Справа № 308/8334/16-а
Суддя: Леміш О. М.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатскьої області

в складі : головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великолазівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення сесії Великолазівської сільської ради -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду про визнання протиправним та скасування рішення сесії Великолазівської сільської ради.

Свій позов позивачка мотивувала тим, що 17 вересня 2015 року нею було подано заяву до Великолазівської сільської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у її власність для будівництва і обслуговування житлового будинку у мкр-ні «Горяни».

На дану заяву жодної відповіді , в передбачений законом 1-місячний термін відповіді позивачка не отримувала, і на виконання п.7 ст.118 Земельного кодексу України , звернулась з заявою до відповідача , якою повідомила , що користуючись своїм правом мовчазної згоди сторін, нею укладено договір з проектною організацією для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у мкр-ні» Горяни»по вул. Каденюка у власність .

Разом з тим, виявилось що відповідач не має детального плану даної території , і тому позивачка звернулась з заявою до сільської ради про надання дозволу на виготовлення детального плану даної земельної ділянки , на замовлення Великолазівської сільської ради із залученням її власного фінансування щодо проведення розроблення детального плану території мкр-н «Горяни»в с.В.Лази. Позивачка декілька разів зверталась за відповіддю на визщевказану її заяву, і лише в липні 2016 року отримала вищезазначене оскаржуване рішення Великолазівської сільської ради датоване лютим місяцем, яким позивачці відмовлено у наданні дозволу на розроблення детального плану території мкр-н «Горяни»в с.В.Лази.

За таких обставин вважає, що прийняте Рішення Великолазівської сільської ради №111-4 від 11.02.2016р. порушує її права.

В судовому засіданні позивачка позов з наведених у ньому мотивів підтримала та просила суд такий задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомленим. Разом з тим, до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши позицію позивачки , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Так, судом встановлено що 17 вересня 2015 року ОСОБА_1 було подано заяву до Великолазівської сільської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у її власність для будівництва і обслуговування житлового будинку у мкр-ні «Горяни».

На дану заяву жодної відповіді , в передбачений законом 1-місячний термін відповіді позивачка не отримувала, і на виконання п.7 ст.118 Земельного кодексу України , звернулась з заявою до відповідача , якою повідомила , що користуючись своїм правом мовчазної згоди сторін, нею укладено договір з проектною організацією для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у мкр-ні» Горяни»по вул. Каденюка у власність .

Разом з тим, виявилось що відповідач не має детального плану даної території , і тому позивачка звернулась з заявою до сільської ради про надання дозволу на виготовлення детального плану даної земельної ділянки , на замовлення Великолазівської сільської ради із залученням її власного фінансування щодо проведення розроблення детального плану території мкр-н «Горяни»в с.В.Лази. Позивачка декілька разів зверталась за відповіддю на визщевказану її заяву, і лише в липні 2016 року отримала вищезазначене оскаржуване рішення Великолазівської сільської ради датоване лютим місяцем, яким позивачці відмовлено у наданні дозволу на розроблення детального плану території мкр-н «Горяни»в с.В.Лази.

За таких обставин прийняте Рішення Великолазівської сільської ради №111-4 від 11.02.2016р. порушує права позивачки.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 2 Постанови пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року за № 7 «Про практику застосуванню судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»: Судам підсудні справи за заявами, зокрема з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування, чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як передбачено ч. 1 ст.19 Земельного кодексу України,землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема як землі сільськогосподарського призначення та землі житлової та громадської забудови та інші.

Ст.14 Конституції України гарантує кожному громадянину України право на землю.

Згідно ст.121 Земельного кодексу України, кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності ,у таких розмірах: в тому числі -для будівництва та обслуговування житлового будинку- не більше 0,25 га( в селах) та для ведення садівництва не більше 0,12 га .

Оскільки ОСОБА_1 вищевказане право не використала , не отримувала та не має у власності жодного виду земельної ділянки, вона звернулась до Великолазівської сільської ради, на території якої зареєстрована та проживає з 2006 року , із заявою про надання дозволу на виготовлення детального плану, оскільки генеральний план мікрорайону є , і відповідно передбачається в майбутньому забудова житлового масиву.

Згідно абз.3 ч.7 ст.118 Земельного кодексу (ЗК) України,а саме: у разі , якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування , який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 ЗК України, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа , зацікавлена в одержанні безплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності , у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу , про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та частини десятої ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» вбачається , що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції , тобто в судовому порядку . Однак , як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших зацікавлених осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт( у тому числі із мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Конституційний суд зазначає , що в ст. 3 Конституції України закріплено принцип , за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави , яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед фізичними та юридичними особами,- згідно ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування». Таким чином органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, оскільки такі є актами одноразового застосування , вичерпують свою дію фактом їхнього виконання , тому вони можуть бути скасовані тільки судом .

У справі № 7рп/2009 у п.5 рішення Конституційний Суд України зазначив , що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення , якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини , пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів , і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення .

Ч.2 ст. 77 ЗУ»Про місцеве самоврядування» передбачено , що спори про поновлення порушених прав юридичних та фізичних осіб , що виникають в результаті рішень ,дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування вирішуються в судовому порядку.

Ст. 17 п.1 КАС України передбачає , що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних і юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії чи бездіяльності).

Згідно ст.9 ч. 1 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності відповідно до якого органи державної влади , місцевого самоврядування , їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі та в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та Законами України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.159, 160, 163 КАС України ,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково .

Визнати протиправним та скасувати Рішення третьої сесії 7 скликання (другого пленарного засідання) Великолазівської сільської ради №111-4 від 11.02.2016р. «Про відмову у наданні дозволу на розроблення детального плану території с.В.Лази, мкр-н «Горяни».

В задоволенні решти позову - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Леміш О.М.