Справа № 2а-1502/10
Суддя: Луців-Шумська Н. Л.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1502/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2010 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі: головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

при секретарі ТИМКОВИЧ С.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги на оздоровлення,

встановив:

07.10.2010р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд постановити рішення про визнання протиправними дій Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в частині недоврахування йому щорічної допомоги на оздоровлення, стягнути з відповідача недоотримані суми одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2007, 2008,2009 роки у розмірі 7715,00 грн. Позов мотивує тим, що статтею 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи йому, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1-ої категорії, інваліду 2-ої групи повинні були виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат. Проте у спірний період такі виплати в належному розмірі не проводились, а тому сума недоплати становить 7715,00грн. Враховуючи наведене змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обємі, просять позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позову не визнала, дала пояснення, аналогічні вказаним у письмовому заперечення на позов. Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, інвалідом війни 2-ої групи.

У відповідності до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що діяла в редакції до внесення змін від 28.12.2007р., щорічна допомога на оздоровлення виплачується у таких розмірах : ... учасникам ліквідації 1-ї категорії, інвалідам 2-ої групи - пять мінімальних заробітних плат.

Отже позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до вимог ст. 48 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Однак на підставі Постанови KM України № 562 від 12.07.05р. спірні виплати проводились відповідачем позивачу в заниженому розмірі в розмірі по 120грн.

Суд вважає дії відповідача щодо нарахування і виплати позивачу в 2007-2009 роках допомоги на оздоровлення в заниженому розмірі неправомірними.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що звуження змісту та обсягу існуючих прав, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається.

Ст.28 Закону України від 28.12.2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину першу статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» викладено в новій редакції: "Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника і числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Однак дана норма фактично звужує зміст та обсяг існуючих прав, недопустимість чого відображена у рішенні Конституційного Суду України від 09.07.07 р. № 6-рп у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень статей 29,36, частини другої ст. 56, ч.2 ст. 62, ч.І ст. 66, п. 7,9,12,13, 14, 23, 29, 30, 39, 41,43, 44, 45, 46, ст. 71, ст.ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Рішенні Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.08 р.

Висновки Кунституційного Суду України щодо неможливості внесення законом про Державний бюджет зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх носять загальний характер, стосуються Законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, які є складовою конституційного права громадян на соціальний захист і достатній рівень життя кожної людини.

Пунктом 1 статті 92 Конституції України врегульовано, що виключено законами України визначаються права в свободи людини і громадянина, гарантії їх прав і свобод, основні обовязки громадянина.

Відповідно до вимог ст.152 ч. 2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Безпідставними суд вважає покликання відповідача на відсутність коштів як на підставу для відмови у позові.

Відтак, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати йому щорічної допомоги на оздоровлення в 2007-, 2009 рока у заниженому розмірі є підставними.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, як: регулюють спірні правовідносини, суд повинен визнати такі дії протиправними зобовязати відповідача провести нарахування та виплату належних позивачу су.у відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення чи виплату їх конкретик розмірів, суд не може перебирати на себе функцію органу, на якого законодавство, покладено такі повноваження.

Шевченківський відділ соціального захисту Управління соціального захист Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради здійснює функції нарахувань

та виплати коштів, передбачених ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.,. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті допомоги на оздоровлення позивачу слід покласти на відповідача по справі. Відповідача слід зобовязати провести донарахування та виплату позивачеві щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки до розміру пяти мінімальних заробітних плат, відповідно до вимог ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,,.

Суд вважає, що встановлений статтею 99 КАС У країни строк для звернення до суду позивачем пропущений з поважних причин, відтак цей строк слід поновити.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

України, рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.07р. № 6-рп, від 22.05.08р. № 10-рп, Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо недорахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення в 2007р., 2008р. та 2009р. у заниженому розмірі - протиправними.

Зобовязати Шевченківський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести донарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 та 2009 роки до розміру пяти мінімальних заробітних плат, відповідно до вимог ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції до внесення змін 28.12.2007р.

Постанова суду може бути повністю або частково оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Суддя ОСОБА_4