Справа № 740/3127/16-а
Суддя: Олійник В. П.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/3127/16-а
Провадження № 2-а/740/100/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі - Шадура І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ніжинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинення дій по призначенню пенсії,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII та зобов"язання призначення з 15 серпня 2016 року пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 даного Закону у розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач з 24 листопада 1997 року і по даний час працює в органах прокуратури, вислуга років та стаж на прокурорських посадах становить 18 років 8 місяців 8 днів, вислуга років та стаж, що дає право на пенсію за вислугою років, складає 22 роки 3 місяці 14 днів; на звернення від 15 серпня 2016 року щодо призначення пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року відповідачем листом від 23 серпня 2016 року відмовлено у її призначенні.

В запереченнях на адміністративний позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що на звернення позивача від 15 серпня 2016 року останній відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років; відповідно до положень ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислугу років не менше: з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року-22 роки 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців; стаж позивача, що дає право на пенсію за вислугу років, становить 18 років 8 місяців 8 днів (період роботи на прокурорських посадах); з 01 червня 2015 року відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема, відповідно до положень Закону України "Про прокуратуру".

Позивач в судове засідання не з"явилась, відповідно до заяви від 06 вересня 2016 року підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності.

Представник відповідача Захарченко Г.О. в судове засідання не з"явилась, відповідно до заяви від 26 вересня 2016 року просить розглянути справу за відсутності та відмовити у задоволенні позову.

Інші заяви, клопотання сторін станом на 26 вересня 2016 року відсутні.

Згідно ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав.

Відповідно до заяви від 15 серпня 2016 року на адресу відповідача позивач, яка станом на час звернення працює в органах прокуратури, просить призначити пенсію за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Повідомленням від 23 серпня 2016 року відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру"; загальний стаж позивача-27 років 9 місяців 10 днів, вислуга років та стаж на прокурорських посадах-18 років 8 місяців 8 днів; з 01 червня 2015 року пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" не призначаються.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод. Вищезазначені обставини викладені також і в постановах Верховного суду України від 10 грудня 2013 року №21-349а13, від 06 жовтня 2015 року №21-2432а15, які враховуються судом в порядку ч.2 ст.161 КАС України. Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

На момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури України діяв Закон України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII, статтею 50-1 якого визначено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Із врахуванням викладеного позивач набула права виходу на пенсію після набуття нею стажу роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, незалежно від віку.

Станом на час розгляду справи діють положення ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, відповідно до якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення відповідних стажів роботи. Даною статтею збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII, з 20 до 22 років 6 місяців, що є звуженням прав позивача в розумінні Конституції України.

Положеннями ст.8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення ст.1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства".

За таких обставин в розумінні ст.1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, перебуваючи на службі в органах прокуратури, має законні сподівання отримання пенсії за вислугу років за наявності 20 річного стажу, які ґрунтувалися на нормах ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII і які були звужені ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Враховуючи викладене дії відповідача згідно листа від 23 серпня 2016 року щодо відмови позивачу у призначенні пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII є протиправними, що є підставою для задоволення позову повністю.

Керуючись ст.ст.11, 17, 41, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Ніжинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII.

Зобов"язати Ніжинське об"єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 15 серпня 2016 року пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року N 1789-XII у розмірі 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Олійник .