажу товару №108 від 01.08.2014р. за яким останній зобов'язується передати картон та папір для гофрування (далі - товар) у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар.

За умовами договору оплата вартості товару здійснюється з відстрочкою платежу на строк 45 календарних днів з дати поставки партії товару, що співпадає з датою виписки видаткової накладної.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем на вимогу суду не надано доказів проведення повних розрахунків за товар згідно договору купівлі-продажу товару №108 від 01.08.2014р. При цьому, станом на 31.12.2015р. за даними бухгалтерського обліку кредиторська заборгованість позивача перед ТОВ «Інвест-Трейд-Груп» склала 724 390 грн. 05 коп.

Отже, має місце непропорційно значний проміжок часу для одержання постачальником оплати вартості товару, що суперечить умовам вищенаведеного договору та основній меті здійснення господарської діяльності - отримання прибутку, а тому є свідченням відсутності намірів учасників правочину на реальне настання наслідків його вчинення.

Суд погоджується з доводами контролюючого органу, що позивачем не надано до перевірки документів, які підтверджують розвантаження значних обсягів товару на склад та його оприбуткування, що є додатковим свідченням відсутності фактів здійснення господарських операцій.

Досліджуючи матеріали справи, суд встановив, що за даними податкової звітності ТОВ «Інвест-Трейд-Груп» останнє не декларувало придбання картону та паперу для гофрування з моменту своєї державної реєстрації (31.01.2013р.) по дату оформлення господарських операцій з позивачем ні з платниками ПДВ, ні з особами, які не є платниками ПДВ, отже не придбавало наведені товари та відповідно не мало змоги їх поставити позивачу.

Суд приймає до уваги, що за результатами проведеного працівниками оперативного управління огляду пунктів завантаження придбаних ТОВ "ТД "Папір-Мал" товарів (лист від 23.05.2016 №10364/23-00-21- 0701), встановлено, що за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 4а, яка зазначена як адреса навантаження товару в товарно-транспортних накладних, знаходиться огороджена парканом територія, на якій розташовані господарські приміщення торгової фірми «Глобал Авто», будь-які складські приміщення за вказаною адресою відсутні.

Судом враховано, що згідно податкової інформації ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 20.03.2015р. №382/26-59-22-06 встановлено неможливість фактичного здійснення ТОВ "Інвест-Трейд-Груп" господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі продажу; відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів; ТОВ "Інвест-Трейд-Груп" здійснювало діяльність спрямовану на оформлення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про безтоварність господарських операцій з наведеним контрагентом та повну обізнаність позивача про ці обставини, а також про формальне виготовлення первинних документів бухгалтерського обліку.

Суд відхиляє доводи позивача про подальшу реалізацію придбаного у ТОВ "Інвест-Трейд-Груп" товару, оскільки такий продаж не містить зв'язку з господарськими операціями, які оформлені між позивачем та ТОВ "Інвест-Трейд-Груп".

Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ "Інвест-Трейд-Груп" не передавало у власність позивача товарів, а від імені ТОВ "Інвест-Трейд-Груп" оформлені бухгалтерські документи та зареєстровані податкові накладні, з метою формування податкового кредиту по ПДВ в сумі 265 180 грн. та витрат, що впливають на визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 1 325 900 грн. А тому, ці документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку.

Аналогічні порушення допущені позивачем під час відображення в податковому обліку господарських операцій з контрагентом ТОВ «Зеріс» по договору купівлі-продажу товарів №09/07/15 від 09.07.2015р.

Досліджуючи в судовому засіданні фактичне здійснення господарських операцій з ТОВ «Фортуна - Альянс», судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Фортуна Альянс» укладено договір генпідряду № 3107/15-1 від 31.07.2015р. за умовами якого останнє зобов'язалось виконати ремонтно-будівельні роботи офісного приміщення за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 195.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, між позивачем та ТОВ «Фортуна Альянс» складено акт приймання виконаних будівельних робіт за типовою формою №КБ-2в від 31.07.2015 на загальну суму 897 180 грн., в тому числі ПДВ 149 530 грн., що знайшло своє відображення у податковій накладній №134 від 31.07.2015р.

Суд звертає увагу, що всупереч вимог розділу 4 наведеного договору станом на 31.12.2015р. розрахунки між позивачем ТОВ «Фортуна Альянс» не проведені, тобто останнє не зацікавлене в одержанні прибутку за результатами здійснення господарської операції, що є свідченням відсутності факту виконання будівельних робіт.

Більш того, згідно відомостей, які містяться в акті перевірки №25/23-00-14-0107/1/38305278 від 25.05.2016р., за результатами аналізу податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ТОВ «Фортуна - Альянс» за 3 квартал 2015 року нараховувало та виплачувало заробітну плату 2 особам, а саме: ОСОБА_3 в сумі 2600 грн. на місяць та ОСОБА_4 в сумі 2800 грн. на місяць.

Таким чином, в липні 2015 року фактично могли виконувати ремонтні роботи за адресою м. Черкаси, вул. Благовісна 195, лише 2 працівники ТОВ «Фортуна - Альянс».

Однак, за даними акту приймання виконаних будівельних робіт прямі витрати праці робітників ТОВ «Фортуна - Альянс» складають за липень 2015 року 9214,67 людино-годин, а заробітна плата працівників - 203042 грн. 74 коп.

Зважаючи, що за даними наведеного акту будівельні роботи виконані у липні 2015 року, то для їх виконання підприємством ТОВ «Фортуна - Альянс», відповідно до наданого відповідачем розрахунку, необхідним є використання праці не менше ніж сорока осіб. Тобто, працівники ТОВ «Фортуна - Альянс», які зазначені в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, могли б виконати обсяг робіт за липень 2015 року працюючи 191 добу по 24 години.

При цьому. за даними податкової звітності з ПДВ за липень 2015 року ТОВ «Фортуна - Альянс» не отримувало від платників ПДВ чи неплатників ПДВ субпідрядні роботи із залученням трудових ресурсів.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, наявний людський ресурс та нараховану працівникам заробітну плату, суд приходить до висновку, що ТОВ «Фортуна - Альянс» не виконувало будівельні роботи в липні 2015 року за адресою м. Черкаси, вул. Благовісна 195, а лише оформило формальне здійснення господарських операцій з позивачем.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідності до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу положень частини 2 статті 71 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В контексті наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, на переконання суду, платнику податків слід займати активну позицію - не тільки посилатися на норму частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, а й самому надавати докази та пояснення, які підтверджують неправомірність рішення, прийнятого податковим органом.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи ту обставину, що податковий орган довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень, суд не знаходить підстав для задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Папір-Мал" до Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень, відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Коваленко

Повний текст постанови виготовлено 27.09.2016р.