Справа № 820/7338/15
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року м. Київ К/800/4995/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Олендера І.Я.

Островича С.Е.

за участю:

секретаря судового засідання Орєшко Ю.О.

представника відповідача-1 Драган О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2015

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016

у справі № 820/7338/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СУБІТО ЛТД»

до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СУБІТО ЛТД» (далі по тексту - позивач, ТОВ «СУБІТО ЛТД») звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (далі по тексту - відповідач-1, ДПІ у м. Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області), Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту - відповідач-2, ДПІ у Московському районі міста Харкова ГУ ДФС у Харківській області) про скасування податкових повідомлень-рішень від 07.11.2014 № та №, від 26.03.2015 № та №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2015, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016, позов задоволено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що за результатами проведеної документальної позапланової перевірки ТОВ «Субіто ЛТД» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні операцій з придбання та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Антарес», TOB «НК Партнер» за період з 01.07.2014 по 31.08.2014 складений акт від 28.10.2014 №2118/24-12-22-05/38345478, яким встановлені порушення позивачем вимог п. 198.1. п. 198.2, п. 198.3. п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 3231634,00 грн. та встановлено завищення від'ємного значення (ряд.19 Декларації) всього на суму 480645,00 грн. за серпень 2014 року.

На підставі акту перевірки податковим органом були прийняті податкові повідомлення - рішення від 27.11.2015 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість: за основним платежем - 3213634,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 803408,50 грн. та №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 480645,00 грн.

Також, за результатами документальної позапланової перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість до Державного бюджету при здійсненні позивачем господарських відносин з придбання та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг) у TOB «НК Партнер» по податкових накладних виписаних у серпні 2014 року, які були включені до податкової Декларації по податку на додану вартість за вересень 2014 року, у ТОВ «Азонтес» по податкових накладних виписаних у вересні 2014 року, які були включені до податкової Декларації по податку на додану вартість за вересень 2014 року та по податкових накладних виписаних у жовтні 2014 року, які були включені у податковій декларації за грудень 2014 року, у ТОВ «Тановер» по податкових накладних виписаних у листопаді 2014 року, які були включені до податкової Декларації по податку на додану вартість за листопад 2014 року, у ТОВ «Донмас» по податкових накладних виписаних у жовтні та грудні 2014 року, які були включені до податкової Декларації по податку на додану вартість за грудень 2014 року, складено акт від 12.03.2015 №300/24-12-22-05/38345478, яким встановлено порушення позивачем вимог: п.198.1. п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.2, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено: заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню і сплаті в бюджет (р. Декларації 25) всього на загальну суму 16911253,00 грн.; завищено значення рядка 24 від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного податкового періоду декларації з ПДВ за листопад 2014 року на 1594278,00 грн.

На підставі зазначеного акту податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення від 26.03.2015: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 25366879,50 грн., з яких за основним платежем 16911253,00 грн., за штрафними санкціями в сумі 8455626,50 грн. та №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1594278,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступних обставин, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, регламентований ст. 198 та ст. 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Таким чином, наведеними нормами матеріального права визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата (нарахування) ПДВ, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із ст. 1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі по тексту - Закон №996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Субіто ЛТД» та ТОВ «НК Партнер» були укладені договори поставки нафтопродуктів №ДГ-00082 від 31.07.2014, №ДГ-00012 від 01.08.2014 та №ДГ00137 від 21.08.2014. Відповідно до умов вказаних договорів номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначається сторонами у Додаткових угодах до договору, які є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.2. зазначених договорів товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року).

На виконання умов вищевказаних договорів, сторонами укладено додаткові угоди, в яких уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товарів, які є в матеріалах справи.

На підтвердження виконання договорів поставки, додаткових угод до них та фактів передачі ТМЦ сторонами складено акти приймання-передачі нафтопродуктів, що підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «НК Партнер» за першою подією - фактами передачі ТМЦ, були виписані податкові накладні, які за формою, змістом та порядком складання відповідають вимогам, визначеним Податковим кодексом України та зареєстровані в єдиному Державному реєстрі податкових накладних з відповідними кодами УКТ ЗЕД.

Розрахунок по відповідним договорам поставки у серпні 2014 року у повному обсязі не здійснювався, у зв'язку із чим у позивача виникла кредиторська заборгованість. Зазначене підтверджується оборотно сальдовими відомостями по рахунку 64.4.

Також, за перевіряємий період між ТОВ «Субіто ЛТД» та ТОВ «Азонтес» були укладені договори поставки нафтопродуктів №НП-222 від 01.09.2014, №НП-267 від 22.09.2014, №НП-302 від 01.10.2014 та №НП-359 від 24.10.2014. Відповідно до умов вказаних договорів номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначається сторонами у Додаткових угодах до договору, які є невід'ємною частиною Договору. Згідно з п. 4.2. означених договорів товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів. За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року).

На виконання умов вищевказаних договорів, сторонами укладено додаткові угоди, в яких уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товарів, які є в матераліх справи.

На підтвердження виконання договорів поставки, додаткових угод до них та фактів передання ТМЦ сторонами складено акти приймання-передачі нафтопродуктів, що підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Азонтес» за першою подією - фактами передання ТМЦ, були виписані відповідні податкові накладні, які за формою, змістом та порядком складання відповідають вимогам, визначеним Податковим кодексом України та зареєстровані в єдиному Державному реєстрі податкових накладних з відповідними кодами УКТ ЗЕД.

Розрахунки по відповідним договорам поставки у вересні 2014 року та у жовтні 2014 року у повному обсязі не здійснювалися, у зв'язку із чим у позивача виникла кредиторська заборгованість. Зазначене підтверджується оборотно сальдовими відомостями по рахунку 64.4.

Крім того, за перевірямий період між ТОВ «Субіто ЛТД» та ТОВ «Тановер» були укладені договори поставки нафтопродуктів №ТА-0051 від 07.11.2014 та №ТА-0072 від 21.11.2014. Відповідно до умов вказаних договорів номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначається сторонами у Додаткових угодах до договору, які є невід'ємною частиною Договору. Згідно з п. 4.2. означених договорів товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів. За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року).

На виконання умов вищевказаних договорів, сторонами укладено додаткові угоди, в яких уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товарів, які є в матеріалах справи.

На підтвердження виконання договорів поставки, додаткових угод до них та фактів передання ТМЦ сторонами складено акти приймання-передачі нафтопродуктів.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Тановер» за першою подією - фактами передання ТМЦ, були виписані податкові накладні, які за формою, змістом та порядком складання відповідають вимогам, визначеним Податковим кодексом України та зареєстровані в єдиному Державному реєстрі податкових накладних з відповідними кодами УКТ ЗЕД.

Розрахунки по договорам поставки у листопаді 2014 року у повному обсязі не здійснювались, у зв'язку із чим у позивача виникла кредиторська заборгованість. Зазначене підтверджується оборотно сальдовими відомостями по рахунку 64.4.

Також, за перевіряємий період між ТОВ «Субіто ЛТД» та ТОВ «Антарес» був укладений договір поставки нафтопродуктів №ДГ-0707-4 від 07.07.2014. Відповідно до умов вказаних договорів номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначається сторонами у Додаткових угодах до договору, які є невід'ємною частиною Договору. Згідно з п. 4.2. означених договорів товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів. За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року).

На виконання умов договору №ДГ-0707-4 від 07.07.2014 сторонами укладено додаткову угоду, в якій уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товару, які є в матеріалах справи.

На підтвердження виконання договору поставки ДГ-0707-4 від 07.07.2014, додаткової угоди до нього та факту передачі ТМЦ сторонами складено акт приймання-передачі нафтопродуктів.

ТОВ «Антарес» за першою подією - факт передання ТМЦ, була виписана податкова накладна, яка за формою, змістом та порядком складання відповідає вимогам, визначеним Податковим кодексом України та зареєстровано в єдиному Державному реєстрі податкових накладних з відповідними кодами УКТ ЗЕД.

Розрахунок по договору поставки ДГ-0707-4 від 07.07.2014 р. у липні 2014 року у повному обсязі не здійснювався, у зв'язку із чим у позивача виникла кредиторська заборгованість. Зазначене підтверджується оборотно сальдовими відомостями по рахунку 64.4.

За перевіряємий період між ТОВ «Субіто ЛТД» та ТОВ «Донмас» були укладені договори поставки нафтопродуктів №ДГ-00027 від 01.10.2014, №ДГ-00081 від 21.10.2014, №ДГ-0252 від 01.12.2014 та №ДГ-0344 від 22.12.2014. Відповідно до умов вказаних договорів номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначається сторонами у Додаткових угодах до договору, які є невід'ємною частиною Договору. Згідно з п. 4.2. означених договорів товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів. За погодженням сторін умови договору викладені у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року).

На виконання умов вищевказаних договорів, сторонами укладено додаткові угоди, в яких уточнено номенклатуру, кількість, якість та ціну товарів, які є в матеріалах справи.

На підтвердження виконання договорів поставки, додаткових угод до них та фактів передачі ТМЦ сторонами складено акти приймання-передачі нафтопродуктів.

ТОВ «Донмас» за першою подією - фактами передання ТМЦ, були виписані податкові накладні, які за формою, змістом та порядком складання відповідають вимогам, визначеним Податковим кодексом України та зареєстровані в єдиному Державному реєстрі податкових накладних з відповідними кодами УКТ ЗЕД.

Розрахунки по відповідним договорам поставки у жовтні 2014 року та у грудні 2014 року у повному обсязі не здійснювалися, у зв'язку із чим у позивача виникла кредиторська заборгованість. Зазначене підтверджується оборотно сальдовими відомостями по рахунку 64.4.

Зберігання нафтопродуктів за вищевказаними договорами між ТОВ «Субіто ЛТД» та його контрагентами здійснювалося на ПАТ «Дніпронафтопродукт» відповідно до договору зберігання №4169 від 01.07.2014. Виконання умов договору зберігання підтверджується актами приймання-передачі товарів за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2014 року, які є в матеріалах справи.

Судами встановлено, що перехід права власності за договорами поставки до позивача здійснювався безпосередньо на ПАТ «Дніпронафтопродукт».

Транспортування товару здійснювалося автоперевізними підприємствами ТОВ «Торговий дім Кременчукнафтопродуктсервіс» (договір №101 від 01.07.2014) та ПП «Капрайя» (договір №1-0607-14 від 06.07.2014), що підтверджується актами виконаних робіт та товарно-транспортними накладними.

З матеріалів справи вбачається, що по вищевказаним взаємовідносинам після доставки вантажу, зазначеного у ТТН, в пункт розвантаження, паливо оприбутковувалось відповідальними особами ТОВ «Субіто ЛТД» відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 №805/15496). На підтвердження зазначеного свідчать підписи уповноважених осіб відповідальних за приймання нафтопродуктів та інформація про прийнятий нафтопродукт (вид, марка, вага час прибуття та вибуття перевізника), що знаходяться в кожній ТТН, а також містить штампи автопідприємства, вантажовідправника, вантажоодержувача.

Подальша реалізація нафтопродуктів позивачем здійснювалася через мережу АЗС, що підтверджується договорами оренди АЗС, змінними звітами АЗС, оборотно-сальдовими відомостями по рахункам, аналітичними журналами-ордерами по рахунках.

Таким чином, в матеріалах справи в повному об'ємі наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами-постачальниками, які складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44, ст. 201 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704) і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Крім того, слід зазначити, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента може слугувати підставою для висновку про неправомірне формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували б відсутність фактичного виконання господарських операцій за спірними договорами, узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаність з такими діями постачальників.

Крім того, податковим органом було подано клопотання про заміну відповідача-1 по даній справі.

На виконання постанови КМУ від 04.11.2015 №892 «Деякі питання територіальних органів в Державної фіскальної служби», наказом ДФС України від 20.01.2016 №52 «Про перейменування окремих територіальних органів ДФС» Державну податкову інспекцію у м. Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області перейменовано на Чернівецьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.02.2016.

На підставі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції вважає за можливе допустити по даній справі заміну відповідача - Державну податкову інспекцію у м. Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області її правонаступником - Чернівецькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області.

Також, з відповідача-1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 5846,40 грн. (п'ять тисяч вісімсот сорок шість грн. 40 коп.), сплату якого було відстрочено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.04.2016.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Здійснити заміну відповідача-1 - Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області її правонаступником - Чернівецькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області.

Касаційну скаргу Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області у сумі 5846,40 грн. (п'ять тисяч вісімсот сорок шість грн. 40 коп.) до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач УДКCУ у Печерському районі, рахунок отримувача 0007, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, код банку отримувача 820019, банк отримувача ГУ ДКСУ у м.Києві, код класифікації доходу бюджету 22030105 «Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075)».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)І.Я. Олендер
(підпис)С.Е. Острович