Справа № 802/1352/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 вересня 2016 р. Справа № 802/1352/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2016 року Гайсинька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Гайсинська ОДПІ) звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) заборгованість з єдиного податку в сумі 4552,12 грн.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, заявлений адміністративний позов повністю підтримує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, поважність причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Заперечень на позов від відповідача до суду не надходило, заяви щодо неможливості розгляду справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи через неможливість його прибуття в судове засідання також не подавалися.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та враховуючи достатність наявних у справі доказів суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін в письмовому провадженні..

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені позивачем доводи, суд доходить висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець зареєстрований Бершадською районною державною адміністрацією Вінницької області 10.06.2013 року (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), перебуває на податковому обліку у Гайсинській ОДПІ та є платником єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 12 % суми мінімальної заробітної плати (2 група).

Основним видом діяльності відповідача є інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

У 2013 році ФОП ОСОБА_1 зобов'язана була вносити щомісячний платіж по сплаті єдиного податку в розмірі 137,64 грн., у 2014-2015 роках - в розмірі 146,16 грн. та у 2016 році - в розмірі 165,36 грн.

Однак, згідно з карткою особового рахунку платника податків, станом на 31.03.2016 року за відповідачем рахується заборгованість по сплаті єдиного податку в сумі 4552,12 грн., яка виникла внаслідок неповної сплати вищевказаних щомісячних платежів за 4 місяці 2013 року (548,20 грн.) та несплати щомісячних платежів за 2014-2015 рр., 3 місяці 2016 року (1753,92+13753,92+496,08 (4003,92 грн.)).

Надаючи оцінку правомірності звернення податкового органу з вимогами про стягнення спірної заборгованості, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до п. 291.4 ст. 291 ПК України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на чотири групи платників єдиного податку. До другої групи належать фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1 500 000 гривень.

Згідно з п. 293.2 ст. 293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" станом на 01.01.2013 року розмір мінімальної заробітної плати складав 1147 грн.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" станом на 01.01.2014 року та станом на 01.01.2015 року розмір мінімальної заробітної плати складав 1218 грн.

У 2016 році згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" станом на 01.01.2016 року розмір мінімальної заробітної плати складав 1378 грн.

Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця (п. 295.1 ст. 295 ПК України).

Пунктом 300.1 статті 300 ПК України передбачено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до Податкового кодексу України за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідач ФОП ОСОБА_1 у встановлений законом строк добровільно не сплатив суму узгодженого грошового зобов'язання з єдиного податку у загальному розмірі 4552,12 грн., яка є предметом даного публічно-правового спору.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ст. 59 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що на адресу ФОП ОСОБА_1 надсилалась податкова вимога форми "Ф" № 498-25 від 17.03.2016 року на суму 4386,76 грн. З того часу сума податкового боргу змінилась, але не була погашена повністю.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність у податкового органу права на стягнення податкового боргу за цим позовом.

Відповідно до положень статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС України).

Вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а відтак підлягають задоволенню шляхом стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу з єдиного податку в сумі 4552,12 грн.

В силу положень ч. 4 ст. 94 КАС України сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до місцевого бюджету м. Бершадь Вінницької області податковий борг зі сплати єдиного податку в сумі 4552 (чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 12 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало Павло Ігорович