Справа № 127/13343/16-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/13343/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Луценко Л.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

28 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сапальової Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Любарець І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2016 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Вінницького міського суду від 08 вересня 2016 року провадження в адміністративній справі зупинено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що з 07.10.2003 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про прокуратуру".

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів" працівникам прокуратури підвищено заробітну плату.

В зв'язку з чим, отримавши відповідну довідку № 18/174 від 02.06.2016 року у прокуратурі Вінницької області, позивач 03.06.2016 звернувся до управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці з заявою про здійснення перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України "Про прокуратуру", у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013, та встановити її у розмірі 90 % середньомісячного заробітку у сумі 12 731,022 грн.

Листом від 07.06.2016 року відповідач відмовив ОСОБА_2 в здійсненні перерахунку пенсії, мотивуючи своє рішення тим, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

До початку розгляду справи по суті від представника відповідача за довіреністю Любарець І.В. надійшло письмове клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо відповідності положень статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ статті 22 Конституції України, оскільки результати розгляду даного подання мають істотне та суттєве значення для вирішення справи по суті.

Задовольняючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що наявне звернення до Верховного Суду України стосовно аналогічного питання по справі № 127/10701/16-а.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 156 КАС України визначено підстави та строки для обов'язкового зупинення провадження у справі та для випадків, коли суд має право зупинити провадження у справі, строки зупинення провадження та порядок поновлення зупиненого провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 156 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі наявності причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст. 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

З аналізу вищезазначених норми вбачається, що суд при невизначеності в питанні відповідності Конституції України застосованого закону або закону, який підлягає застосуванню в конкретній справі, зупиняє розгляд справи і звертається до Верховного Суду України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправомірно зупинено провадження у справі, посилаючись на наявне звернення до Верховного Суду Украли стосовно аналогічного питання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення процесуального питання, а відтак, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2016 року необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Справу направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 вересня 2016 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Сапальова Т.В.