Справа № 826/4170/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 вересня 2016 року 15:32 №826/4170/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., суддів Мазур А.С., Федорчука А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомМіністерства внутрішніх справ
доДержавної аудиторської служби України
про визнання протиправними вимоги та дій,
В С Т А Н О В И В:

Міністерство внутрішніх справ України (далі по тексту - позивач, МВС України) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції України, правонаступником якої є Державна аудиторська служба України (далі по тексту - відповідач, ДАС України), в якому просить:

визнати протиправною вимогу, викладену у листі від 15.01.2016 №31-17/53 про усунення порушень, виявлених за результатами перевірки державних закупівель МВС України за період з 01.01.2015 по 31.08.2015, які відображені в акті перевірки від 07.12.2015 №31-21/70 та скасувати її;

визнати протиправними дії відповідача стосовно запиту персональних даних посадових осіб МВС України, зазначених у листі від 08.12.2015 за №31-17/1192.

В обґрунтування позовних вимог МВС України зазначає, що результати перевірки державних закупівель, які відображені в акті перевірки від 07.12.2015 №31-21/70 та у вимозі ДФІ України про усунення порушень, виявлених за результатами цієї перевірки, носять формальний характер, оскільки їх виконання у законний спосіб є неможливим.

Крім того, позивач вважає дії ДФІ України, які виразились у здійсненні запиту на отримання персональних даних посадових осіб МВС України, є незаконними, оскільки збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, не допускається.

Відповідач проти позову заперечив та зазначив, що правомірність виставлених ДФІ вимог може оцінюватись лише під час вирішення справи за позовом органів державного фінансового контролю до підконтрольного суб'єкта про зобов'язання виконати ті чи інші вимоги контролюючого органу. В цьому випадку суд зобов'язаний перевірити, чи є вимоги ДФІ обґрунтованими.

В судовому засіданні сторони подали клопотання про розгляд справи без їхньої участі, а тому суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що у період з 28.09.2015 по 30.11.2015 відповідно до вимог абзацу 3 пункту 4 Порядку проведення перевірок державних закупівель Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 №631 посадовою особою ДФІ України було проведено перевірку державних закупівель МВС України за період з 01.01.2015 по 31.08.2015 в частині перевірки дотримання вимог законодавства у сфері державних закупівель під час проведення процедур закупівель номерних знаків транспортних засобів та цифрової системи радіозв'язку стандарту DMR у 2015 році.

За результатами перевірки 07.12.2015 складено акт №31-21/70, який було підписано з зауваженнями та запереченнями.

13.01.2016 на адресу позивача було направлено висновки на заперечення, а 15.01.2016 лист №31-17/53 про усунення виявлених порушень.

Вважаючи вимогу ДФІ України протиправною, МВС України звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступного.

Як вбачається зі змісту акта №31-21/70 ревізії позивача було виявлено такі порушення:

1. Протоколом від 22.01.2015 №2 комітетом з конкурсних торгів МВС України на засіданні комітету прийнято рішення про застосування процедури відкритих товарів для придбання номерних знаків транспортних засобів. Зазначеним протоколом затверджено документацію конкурсних торгів на закупівлю виробів з недорогоцінних металів, інших (номерні знаки транспортних засобів), код за ДКПП 25.99.2 (далі по тексту - Документація КТ),

Перевіркою відповідності Документації КТ вимогам Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014 №1197-VII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України №1197-VII) та Стандартній документації конкурсних торгів для процедури закупівлі - відкриті торги, затвердженої наказом Міністерства економіки України від 26.07.2010 №919, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2010 за №653/17948 (далі по тексту - Стандартна ДКТ) встановлено, що Документація КТ не встановлює інформацію про спосіб документального підтвердження відповідності учасників процедури закупівлі вимогам, встановленим у пунктах 1, 3 та 6 частини 1 та пункті 3 частини 2 статті 17 Закону України №1197-VII.

2. Перевіркою відповідності пропозицій конкурсних торгів вимогам Документації КТ та законодавству встановлено.

Пунктом 13 Додатку 1 «Перелік документів, які вимагаються для підтвердження відповідності пропозиції конкурсних торгів учасника кваліфікаційним критеріям та іншим умовам» Документації КТ встановлено, що учасники на підтвердження наявності досвіду виконання аналогічних договорів повинні надати довідку складену учасником про наявність досвіду виконання аналогічних договорів разом з копіями таких договорів (не менше двох) і документальним підтвердженням їх виконання у період з 01.01.2013 по день подання пропозиції за цими торгами (копії актів, видаткових накладних тощо або ж листи (відгуки, довідки) від замовників таких договорів щодо належного виконання з боку учасника зобов'язань за цими договорами.

Під аналогічними договорами розуміють договори, за якими зобов'язання учасника, як сторони договору, полягало в постачанні (продажу, реалізації) товарів, а зобов'язання іншої сторони договору (замовника) полягало в оплаті таких товарів відповідно до вимог цивільного та господарського законодавства.

Тим часом, учасники ТОВ «Корал Технологія», ТОВ «Біал» та ТОВ «Світлофор» не підтвердили відповідність такому кваліфікаційному критерію, визначеному статтею 16 Закону України №1197-VII «наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічних договорів», та надали пропозиції конкурсних товарів, які не відповідають вимогам Документації КТ, а саме:

ТОВ «Корал Технологія» не надав у складі пропозиції конкурсних торгів копію договору від 26.03.2012 №31, реквізити якого зазначено в інформаційній довідці від 18.02.2015 №175 та не надав документи, які підтверджують його виконання;

ТОВ «Біал» не надав у складі пропозиції конкурсних торгів документів, які підтверджують належне, повне виконання з ТОВ «Біал» зобов'язань за договорами, зазначеними у довідці від 12.02.2015 №10;

ТОВ «Світлофор» не надав у складі пропозиції конкурсних торгів довідки про наявність досвіду виконання аналогічних договорів та документальне підтвердження виконання договорів, наданих у своїй пропозиції.

Відповідно до пункту 8 Додатку 1 Документації КТ на підтвердження фінансової спроможності учасники повинні надати, зокрема: засвідчені учасником копії балансу та звіту про фінансові результати за формами 1 та 2, встановленими Мінфіном, а для суб'єктів малого підприємництва - фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва, за останній звітний (чи проміжний) період.

Тим часом, учасником ТОВ «Світлофор» у своїй пропозиції надано фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва (форма 1 та 2) за 2013 рік.

Таким чином, названий учасник не підтвердив відповідність кваліфікаційному критерію, визначеному у статті 16 Закону України №1197-VII «наявність фінансової спроможності» та надав пропозицію конкурсних торгів, яка не відповідає вимогам Документації КТ.

Крім того, учасником ТОВ «Світлофор» у своїй пропозиції надано довідку «відомості про учасника», в якій не зазначено інформацію про форму оподаткування учасника, що не відповідає підпункту «г» пункту 7 Додатку 1 Документації КТ, відповідно до якого «довідка, складена у довільній формі, яка містить відомості про учасника, зокрема: г) інформація про форму оподаткування учасника - спрощена (платник єдиного податку) чи звичайна (платник інших податків і зборів), згідно з Податковим кодексом України, а також відомості щодо реєстрації учасника платником податку на додану вартість чи підстав щодо не реєстрації учасника платником податку на додану вартість».

Відповідно до протоколу оцінки пропозицій конкурсних торгів замовника від 16.03.2015 №13/1/1-1 до оцінки допущено пропозиції конкурсних торгів ТОВ «Світлофор», ТОВ «Корал Технологія», ТОВ «Біал» та ТОВ «Лемодо».

Таким чином, замовник на порушення абзацу 2 пункту 1 статті 29, пункту 3 статті 29 Закону України №1197-VII не відхилив та допустив до оцінки пропозиції конкурсних торгів ТОВ «Світлофор», ТОВ «Корал Технологія» та ТОВ «Біал». При цьому, згідно з абзацом 8 частини 1 статті 30 Закону України №1197-VII замовник зобов'язаний відмінити торги в разі, якщо до оцінки допущено пропозиції менше ніж двох учасників.

3. Протоколом засідання комітету з конкурсних торгів замовника від 07.05.2015 №29 оформлено рішення про застосування переговорної процедури закупівлі виробів пластмасових інших (номерні знаки транспортних засобів).

Відповідно до пункту 4 обґрунтування застосування переговорної процедури закупівлі замовника умовою застосування процедури є пункт 3 частини 2 статті 39 Закону України №1197-VII, а саме: нагальна потребу у здійсненні закупівлі у зв'язку з виникненням особливих економічних чи соціальних обставин, які унеможливлюють дотримання замовниками строків для проведення процедур конкурсних торгів, а саме пов'язаних з негайною ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, з особливим періодом, якщо замовником виступає Міністерство оборони України, Міністерство внутрішніх справ України, Служба безпеки України, Національна гвардія України, Державна прикордонна служба України, Служба зовнішньої розвідки України, Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, а також наданням у встановленому порядку Україною гуманітарної допомоги іншим державам.

У пункті 5 обґрунтування зазначено, що основними причинами та обставинами, якими керувався замовник під час застосування переговорної процедури закупівлі є те, що на підставі уведеного в дію в установленому порядку Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію» на території держави оголошена та проводиться часткова мобілізація, а також функціонує режим особливого періоду.

Таким чином, на теперішній час підрозділи (органи) внутрішніх справ виконують покладені на них завдання в умовах особливого періоду.

Відповідно до підпункту 80 пункту 4 Положення №401 МВС України централізовано оснащує матеріально-технічними ресурсами, зокрема, й номерними знаками транспортних засобів територіальні підрозділи Державтоінспекції МВС, у тому числі в Донецькій і Луганській областях та інших адміністративно-територіальних одиницях для подальшого забезпечення номерними знаками власників транспортних засобів.

Придбання всього обсягу номерних знаків, необхідного для забезпечення діяльності підрозділів ДАІ у поточному році (483000 комплектів і 47300 одиниць) здійснювалось МВС за відкритими торгами, які відповідно до частини 1 статті 30 Закону України №1197-VII відмінені 23.04.2015 через те, що до оцінки було допущено менше двох пропозицій учасників.

У зв'язку з цим, виникла необхідність здійснити закупівлю за переговорною процедурою такого обсягу номерних знаків (54220 одиниць та комплектів), який покриває потребу підрозділів ДАІ МВС на період проведення МВС України відкритих торгів.

З метою відкритості, прозорості та забезпечення конкуренції запит - запрошення до участі в переговорній процедурі було надіслано чотирьом вітчизняним виробникам номерних знаків (КНВО «Форт» МВС, ТОВ «Світлофор», ДП «Завод «Динамо Силейр», ТОВ «Спецзнак»), а також запрошення розміщено на веб-сайті МВС (розділ «Державні закупівлі») для можливої участі в переговорній процедурі усіх зацікавлених осіб.

Застосування процедури відкритих торгів, згідно з Законом України №1197-VII, потребуватиме від 45 до 60 днів (без врахування можливості настання незалежних від замовника обставин для відміни торгів, або випадків оскарження та як наслідок затягування строків), що позбавить МВС України можливості своєчасного належного забезпечення потреби підрозділів ДАІ МВС України номерними знаками транспортних засобів (виготовлених з пластмаси) у травні - липні цього року.

Обґрунтування застосування процедури закупівлі оприлюднено на веб-порталі Уповноваженого органу у сфері державних закупівель за №130878/1.

Згідно з пунктом 6 обґрунтування, документи, що підтверджують наявність умови застосування цієї процедури є: закони України «Про здійснення державних закупівель», «Про оборону», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», укази Президента України від 14.01.2015 №14/2015 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України» від 20.12.2014, «Про деякі оборонно-мобілізаційні питання» та від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію».

Проте документи, які зазначені замовником у пункті 6 обґрунтування, де відповідно до частини 1 статті 39 Закону України №1197-VII мають зазначатися експертні, нормативні, технічні та інші документи, що підтверджують саме наявність умов застосування переговорної процедури закупівлі, не містять підтвердження нагальної потреби у здійсненні закупівлі у зв'язку з виникненням особливих економічних чи соціальних обставин, які унеможливлюють дотримання замовниками строків для проведення процедур конкурсних торгів, а саме пов'язаних з негайною ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій, а також у зв'язку з особливим періодом, якщо замовником виступає Міністерство оборони України та його розвідувальний орган, Міністерство внутрішніх справ України, Служба безпеки України, Національна гвардія України, Національна поліція України, Державна прикордонна служба України, Служба зовнішньої розвідки України, Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій та інші військові формування та/або частини, а також наданням у встановленому порядку Україною гуманітарної допомоги іншим державам.

Крім того, частиною 2 статті 39 Закону України №1197-VII передбачено, що переговорна процедура закупівлі застосовується замовником саме як виняток.

При цьому, винятковість переговорної процедури закупівлі на відміну від інших процедур закупівлі потребує максимального обґрунтування та об'єктивного документального підтвердження необхідності застосування цієї процедури як єдино можливої в конкретному випадку за умов, визначених частиною 2 статті 39 Закону України №1197-VII.

Таким чином, при застосуванні переговорної процедури закупівлі замовником не дотримано вимог абзацу 4 частини 4 статті 11, частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 39 Закону України №1197-VII.

Описані вище порушення ДАС України зазначила у листі від 15.01.2016 року №31-17/53 «Про усунення виявлених порушень», в якому виставила, що вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень разом із завіреними копіями підтверджуючих первинних, розпорядчих та інших документів надати Держфінінспекції до 15.02.2016 року.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України № 2939-ХІІ) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Частиною 3 названої статті 2 передбачено, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

01.08.2013 Кабінетом Міністрів України видано постанову №631 «Про затвердження Порядку проведення перевірок державних закупівель Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами і внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України».

Саме відповідно до вимог абзацу 3 пункту 4 Порядку проведення перевірок державних закупівель Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами на підставі направлення від 25.09.2015 №1342, посадовою особою відповідача була проведена перевірка державних закупівель МВС України за період з 01.01.2015 по 31.08.2015.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України №2939-ХІІ органу державного фінансового контролю, з-поміж іншого, надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (пункт 7 частини 1 статті 10 Закону України №2939-ХІІ).

Згідно з пунктом 27 Порядку проведення перевірок державних закупівель Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами складення акта перевірки державних закупівель, його підписання та реалізація результатів перевірки здійснюються за процедурами, передбаченими пунктами 35, 38 - 47, абзацами першим і другим пункту 48, пунктами 49 - 52 Порядку проведення інспектування, з урахуванням норм, установлених цим Порядком.

Відповідно до пункту 50 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 20.04.2006 №550 (далі по тексту - Порядок), за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Згідно з пунктами 45, 46 45 Порядку у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 №499/2011 (далі по тексту - Положення) Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з наведеними вище положеннями пункту 7 статті 10 Закону України №2939-ХІІ.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Відтак орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Такий висновок відповідає правовій позиції колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15.04.2015 по справі № 21-40а14.

Зважаючи на те, що оскаржена вимога від 15.01.2016 не вказує на стягнення збитків, підконтрольна установа має право на її перевірку в судовому порядку.

Приймаючи рішення по суті, суд виходить з наступного.

Стосовно 1 порушення, зазначеного у вимозі, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України № 1197-VII документація конкурсних торгів повинна містити:

1) інструкцію з підготовки пропозицій конкурсних торгів;

2) кваліфікаційні критерії до учасників відповідно до статті 16, вимоги, встановлені статтею 17 цього Закону, та інформацію про спосіб документального підтвердження відповідності учасників встановленим критеріям та вимогам згідно із законодавством;

3) інформацію про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі, у тому числі відповідну технічну специфікацію (у разі потреби - плани, креслення, малюнки чи опис предмета закупівлі). При цьому технічна специфікація повинна містити: детальний опис товарів, робіт, послуг, що закуповуються, у тому числі їх технічні та якісні характеристики; вимоги щодо технічних і функціональних характеристик предмета закупівлі у разі, якщо опис скласти неможливо або якщо доцільніше зазначити такі показники; посилання на стандартні характеристики, вимоги, умовні позначення та термінологію, пов'язану з товарами, роботами чи послугами, що закуповуються, передбачені існуючими міжнародними або національними стандартами, нормами та правилами. Технічна специфікація не повинна містити посилання на конкретні торговельну марку чи фірму, патент, конструкцію або тип предмета закупівлі, джерело його походження або виробника. У разі якщо таке посилання є необхідним, воно повинно бути обґрунтованим, а специфікація повинна містити вираз «або еквівалент». Технічні, якісні характеристики предмета закупівлі повинні передбачати необхідність застосування заходів із захисту довкілля;

4) кількість товару та місце його поставки;

5) місце, де повинні бути виконані роботи чи надані послуги, їх обсяги;

6) строки поставки товарів, виконання робіт, надання послуг;

7) проект договору або основні умови, які обов'язково будуть включені до договору про закупівлю;

8) опис окремої частини або частин предмета закупівлі (лота), щодо яких можуть бути подані пропозиції конкурсних торгів, у разі, якщо учасникам дозволяється подати пропозиції конкурсних торгів стосовно частини предмета закупівлі (лота);

9) перелік критеріїв та методику оцінки пропозицій конкурсних торгів із зазначенням питомої ваги критеріїв;

10) строк, протягом якого пропозиції конкурсних торгів вважаються дійсними, але не менше ніж 90 днів з дати розкриття пропозицій конкурсних торгів;

11) інформацію про валюту, в якій повинна бути розрахована і зазначена ціна пропозиції конкурсних торгів;

12) інформацію про мову (мови), якою (якими) повинні бути складені пропозиції конкурсних торгів;

13) зазначення способу, місця та кінцевого строку подання пропозицій конкурсних торгів;

14) порядок надання роз'яснень щодо документації конкурсних торгів;

15) розмір, вид та умови надання забезпечення пропозицій конкурсних торгів (якщо замовник вимагає його надати);

16) розмір, вид, умови надання, умови повернення та неповернення забезпечення виконання договору про закупівлю (якщо замовник вимагає його надати);

17) місце, дату і час розкриття пропозицій конкурсних торгів;

18) прізвище, ім'я та по батькові, посаду та адресу однієї чи кількох посадових осіб замовника, уповноважених здійснювати зв'язок з учасниками;

19) у разі закупівлі робіт або послуг - вимогу про зазначення учасником у пропозиції конкурсних торгів інформації (повне найменування та місцезнаходження) про кожного суб'єкта господарювання, якого учасник планує залучати до виконання робіт як субпідрядника в обсязі не менше ніж 20 відсотків від вартості договору про закупівлю.

Документація конкурсних торгів може містити також іншу інформацію відповідно до законодавства, яку замовник вважає за необхідне до неї включити.

Згідно із абзацом 1 Стандартної документації, затвердженої наказом Міністерства економіки України від 26.07.2010 №919 «Про затвердження стандартної документації конкурсних торгів», чинного у період виникнення спірних відносин (далі по тексту - Наказ №919) Стандартна документація оформлюється у паперовому, друкованому вигляді (на аркушах А4, 12 шрифтом) у формі таблиці, яка складається з 2 колонок. У колонці 1 зазначається перелік складових документації конкурсних торгів, а у колонці 2 - вимоги щодо їх заповнення відповідно до Закону України №1197-VII. Зміст кожного розділу цієї Стандартної документації визначається замовником відповідно до Закону.

Таблиця «Порядок заповнення документації конкурсних торгів» містить інструкції для замовника щодо заповнення Стандартної документації, зміст якої визначається з огляду на предмет закупівлі. Обов'язковою умовою є те, що Стандартна документація повинна повністю відповідати змісту статті 22 Закону України №1197-VII

У справі встановлено, що на виконання вищенаведених вимог Закону України №1197-VII у Розділі ІІІ, пункт 2 документації конкурсних торгів виробів з недорогоцінних металів, інших (номерні знаки транспортних засобів) код за ДКПП 25.99.2, зокрема, зазначено, що пропозиція конкурсних торгів, яка подається учасником формується з: документальної частини пропозиції, яка складається з: документів, що підтверджують повноваження посадової особи або представника учасника; пропозиції конкурсних торгів, що складено за формою, наведеною у додатку 2 цієї документації; документів, які вимагаються для підтвердження відповідності пропозиції конкурсних торгів учасника кваліфікаційним критеріям та іншим умовам, перелік яких наведено у додатку 1 цієї документації; документа, що підтверджує надання учасником забезпечення пропозиції конкурсних торгів відповідно до пункту 3 цього розділу документації; завізований (погоджений) проект договору про закупівлю, згідно з додатком 3 цієї документації конкурсних торгів.

Отже, у документації конкурсних торгів (у додатках, що визначали її зміст) із закупівлі виробів з недорогоцінних металів, інших (номерні знаки транспортних засобів) код за ДКПП 25.99.2, яку затверджено 22.01.2015 року (протокол №2) позивач передбачив необхідність надання учасниками відкритих торгів документів на підтвердження кваліфікаційних критеріїв, а також іншої інформації, визначеної статтею 22 Закону України №1197-VII. Тому за встановлених обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача в цій частині.

Стосовно 2 порушення, зазначеного у вимозі, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України №1197-VII замовник відхиляє пропозицію конкурсних торгів у разі, якщо:

1) учасник:

не відповідає кваліфікаційним критеріям, встановленим статтею 16 цього Закону;

не погоджується з виправленням виявленої замовником арифметичної помилки;

не надав забезпечення пропозиції конкурсних торгів, якщо таке забезпечення вимагалося замовником;

2) наявні підстави, зазначені у статті 17 та частині сьомій статті 28 цього Закону;

3) пропозиція конкурсних торгів не відповідає умовам документації конкурсних торгів.

У частині 2 статті 16 названого Закону закріплено, що замовник може встановлювати такі кваліфікаційні критерії:

наявність обладнання та матеріально-технічної бази;

наявність працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід;

наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічних договорів;

наявність фінансової спроможності (баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, довідка з обслуговуючого банку про відсутність (наявність) заборгованості за кредитами).

Як встановлено судом та підтверджено дослідженими письмовими доказами, позивачем на виконання вимог №1197-VII у додатку 1 (назва якого «Перелік документів, які вимагаються для підтвердження відповідності пропозиції конкурсних торгів учасника кваліфікаційним критеріям та іншим умовам») документації конкурсних торгів було встановлено вимогу щодо надання учасником довідки про наявність досвіду виконання аналогічних договорів разом з копіями таких договорів (не менше двох) і документальним підтвердженням їх виконання у період з 01.01.2013 по день подання пропозиції за цими торгами (копії актів, видаткових накладних тощо або ж листи (відгуки, довідки) від замовників таких договорів щодо належного виконання з боку учасника зобов'язань за цими договорами.

Під аналогічними договорами розуміються договори, за якими зобов'язання учасника, як сторони договору, полягало в постачанні (продажу, реалізації) товарів, а зобов'язання іншої сторони договору (замовника) полягало в оплаті таких товарів відповідно до вимог цивільного та господарського законодавства.

У складі пропозиції учасника ТОВ «Корал Технологія» надано інформаційну довідку від 18.02.2015 №175 про виконання аналогічних договорів, у якій зазначено реквізити договорів на постачання очищувача питної води, а саме: договір від 26.03.2012 №31, укладений із ТОВ «Якісні Натуральні Продукти» та договір від 01.12.2014 №ДГП-07, укладений із ТОВ «ЯНП» та вказано, що копії договорів додаються.

Проте, копія договору від 26.03.2012 №31, реквізити якого зазначено в інформаційній довідці, та документи, які підтверджують його виконання, в пропозиції учасника ТОВ «Корал Технологія» відсутня.

При цьому, названим учасником у пропозиції надано копію договору від 16.09.2013 №1609-132/Т, укладеного із ТОВ «Укрбудівниця» на поставку товару (торф фрезерний купований), ламардор 400 FS, целюлозу та копії видаткових накладних на їх поставку.

Отже, фактично учасником надано два аналогічні договори і документальне підтвердження їх виконання у період з 01.01.2013 по день подання пропозиції.

У складі пропозиції учасника ТОВ «Біал» надано довідку від 12.02.2015 №10 про досвід виконання аналогічних договорів, у якій зазначено наступні договори: від 27.09.2013 №ПР/БМЕС-13149/НЮ (фурнітура для виготовлення метало пластикових конструкцій), від 18.09.2014 №ПР/НХ-14854/НЮ (вироби абразивні), від 17.11.2014 №ПР/БМЕУ-3-00189 (профіль арматурний), від 20.11.2014 №ПР/НХ-141113/НЮ (дріт зварювальний та електроди зварювальні); від 20.11.2014 №ПР/НХ-1114/НЮ (дріт зварювальний).

При цьому для підтвердження належного виконання:

- договору від 27.09.2013 №ПР/БМЕС-131349/НЮ, загальна вартість якого складає 1723298,00 грн., учасником надано лише одну копію видаткової накладної від 27.12.2013 №РН-0031 на суму 121404,60 грн.;

- договору від 18.09.2014 №ПР/НХ-14854/НЮ, загальна вартість якого складає 600886,80 грн., учасником надано лише одну копію видаткової накладної на суму 46620,00 грн.;

- договору від 17.11.2014 №ПР/БМЕУ-3-00189, загальна вартість якого складає 135460,80 грн., учасником надано лише одну копію видаткової накладної на суму 20736,00 грн.;

- договорів від 20.11.2014 №ПР/НХ-141113/НЮ та від 20.11.2014 №ПР/НХ-1114/НЮ, учасником взагалі не надано видаткових накладних.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України виконання господарських зобов'язань може бути проведено в повному обсязі.

У зв'язку з наданням ТОВ «Біал» документів на підтвердження виконання договорів, зазначених у довідці від 12.02.2015 №10 і таких договорів більше ніж 2, суд погоджується з твердженням позивача про наявність у нього підстав для допуску документації зазначеного учасника до оцінки.

У складі пропозиції ТОВ «Світлофор» була відсутня довідка про досвід виконання аналогічних договорів.

Тим часом до пропозиції було додано копії договорів з МВС України щодо поставки номерних знаків від 26.08.2014 №215-ю на загальну суму 53234056,50 грн. та від 22.09.2014 №255-ю на загальну суму 7766060,00 грн.

При цьому для підтвердження належного виконання зазначених договорів учасником надано видаткові накладні лише на суму 3099154,00 грн. по договору від 26.08.2014 №215-ю.

З урахуванням викладеного вище, суд погоджується з тим, що наявність видаткових накладних лише на частину суми договору не свідчить про його неналежне виконання.

Крім того, замовником зазначених договорів виступам позивач, що дало можливість перевірити належне їх виконання.

Згідно аналізу чинного законодавства про здійснення державних закупівель, Замовник самостійно з дотриманням вимог чинного законодавства приймає рішення щодо відповідності оформлення документів для прийняття рішення щодо відхилення пропозицій Учасника.

Комітет конкурсних торгів при прийнятті рішень про невідхилення пропозицій вищенаведених учасників, керувався, зокрема вимогами конкурсної документації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не було допущено порушення норм чинного законодавства України з питань державних закупівель при складанні документації конкурсних торгів та допущенні пропозицій конкурсних торгів названих учасників до оцінки.

Щодо 3 порушення суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України №1197-VII переговорна процедура закупівлі - це процедура, яка використовується замовником як виняток і відповідно до якої замовник укладає договір про закупівлю з учасником після проведення переговорів з одним або кількома учасниками.

Замовник під час проведення переговорів вимагає від учасника подання ним підтвердженої документально інформації про відповідність учасника кваліфікаційним вимогам відповідно до статті 16 цього Закону.

Обґрунтування застосування переговорної процедури закупівлі повинно містити:

умови застосування процедури закупівлі;

посилання на експертні, нормативні, технічні та інші документи, що підтверджують наявність умов застосування процедури закупівлі.

Пунктом 3 частини 2 названої статті закріплено, що переговорна процедура закупівлі застосовується замовником як виняток у разі нагальної потреби у здійсненні закупівлі у зв'язку з виникненням особливих економічних чи соціальних обставин, які унеможливлюють дотримання замовниками строків для проведення процедур конкурсних торгів, а саме пов'язаних з негайною ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, з особливим періодом, якщо замовником виступає Міністерство оборони України, Міністерство внутрішніх справ України, Служба безпеки України, Національна гвардія України, Державна прикордонна служба України, Служба зовнішньої розвідки України, Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, а також наданням у встановленому порядку Україною гуманітарної допомоги іншим державам. Застосування переговорної процедури закупівлі у таких випадках здійснюється за рішенням замовника щодо кожної процедури.

На обґрунтування застосування переговорної процедури закупівель та наявності нагальної потреби у здійсненні закупівлі у зв'язку з виникненням особливих економічних чи соціальних обставин, які унеможливлюють дотримання замовниками строків для проведення процедур конкурсних торгів, позивач в обґрунтуванні зазначив нормативно-правові акти та обставини, які зумовили застосування саме переговорної процедури.

Відповідач в порушення вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надав суду доказів на підтвердження недостатності наведеного позивачем обґрунтування та обов'язковій необхідності експертних документів для підтвердження обґрунтованості застосування переговорної процедури закупівель.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування вимоги Державної аудиторської служби України, викладену у листі від 15.01.2016 №31-17/53 про усунення порушень.

Відповідні висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 17.08.2016 по справі №808/8260/15.

Розглядаючи вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача стосовно запиту персональних даних посадових осіб МВС України, зазначених у листі від 08.12.2015 за №31-17/1192, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини 3 статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <...>.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України, статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

<...> поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Аналіз норм чинного законодавства діє підстави для висновку, що дії по направленню позивачу листа з вимогою надати персональні дані посадових осіб МВС України, не породжують для останнього будь-яких обов'язків.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення позову в частині визнання протиправними дій стосовно запиту персональних даних посадових осіб МВС України, зазначених у листі від 08.12.2015 за №31-17/1192 відсутні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Міністерства внутрішніх справ до Державної аудиторської служби України про визнання протиправними вимоги та дій задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної аудиторської служби України, викладену у листі від 15.01.2016 №31-17/53 про усунення порушень.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Державної аудиторської служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Міністерства внутрішніх справ України () судові витрати в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя К.М. Кобилянський

Судді А.С. Мазур

А.Б. Федорчук