Справа № 805/3070/15-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року м. Київ К/800/52164/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - ГТУЮ) про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання здійснити нарахування і виплату доплати за суміщення посад, стягнення компенсації за втрату частини доходів і моральних страждань, за касаційною скаргою позивача на судові рішення Донецького окружного адміністративного суду від 6 жовтня 2015 року, Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати неправомірною бездіяльність ГТУЮ щодо невиплати йому доплати за суміщення посад заступника начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області та виконуючого обов'язки начальника цього відділу;

зобов'язати відповідача здійснити нарахування і виплату зазначеної допомоги з 28 квітня 2014 року в сумі 19 654 грн.;

стягнути з ГТУЮ 19 654 грн. компенсацію за моральні страждання та 12 470,92 грн. втрати частини доходів.

Посилався на те, що має всі правові підстави до отримання доплати за суміщення посад та на компенсацію моральних страждань і втрати частини доходів.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 6 жовтня 2015 року, залишеною без змін Донецьким апеляційним адміністративним судом від 25 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що рішенням Кабінету Міністрів України на 2014 рік тимчасово було припинено доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників.

У касаційній скарзі позивач, з посиланням на норми трудового законодавства, зокрема статті 105, 237-1 Кодексу законів про працю України, закони України «Про оплату праці», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», вважає, що він має право на доплату за суміщення посад, тому попередні судові рішення підлягають скасуванню і ухваленню нового про задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 12 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2014 р. N 65 «Про заходи щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 р. N 128) тимчасово припинено встановлення доплат за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників (крім лікарів, фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою і професіоналів з вищою немедичною освітою та наукових працівників, що допущенні до медичної діяльності, вихователів, помічників вихователів, учителів, майстрів виробничого навчання, викладачів професійно-технічних та вищих навчальних закладів).

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає фактичним обставинам справи, ОСОБА_4 з 28 квітня 2014 року обіймав посаду заступника начальника відділу ДВС Першотравневого районного управління юстиції. У зв'язку з вакантною посадою начальника цього відділу, наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 7 травня 2014 року № 645/6 на нього покладено обов'язки начальника, які він виконував, проте нарахування заробітної плати йому здійснювалося лише за однією посадою, на яку він був призначений - заступник начальника відділу.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суди першої і апеляційної інстанції прийшли до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів не спростовують і не дають підстав вважати судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального права та недотриманням процесуальних норм.

За правилами, наведеними у частині другій статті 8 Закону України «Про оплату праці» (із змінами, внесенимизгідно із Законом України від 07.07.2010 р. N 2453-VI), умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Саме на виконання цього Закону Кабінетом Міністрів прийнято постанову № 65 від 1 березня 2014 року, якою тимчасово з метою стабілізації економічної ситуації в державі та економного і раціонального використання державних коштів припинено встановлення доплат, в тому числі, за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників.

Під бездіяльністю суб'єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визначення бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов'язкових дій. Важливим є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов'язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані.

Як вірно встановлено судами, відповідач не допустив протиправною бездіяльності, тому що вчиняв ( нараховував зарплату) відповідно до рішення Кабінету Міністрів України.

Відсутність протиправності у діяннях відповідача свідчити і про безпідставність позову в частині стягнення компенсації за моральні страждання та витрат частини доходів.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а судові рішення Донецького окружного адміністративного суду від 6 жовтня 2015 року, Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман