Справа № 803/1310/16
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Справа № 803/1310/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання - Ткачук І.І.,

за участю представника позивача Трофимчука Ю.І.,

представника відповідача Грицені Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (далі - ТУ ДСА України у Волинській області) звернулося з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області) про скасування постанов від 17 серпня 2016 року №51991685 про відкриття виконавчого провадження та від 21 березня 2014 року №42195529 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 2 040 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на наявність обґрунтованих причин невиконання ним постанови Волинського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2013 року у справі №803/1713/13-а про зобов'язання нарахувати і виплатити ОСОБА_3 суддівської винагороди з 20 березня 2013 року по 21 липня 2013 року з виплатою допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, у зв'язку з відсутністю в територіального управління оригіналів листків непрацездатності ОСОБА_3, відкоригованих табелів обліку робочого часу Ківерцівського районного суду за квітень-травень 2013 року та необхідністю роз'яснення судового рішення , в зв'язку з чим 15 травня 2014 року було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. 22 серпня 2016 року до територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області надійшла постанова державного виконавця від 17 серпня 2016 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення судового збору у сумі 2040 грн., в цей же день позивачу стало відомо про існування постанови №42195529 від 21 березня 2014 року про стягнення судового збору в сумі 2040 грн. 16 серпня 2016 року за заявою стягувача державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу. Враховуючи наявність обґрунтованих причин невиконання судового рішення та те, що державним виконавцем дії, спрямовані на примусове виконання зазначеного судового рішення, зокрема звернення стягнення на кошти та інше майно боржника та інші заходи не вчинялись, рішення про стягнення судового збору є протиправним і підлягає скасуванню, а відповідно є протиправною і підлягає скасуванню постанова про відкриття виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених з позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в наданих суду письмових запереченнях та в судовому засіданні позов заперечила, вважає, що при виконанні виконавчого провадження відповідач діяв в межах повноважень, що передбачені чинним законодавством. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 лютого 2014 року до територіального управління надійшла постанова державного виконавця від 25 лютого 2014 року про відкриття виконавчого провадження, винесена на підставі виконавчого листа №99 2014, виданого 18 лютого 2014 року Волинським окружним адміністративним судом, про зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області нарахувати і виплатити ОСОБА_3 суддівську винагороду за період з 20 березня 2013 року по 21 липня 2013 року включно з урахуванням періодів тимчасової непрацездатності, а також матеріальну допомогу на оздоровлення до відпустки в розмірі посадового окладу за цей період. Даною постановою було встановлено термін для добровільного виконання судового рішення до 05 березня 2014 року.

04 березня 2014 року теруправлінням було підготовлено та направлено державному виконавцю листа від 04.03.2014 року про неможливість виконання судового рішення у зв'язку з відсутністю в територіального управління оригіналів листків непрацездатності ОСОБА_3, відкоригованих табелів обліку робочого часу Ківерцівського районного суду за квітень-травень 2013 року, про те відповіді на зазначений лист позивач не отримав.

13 травня 2014 року територіальне управління знову інформувало державну виконавчу службу щодо неможливості виконання судового рішення через відсутність окремих документів та незрозумілість судового рішення, необхідністю його роз'яснення.

07 серпня 2014 року до територіального управління надійшов лист відділу примусового виконання рішень від 31 липня 2014 року в якому повідомлялося, що державний виконавець 15 травня 2014 року звернувся з заявою до Волинського окружного адміністративного суду про роз'яснення судового рішення і в цей же день виніс постанову про зупинення виконавчого провадження.

16 серпня 2016 року за заявою стягувача державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

22 серпня 2016 року до територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області надійшла постанова державного виконавця від 17 серпня 2016 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення судового збору у сумі 2040 грн., в цей же день позивачу стало відомо про існування постанови №42195529 від 21 березня 2014 року про стягнення судового збору в сумі 2040 грн.

Постанова державного виконавця від 17 серпня 2016 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення судового збору у сумі 2040 грн. та постанова №42195529 від 21 березня 2014 року про стягнення судового збору в сумі 2040 грн., прийняті відповідачем як суб'єктом владних повноважень, перевірялися на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятих постанов з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною першою ст. 11 Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 17 цього Закону, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 606-XIV, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 1 ст. 75 Закону № 606-XIV визначено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову від 25.02.2014 року про відкриття виконавчого провадження ТУ ДСА України в Волинській області отримало 26.02.2014 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на супровідному листі до вказаної постанови. При цьому, строк для самостійного виконання рішення суду був наданий боржнику до 05.03.2016 року. (а. с. 11-12).

У відповідності до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

04 березня 2014 року теруправлінням було підготовлено та направлено державному виконавцю листа від 04.03.2014 року про неможливість виконання судового рішення у зв'язку з відсутністю в територіального управління оригіналів листків непрацездатності ОСОБА_3, відкоригованих табелів обліку робочого часу Ківерцівського районного суду за квітень-травень 2013 року .

Однак, державним виконавцем клопотання не розглянуто та відповіді не надано.

Отже у позивача були об'єктивні причини з яких він не мав можливості виконати рішення добровільно у строк визначений відповідачем.

Крім цього сам відповідач зазначає про наявність обставин, що перешкоджали виконання судового рішення, оскільки рішення було незрозумілим, а тому відповідач 15 травня 2014 року звернувся з заявою до Волинського окружного адміністративного суду про роз'яснення судового рішення і в цей же день виніс постанову про зупинення виконавчого провадження.

Суд враховує також те, що Верховний Суд України в постанові від 28 січня 2015 року (справа № 3-217гс14) висловив правову позицію, відповідно до якої сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні, інші заходи, передбачені рішенням (ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження").

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем дії, спрямовані на примусове виконання зазначеного судового рішення, зокрема звернення стягнення на кошти та інше майно боржника та інші заходи не вчинялись. За таких обставин суд вважає, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору з врахуванням статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України є протиправною і підлягає скасуванню, а відповідно є протиправною і підлягає скасуванню постанова про відкриття виконавчого провадження.

При цьому суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом, оскільки на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору стаття 27 Закону України "Про виконавче провадження" такого не передбачала.

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 378 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення від 01.09.2016 року №153.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про виконавче провадження", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними і скасувати: постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області виконавчого збору від 21 березня 2014 року №42195529; постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області про відкриття виконавчого провадження від 17 серпня 2016 року №51991685.

Стягнути на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 30 вересня 2016 року Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.Д. Ковальчук