Справа № 554/6798/16-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2016-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 09.09.2016 Справа № 554/6798/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

9 вересня 2016 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави А. Г. Савченко, розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавській про зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої пенсії,

в с т а н о в и в :

До Октябрського районного суду м. Полтави звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої пенсії. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ України з липня 2005 року. Пенсія йому призначена відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

12 липня 2016 року ним до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області) було направлено запит про надання публічної інформації.

18 липня 2016 року він отримав відповідь за № 4400/03-24 про відмову в проведенні перерахунку йому пенсії в зазначений у запиті період.

Під час ознайомлення 19 липня 2016 року з матеріалами своєї пенсійної справи в адміністративному приміщенні ГУ ПФУ в Полтавській області він виявив, що саме з вини працівників пенсійного фонду йому в період з 1 січня 2008 року по 1 січня 2016 року невірно перераховувалася пенсія.

27 липня 2016 року він звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області з заявою про прийняття рішення про перерахунок його пенсії та її виплату за період часу з 1 січня 2008 року по 1 січня 2016 року.

9 серпня 2016 року за вих. № 298/К-03 ГУ ПФУ в Полтавській області йому було відмовлено у прийнятті рішення про здійснення відповідних перерахувань, але при цьому зазначено, що перерахунок його пенсії відбувався лише на підставі довідок про грошове забезпечення, виданих УМВС України в Полтавській області з зазначенням, що в період з 20 червня 2005 року по 1 січня 2008 року йому виплачувалася пенсія, призначена згідно висновку від 6 липня 2005 року (про призначення пенсії за вислугою років безстроково), прийнятого на підставі грошового атестату № 19 від 21 червня 2005 року.

Відповідно до висновку від 6 липня 2005 року про призначення йому пенсії за вислугою років безстроково на час виходу на пенсію він мав наступне грошове забезпечення, з якого нарахована пенсія: посадовий оклад 170 грн.; підвищений посадовий оклад 50%; надбавка за таємність 15%; оклад за військове звання 130 грн.; надбавка за вислугу років 35%; надбавка за Указом Президента України (771-2001) 100%; надбавка за особливі умови служби 50%; надбавка за безперервну службу в ОВС 70%; доплата від належної суми пенсії 50%; премія 33,3%. У висновку також зазначено, що пенсія йому призначена у розмірі 88% від грошового забезпечення.

В розрахунку пенсії на станом на 22 листопада 2005 року (а. 1, 2 пенсійної справи) також вказано, що пенсія йому призначена у розмірі 88% від грошового забезпечення.

Згідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції станом на 1 січня 2008 року) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у звязку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок. доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Частиною 1 вказаної статті передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за

документами, що є у пенсійній справі.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначено постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» (далі - Порядок).

Пунктом 1, 2 Порядку передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у звязку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 1294 від 7 листопада 2007 року було змінено грошове забезпечення працівників ОВС України, про що стало відомо позивачу.

Як і передбачено Порядком працівниками ГУ ПФУ в Полтавській області після отримання довідки про розмір грошового забезпечення на імя позивача з УМВС України в Полтавській області № 4/11756 (станом на 1 січня 2008 року) з 1 січня 2008 року проведено перерахунок раніше призначеної йому пенсії, однак це відбулося з порушенням законодавства.

Вказане порушення, на думку позивача, виникло у звязку з неправильним тлумаченням відповідачем та підміною понять «призначення пенсії» і «перерахунок пенсії», а також помилкового трактування поняття «зворотна дія нормативно-правового акта у часі». При перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, з урахуванням змін в посадових окладах, надбавках, преміях.

В звязку з прийняттям постанови КМУ № 1294 від 7 листопада 2007 року у позивача, як пенсіонера, не лише змінилися розміри окремих видів грошового забезпечення (змінився посадовий оклад з 170 грн. до 1150 грн.), але зявилися і нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавка за особливо важливі завдання 45%; надбавка за оперативно-розшукову діяльність 19%).

Однак, при перерахунку пенсії станом на 1 січня 2008 року відповідач врахував йому лише посадовий оклад 1150 грн.; оклад за військове звання 130 грн.; надбавку за таємність 15%; надбавку за вислугу років 35%, надбавку за особливо важливі завдання 45%; надбавку за оперативно-розшукову діяльність 19% та частково премію, яку замість 33% зменшено до 24%. Утім, зовсім не було враховано таких видів грошового забезпечення, з яких сплачувалися соціальні внески, як підвищений посадовий оклад 50%; надбавка за Указом Президента України (771-2001) 100%; надбавка за особливі умови служби 50%; надбавка за безперервну службу в ОВС 70%; доплата від належної суми пенсії 50%, які передбачені висновком від 6 липня 2005 року про призначення йому пенсії за вислугою років безстроково. В звязку з цим, зі своєї вини ГУ ПФУ в Полтавській області дійшло до хибного висновку про безпідставність проведення перерахунку пенсії, оскільки пенсія в такому випадку зменшилася б з 4915,31 грн. до 3160,78 грн.

Отже, на думку позивача, ГУ ПФУ в Полтавській області при перерахунку йому пенсії у 2008 році допустило звуження соціальних гарантій пенсійного забезпечення, що є недопустимим, оскільки вони стосуються порядку призначення пенсії особам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення та можливе при призначенні пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії, наголошує позивач, різні за змістом і механізмом їх проведення.

Позивач зазначає також, що постановою Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 355 від 23 квітня 2012 року знову було передбачено збільшення грошового забезпечення для працівників ОВС України, в звязку з чим у нього, як пенсіонера, змінилися розміри окремих видів грошового забезпечення, а саме: надбавка за особливо важливі завдання з 45% до 50%; надбавка за оперативно-розшукову діяльність з 19% до 41%, премія з 33% до 80%.

Однак, перерахунок його пенсії з 1 липня 2012 року працівниками пенсійного фонду проведено з порушенням законодавства відповідно до довідки № 4/11756, виданої УМВС України в Полтавській області про розмір його грошового забезпечення станом на 1 липня 2012 року, згідно з якою було враховано лише посадовий оклад 1150 грн.; оклад за військове звання 130 грн.; надбавку за таємність 15%; надбавку за вислугу років 35%, надбавку за особливо важливі завдання 50%; надбавку за оперативно-розшукову діяльність 41%, премію - 80% та зовсім не враховано таких видів грошового забезпечення (з яких сплачувалися соціальні внески), як підвищений посадовий оклад 50%; надбавку по Указу Президента України (771-2001) 100%; надбавку за особливі умови служби 50%; надбавку за безперервну службу в ОВС 70%; доплату від належної суми пенсії 50%, які передбачені висновком про призначення позивачу пенсії за вислугою років безстроково від 6 липня 2005 року, чим також допущено звуження його соціальних гарантій пенсійного забезпечення.

Крім того, на думку позивача, працівниками ГУ ПФУ в Полтавській області при перерахунку його пенсії з 1 липня 2012 року також протиправно застосовано ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції станом на 1 липня 2012 року), відповідно до якої було обмежено максимальний розмір його перерахованої пенсії з 88% до 80% від загального грошового забезпечення, чим також допущено звуження соціальних гарантій пенсійного забезпечення, що є недопустимим.

Про проведення перерахунку пенсії в 2008 та 2012 роках та про його результати ГУ ПФУ в Полтавській області позивача не повідомляло, що позбавляло його можливості знати про це та оскаржити дії відповідача у визначеному законом порядку.

Вважаючи своє право порушеним, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області по неперерахуванню пенсії, зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у встановлений судом строк, надав до суду заперечення проти позову, в якому просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та наполягав на розгляді справи у відкритому судовому засіданні, посилаючись на резонансність предмету спору, а також можливі негативні наслідки, в разі задоволення позову, для інших пенсіонерів. Він також наполягав на необхідності залишення позову без розгляду з мотивів закінчення строків позовної давності.

Вважаючи твердження представника відповідача про необхідність розгляду справи у відкритому судовому засіданні з мотивів, наведених ним, надуманим, суд розглянув справу в порядку скороченого провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши заперечення представника відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності ОСОБА_3 чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом щодо оскарження дій відповідача та діюче законодавство не вимагає жодних обовязкових процедур щодо досудового врегулювання спору, який виник між позивачем та відповідачем.

Відповідно до пункту 4 статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, в тому числі, усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходить із змісту статті 22 ОСОБА_3 України, згідно з якою конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) держава гарантує перерахунок призначених пенсій у звязку із збільшенням рівня грошового забезпечення.

Тобто незалежно від дати призначення пенсії розмір пенсії осіб, які мають право на неї відповідно до Закону № 2262-ХІІ при інших рівних умовах (посада, військове звання, вислуга років тощо) повинен бути обчислений за єдиними нормами та умовами.

Відповідно до преамбули Закону № 2262-ХІІ цей Закон спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Керуючись цим принципом, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою ОСОБА_3 України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 ОСОБА_3 України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: уЗбройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільгита від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірних питань була висловлена і Верховним Судом України у постановах: від 10 грудня 2013 року у справі № 21?348а13, у справі від 17 грудня 2013року, у справі № 21-484а13 від 22 квітня 2014 року та у справі № 127-11720-14а від 06 жовтня 2015 року.

ОСОБА_3 України зобовязує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нею та законами України, що закріплено в статті 19 Основного Закону.

На думку суду, позиція відповідача по даній справі не відповідає наведеному принципу єдності умов пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб, оскільки, позивач по справі поставлений у нерівні умови у порівнянні з військовослужбовцями та особами начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деякими іншими особами відповідної категорії, що вийшли на пенсію після набуття чинності постанови КМУ від 7 листопада 2007 року № 1294 та змін у законодавстві.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції ратифіковані Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Протоколи № 12 та № 14 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифіковані Законом України «Про ратифікацію Протоколів № 12 та № 14 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 9 лютого 2006 року № 3435-ІV.

Згідно ст. 9 ОСОБА_3 України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

30 березня 2006 року набрав чинності Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (№ 3477-ІV). Відповідно ст. 2 зазначеного Закону рішення Європейського суду з прав людини є обовязковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Застосування в Україні Конвенції та практики Суду врегульовано главою 4 Закону № 3477-IV. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону № 3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини в категорії справ, яка розглядається, суд повинен керуватись принципом юридичної визначеності та відповідальності держави.

Як свідчить позиція Європейського Суду у справі Yvonne van Duym v. Home Office (Case 41/74 van Duym v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу повязана з іншим принципом відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в цьому випадку це встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України (концепція схвалена у вступній частині, ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ), держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Згідно ч. 5 ст. 19 Закону № 3477-ІV Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади забезпечують систематичний контроль за додержанням у рамках відомчого підпорядкування адміністративної практики, що відповідає Конвенції та практиці Суду, чого відповідачем не забезпечено.

Виходячи із змісту позовних вимог та положень зазначених норм ОСОБА_3 України і законів, що регулюють питання пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб, суд констатує, що в порушення встановлених Законом № 2262-ХІІ єдності умов та норм пенсійного забезпечення права позивача при проведенні перерахунків його пенсії були грубо порушені.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 4 квітня 2006 року, який набрав чинності 29 квітня 2006 року в Закон № 2262-ХІІ передбачено, що усі призначені за ним пенсії підлягають перерахунку у звязку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідній категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у звязку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне убезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок проведення перерахунку).

Цим нормативно-правовим актом визначено процедуру перерахунку пенсії та належні для цього підстави.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління ПФУ від 30 січня 2001 року № 3-1 (далі Порядок подання документів).

Відповідно до пункту 4 Порядку подання документів заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності його законним представником за місцем проживання.

Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком проведення перерахунку, повідомляють орган ПФУ.

На виконання вимог зазначеного Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1294 від 7 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі Постанова № 1294), яка набула чинності з 1 січня 2008 року.

Прийняття вказаної Постанови стало підставою для перерахунку пенсії позивачу, якому відповідно до посвідчення № 94/11756 була призначена пенсія за вислугу років згідно Закону № 2262-ХІІ з 1 січня 2008 року. ГУ ПФУ в Полтавській області здійснило перерахунок розміру пенсії позивачу відповідно до довідки № 4/11756, але при цьому врахувало лише посадовий оклад 1150 грн.; оклад за військове звання 130 грн.; надбавку за таємність 15%; надбавку за вислугу років 35%, надбавку за особливо важливі завдання 45%; надбавку за оперативно-розшукову діяльність 19% та частково премію, яку замість 33% зменшено до 24%. Утім, зовсім не було враховано таких видів грошового забезпечення, з яких сплачувалися соціальні внески, як підвищений посадовий оклад 50%; надбавка по Указу Президента України (771-2001) 100%; надбавка за особливі умови служби 50%; надбавка за безперервну службу в ОВС 70%; доплата від належної суми пенсії 50%, які передбачені висновком від 6 липня 2005 року про призначення йому пенсії за вислугою років безстроково. В звязку з цим, зі своєї вини ГУ ПФУ в Полтавській області безпідставно дійшло до хибного висновку про безпідставність проведення перерахунку пенсії, оскільки пенсія в такому випадку зменшилася б з 4915,31 грн. до 3160,78 грн., що є незаконним та свідчить про порушення прав позивача і звуження його соціальних гарантій.

Аналогічне порушення прав останнього та пенсійного законодавства було допущено відповідачем і при перерахунку пенсії позивачу з 1 липня 2012 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 355 від 23 квітня 2012 року, якою знову було передбачено збільшення грошового забезпечення для працівників ОВС України.

В звязку з прийняттям вказаної постанови у позивача, як пенсіонера, змінилися розміри окремих видів грошового забезпечення, а саме: надбавка за особливо важливі завдання з 45 до 50%; надбавка за оперативно-розшукову діяльність з 19 % до 41%, премія з 33% до 80%.

Однак, перерахунок його пенсії з 1 липня 2012 року працівниками пенсійного фонду проведено з порушенням законодавства відповідно до довідки № 4/11756, виданої УМВС України в Полтавській області про розмір його грошового забезпечення станом на 1 липня 2012 року, згідно з якою було враховано лише посадовий оклад 1150 грн.; оклад за військове звання 130 грн.; надбавку за таємність 15%; надбавку за вислугу років 35%, надбавку за особливо важливі завдання 50%; надбавку за оперативно-розшукову діяльність 41%, премію - 80% та зовсім не враховано таких видів грошового забезпечення (з яких сплачувалися соціальні внески), як підвищений посадовий оклад 50%; надбавку по Указу Президента України (771-2001) 100%; надбавку за особливі умови служби 50%; надбавку за безперервну службу в ОВС 70%; доплату від належної суми пенсії 50%, які передбачені висновком про призначення позивачу пенсії за вислугою років безстроково від 6 липня 2005 року, чим також допущено звуження його соціальних гарантій пенсійного забезпечення.

Крім того, працівниками ГУ ПФУ в Полтавській області при перерахунку його пенсії з 1 липня 2012 року також протиправно застосовано ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції станом на 1 липня 2012 року), відповідно до якої було обмежено максимальний розмір його перерахованої пенсії з 88% до 80% від загального грошового забезпечення, чим також допущено звуження соціальних гарантій пенсійного забезпечення, що є недопустимим.

Частиною 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що перерахунок пенсій у звязку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у звязку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Судом встановлено, що позивачдізнався про порушення своїх прав 18 липня 2016 року після отримання відповіді ГУ ПФУ в Полтавській області, що було встановлено також і рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/5541/16-а від 2 серпня 2016 року і що спростовує твердження відповідача про пропуск позивачем строку на звернення до суду за захистом свого права, яке суд до уваги не приймає.

Оцінюючи інші твердження відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, викладені ним в запереченнях, поданих на позовну заяву, та не приймаючи їх до уваги, суд виходить з наведеного вище аналізу змісту положень ОСОБА_3 та Законів України, а також прийнятих на їх виконання рішень Кабінету Міністрів України.

Статтею 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в поданих ним запереченнях проти позову не спростував правомірності вимог позивача, а також тверджень останнього про протиправність дій ГУ ПФУ в Полтавській області та бездіяльності в питаннях, що стосуються перерахунку його пенсії

Отже, судом встановлено, що Головне Управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області при перерахуваннях позивачу пенсії допустило звуження соціальних гарантій його пенсійного забезпечення, що суперечить вимогам статті 22 ОСОБА_3 України.

Звуження соціальних гарантій пенсійного забезпечення позивача проявилось, зокрема в тому,що відповідно до грошового атестату № 19 від 23 червня 2005 року та висновку про призначення пенсії довічно на час виходу на пенсію у нього було таке грошове забезпечення: посадовий оклад 170 грн.; підвищений посадовий оклад 50%; надбавка за таємність -15%; оклад за військове звання 130 грн.; надбавка за вислугу років 35%; надбавка за указом Президента України (771-2001) 100%; надбавка за особливі умови служби 50%; надбавка за безперервну службу в ОВС - 70%; доплата від належної суми пенсії - 50%; премія - 33,3%. Пенсія йому була призначена у розмірі 88% від грошового забезпечення.

При проведенні перерахунку пенсії 1 січня 2008 року йому було враховано лише посадовий оклад 1150 грн., який був змінений; оклад за військове звання 130 грн.; надбавка за таємність - 15%; надбавка за вислугу років 35%, надбавка за особливо важливі завдання 45%; надбавка за оперативно-розшукову діяльність 19% та частково премія, яка замість 33% зменшилась до 24%. Утім зовсім не було враховано таких видів грошового забезпечення (з яких сплачувалися соціальні внески), як підвищений посадовий оклад 50%; надбавка за указом Президента України (771-2001) 100%; надбавка за особливі умови служби 50%; надбавка за безперервну службу в ОВС 70%; доплата від належної суми пенсії 50%.

Проводячи перерахунок пенсії позивачу 1 липня 2012 року, органи пенсійного фонду України, незважаючи на те, що змінилися розміри окремих видів грошового забезпечення (надбавка за особливо важливі завдання з 45% до 50%; надбавка за оперативно-розшукову діяльність з 19% до 41%, премія з 33% до 80%), врахували позивачу лише посадовий оклад 1150 грн.; оклад за військове звання 130 грн.; надбавку за таємність 15%; надбавку за вислугу років - 35%, надбавку за особливо важливі завдання 50%; надбавку за оперативно-розшукову діяльність 41%, премію 80 % та зовсім не врахували таких видів грошового забезпечення (з яких ним сплачувалися соціальні внески) підвищений посадовий оклад 50 %; надбавку за указом Президента України (771-2001) 100%; надбавку за особливі умови служби 50%; надбавку за безперервну службу в ОВС - 70%; доплату від належної суми пенсії 50%. При перерахуванні пенсії 1 липня 2012 року органами пенсійного фонду України також було застосовано ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції на 01 липня 2012 року), відповідно до якої було обмежено максимальний розмір перерахованої пенсії з 88% до 80%.

На думку суду, звуження соціальних гарантій пенсійного забезпечення, яке встановлено нормами вищезазначеного Закону, стосується порядку призначення пенсії особам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення та можливе при призначенні пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічна правова позиція зі спірних питань була висловлена і Верховним Судом України у постанові від 10 грудня 2013 року у справі № 21-348а13.

Тому зменшення розміру пенсії позивачу з 88%до 70% (діюча редакція Закону)при її перерахунку, неврахування змін в розмірах хоча б одного з видів грошового забезпечення, тощо суд розцінює як звуження його соціальних гарантій, що є протиправним та недопустимим.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 ОСОБА_3 України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією ОСОБА_3 межах і відповідно до законів України, визначається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії.

Стаття 24 ОСОБА_3 України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Нормою статті 46 ОСОБА_3 України гарантовано право особи на соціальний захист, що включає і право на забезпечення громадян у старості. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ та організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані та законні, заперечення представника відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства, а дії відповідача вчинені не відповідно до наданих йому повноважень.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права 1966 року (стаття 2) та в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 13), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективнийзасіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до вимог законодавства, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Суд вважає за необхідне встановити також відповідно до статті 267 КАС України судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

Відповідно до частинні статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 10, 11, 12, 14, 70, 71, 94, 99, 159-163, 267 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2008 року по 01 липня 2012 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 1294 від 07 листопада 2007 року протиправною.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої ОСОБА_1 пенсії без обмеження граничного розміру за період 01 січня 2008 року по 01 липня 2012 року згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 1294 від 07 листопада 2007 року у розмірі 88 % від наступного грошового забезпечення: посадового окладу 1150 грн.; окладу за військове звання 130 грн.; підвищеного посадового окладу 50%; надбавки за указом Президента України (771-2001) 100%; надбавки за особливі умови служби 50%; доплата від належної суми пенсії 50%; надбавки за безперервну службу в ОВС 70%; надбавки за таємність 15%; надбавки за вислугу років 35%, надбавки за особливо важливі завдання 45%; надбавки за оперативно-розшукову діяльність 19% та премії 33%.

Визнати бездіяльність ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії за період з 1 липня 2012 року по 1 січня 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 355 від 23 квітня 2012 року протиправною.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої ОСОБА_1 пенсії без обмеження граничного розміру за період з 1 липня 2012 року по 1 січня 2016 року згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 355 від 23 квітня 2012 року у розмірі 88% від наступного грошового забезпечення: посадового окладу 1150 грн.; окладу за військове звання 130 грн.; підвищеного посадового окладу 50%; надбавки за указом Президента України 771-2001) 100%; надбавки за особливі умови служби 50%; надбавки за безперервну службу в ОВС 70%; доплати від належної суми пенсії 50%; надбавки за таємність 15%; надбавки за вислугу років 35%; надбавки за особливо важливі завдання 50%; надбавки за оперативно-розшукову діяльність 41% та премії - 80%.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавської області () судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобовязання ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А. Г. Савченко