Справа № 697/1797/16-а
Суддя: Русаков Г. С.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/1797/16-а
провадження № 2-а/697/134/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2016 р. м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді - Русакова ГС.

за участю секретаря - Берегової А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Канів Черкаської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду Черкаської області про визнання неправомірними дії Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області та зобов'язання здійснити пенсійні виплати згідно Закону України "Про державну службу" з 01 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и в:

До суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду Черкаської області про визнання неправомірними дії Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області та зобов'язання здійснити пенсійні виплати згідно Закону України " Про державну службу " з 01 квітня 2015 року. Свій позов мотивує тим, що він як пенсіонер по інвалідності перебуває на обліку в Канівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду Черкаської області, з 26.10.2009 р. отримував пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З дати призначення пенсії і по 04.11.2015 року він був працюючим пенсіонером. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015р., з 01.04.2015р. йому було призупинено виплату пенсії по інвалідності, оскільки працює на посаді державного службовця. Вважає, що з 01.04.2015р. виплату пенсії повинно було бути поновлено, з таких підстав: згідно п. 5 Перехідних положень Закону №213-VIII від 02 березня 2015 року у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України. Оскільки до 01 червня 2015 року Верховною Радою України не було прийнято закону про призначення таких пенсій, у тому числі спеціальних, то з 01 квітня 2015 року відпали підстави для припинення йому виплати пенсії за віком, оскільки він із зазначеної дати не є особою, яка має право на призначення пенсії у порядку, передбаченому спеціальним законом. 02.08.2016 року він звернувся до Канівського об'єднаного УПФУ з заявою про поновлення виплати пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.04.2015 року по 04.11.2015 року, однак Канівське об'єднане УПФУ відмовило у поновленні виплати пенсії по інвалідності за вказаний період, з посиланням на те, що даний вид пенсії не виплачується тимчасово - до законодавчого врегулювання пенсійного забезпечення. Таку бездіяльність відповідача, позивач вважає неправомірною та такою, що порушує його законні права на пенсійне забезпечення. Просить визнати неправомірними дії Канівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо припинення нарахування та виплати йому раніше призначеної пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу», починаючи з 01.04.2015 року; зобов'язати Канівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Черкаської області виплатити заборгованість пенсійних виплат, призначених йому раніше, відповідно до Закону України «Про державну службу», починаючи з 01.04.2015 року.

28.09.2016 року на адресу суду надійшла заява від позивача про уточнення позову, а саме: просить в прохальній частині позову слова «Закону України «Про державну службу»» замінити словами «Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»», а також просить повернути йому сплачений при подачі позову до суду судовий збір, так як він є особою звільненою від цих витрат.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої позов не визнав, заперечує проти його задоволення, просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити, а справу розглядати у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером по інвалідності, з 26.10.2009 р. призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а з 26.01.2010 року отримує пенсію по інвалідності розмірі відшкодування фактичних збитків (3 група) відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААЄ №070519 (а.с.10).

Перебуваючи на обліку у відповідача, позивач звернувся із вимогою про поновлення виплати пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, листом відповідача від 08.08.2016р. № 235/О-10 у поновленні пенсії було відмовлено. Зокрема, свою позицію відповідач обґрунтував тим, що позивач не належить до числа осіб, на яких дія ЗУ №231 не розповсюджується, нарахування та виплата пенсії у період роботи на спец посаді з 01.04.2015р. не здійснюється, нарахування та виплату пенсії у період роботи на спец посаді з 01.04.2015 року по 04.11.2015 року було припинено. Після звільнення із спец посади з 05.11.2015 року виплату пенсії йому відновлено (а.с.11).

Надаючи правову оцінку позовним вимогам необхідно зазначити наступне.

Згідно ст. 99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що порушення свого права позивач дізнався 08.08.2016р., коли отримав листа Канівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Черкаської області (а.с.11), а тому суд вважає, що позовні вимоги повинні були б розглянуті з 08.02.2016 року.

ОСОБА_1 працював на посаді, яка відповідно до ЗУ «Про державну службу» віднесена до категорії посад державних службовців по 04.11.2015 року включно, після чого йому відновлено пенсію по інвалідності.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, позивачу як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, з 01.04.2015 р. призупинено виплату пенсії по інвалідності.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

З 01.04.2015р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 р. (далі - Закон № 213-VIII від 02.03.2015р.), пп. 2 п. 12 розділу І якого внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно яких:

Тимчасово, у період з 01.04.2015р. по 31.12.2015р.: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються та у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії ї соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015р. порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Таким чином, дана правова норма чітко визначає подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу» та інших спеціальних законів, зазначених вище.

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У зв'язку із тим, що у зазначений у пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015р., строк, тобто до 01.06.2015 р., закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, прийнятий не був, то із вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим Законом державним службовцям не призначаються, і відповідно позивач, який є державним службовцем, перестав бути особою, яка має право на призначення пенсії у порядку, передбаченому спеціальним законом, і відповідно перестав бути особою, передбаченою у статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка була підставою для зупинення виплати пенсії з 01.04.2015р.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» принципами загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, поряд з іншими, є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат; державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальність суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

З 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, вже не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», тому позивач з 01.06.2015р. перестав бути особою, якій у відповідності до ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2015р. було призупинено виплату пенсії, то відпали і підстави для застосування даної норми закону, але враховуючи строки звернення позивача до суду з адміністративним позовом та у відповідності до ст. 99 КАС України, виплата пенсії позивачу повинна бути поновлена до виплати з 08.02.2016 року, але так як станом на 08.02.2016 року позивачу ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності вже поновлено з 05.11.2015 року, так як він є звільненим із спецпосади з 04.11.2015 року, а тому позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551,21 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.605112510.1 від 22 серпня 2016 року (а.с.1), але останній є особою звільненою від цих витрат, що підтверджується посвідченням категорії 1 серії А №152107 (а.с.8), а тому сплачені ним судові витрати підлягають поверненню позивачу.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому ці витрати необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 69, 71, 86, 99, 159 - 163, 186, 256 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду Черкаської області про визнання неправомірними дії Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області та зобов'язання здійснити пенсійні виплати згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01 квітня 2015 року - відмовити.

Зобов'язати Канівське управління Державної казначейської служби України Черкаської області повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючому АДРЕСА_1 судовий збір сплачений в ПАТ КБ «ПриватБанк» за квитанцією №0.0.605112510.1 від 22 серпня 2016 року у розмірі 551,21 грн.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Уразі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя / підпис/ Г.С. Русаков

З оригіналом згідно: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/1797/16-а

Суддя Г . С . Русаков