Справа № 2а-14521/12/2670
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 вересня 2016 року 08:31 № 2а-14521/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Меганом Україна»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Меганом Україна» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Меганом Україна») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Державної податкової служби, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.05.2012 №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2012 у задоволенні позову відмовлено.

За наслідками перегляду зазначеного судового рішення Київським апеляційним адміністративним судом 18.12.2012 винесено постанову, якою позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2016 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі міста Києва ДПС задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2012 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України зазначено про необхідність з'ясування умов спірного договору та специфіки кожної господарської операції позивача з відповідним контрагентом, умов поставки товару та яким чином проводилося транспортування товару, господарської мети та економічної доцільності при укладанні спірного договору, оприбуткування позивачем товарів та відображення їх у бухгалтерському обліку, використання позивачем придбаних товарів у власній господарській діяльності, наявність чи відсутність у позивача необхідності придбавати товари у зазначеного контрагента, реальне здійснення поставки саме товариством з обмеженою відповідальністю «Укрліспром 2010».

Крім того, зазначено про необхідність перевірки належним чином доводів відповідача щодо наявності кримінальної справи відносно службових осіб ПАТ «КБ «Інтербанк» за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах шляхом внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки, в ході розслідування якої було встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Укрліспром 2010» має ознаки фіктивності, встановлення стану відповідної кримінальної справи, наявність/відсутність вироку.

Також зауважено на необхідності дослідження обставин про те чи контрагент позивача був спроможним виконати умови спірного договору; чи міг поставити замовлений обсяг та вид товарів в обумовлені сторонами строки; як мали оформлятись виконання поставки товарів; чи мав контрагент позивача виробничий, технологічний й кадровий потенціал для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності.

12.05.2016 справа №2а-14521/12/2670 надійшла до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2016 справу №2а-14521/12/2670 для розгляду передано судді Окружного адміністративного суду міста Києва Кобилянському К.М.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Кобилянського К.М. від 18.05.2016 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивача зазначив, що відповідач помилково дійшов висновку про безтоварність операцій, здійснених між ТОВ «Меганом Україна» та ТОВ «Укрліспром 2010», в результаті чого позивачеві було донараховано податок на додану вартість у сумі 199322,00 грн. за наслідками господарських операцій із зазначеним контрагентом.

Позивач вказав, що укладений ним правочин з ТОВ «Укрліспром 2010» відповідає вимогам чинного законодавства та направлений на реальне настання правових наслідків, його реальне фактичне виконання підтверджується первинними документами, якими зафіксовані факти здійснення господарської операції, в тому числі податковими накладними, отриманими від вказаного контрагента, який на час здійснення господарських операцій був зареєстрований платником податку на додану вартість.

Також позивач вказував на те, що єдиною підставою для висновків податкового органу про допущення ТОВ «Меганом Україна» податкового законодавства, був акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Укрліспром 2010» від 07.03.2012 №117/2202/36844288. Дії по складанню зазначеного акта оскарженні контрагентом позивача до суду, а тому такий акт не є безумовним доказом порушення ТОВ «Меганом Україна» норм податкового законодавства.

Відповідач проти позову заперечив посилаючись на обґрунтованість висновків акта перевірки від 15.05.2012 №404/22-90/36856796 та, відповідно, податкового повідомлення-рішення від 29.05.2015 № з огляду на відсутність реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

В судовому засіданні сторони подали клопотання про розгляд справи без їхньої участі, а тому суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, 11.08.2016 перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Посадовою особою відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Укрліспром 2010» за період з 01.01.2011 по 30.05.2011.

За результатами проведеної перевірки 15.05.2015 складено акт №404/22-90/36856796 (далі по тексту - Акт перевірки) (том 1, а.с. 13-23).

На підставі вказаного Акта перевірки ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС 29.05.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 199323,00 грн., у тому числі за основним платежем - 199322,00 грн. та за штрафними санкціями - 1,00 грн. (том 1, а.с. 11).

Під час перевірки було встановлено, що ТОВ «Меганом Україна» на підставі господарського договору №04/01/11-8 придбало товари у ТОВ «Укрліспром 2010» з віднесенням сум ПДВ до складу податкового кредиту. За укладеним між позивачем та його контрагентом господарським договором розрахунки проведені не були, а заборгованість позивача, яка утворилась, на підставі договору про переведення боргу №01/11/11-14 від 01.11.2011 та додаткової угоди до нього від 04.11.2011, була переведена на ТОВ «АС-Техніка».

Як вбачається з Акта перевірки, податковий орган в ході проведення перевірки отримав акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 07.03.2012 №117/2202/36844288.

В названому акті зазначено про отримання податковим органом постанови про порушення кримінальної справи, об'єднання кримінальних справ та прийняття до свого провадження від 02.03.2012 (кримінальна справа 50-6270).

Зі змісту постанови вбачається, що в ході проведення досудового слідства встановлено, що невстановлені слідством особи створили з метою прикриття незаконної діяльності у період 2010-2012 років ряд підприємств, серед яких ТОВ «Укрліспром-2010», та підробили документи зазначених підприємств.

З урахуванням інформації та документів, податковим органом зроблено висновок, що ТОВ «Укрліспром 2010» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

За наведених підстав органом державної податкової служби зроблено висновок, що фінансово-господарські взаємовідносини ТОВ «Меганом Україна» з ТОВ «Укрліспром 2010» не мали реального характеру, оскільки фінансово-господарська діяльність ТОВ «Укрліспром 2010» здійснювалась поза межами правового поля, а правочин, що укладався, не спричиняє правових наслідків, які ним обумовлюються.

У зв'язку з вищевикладеним податковий орган дійшов висновку, що бухгалтерські та податкові документи, складені ТОВ «Укрліспром 2010» по взаємовідносинах з позивачем є недійсними, внаслідок чого ТОВ «Меганом Україна» в порушення підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пунктів 201.4, 201.6, 201.8 статті 201 Податкового кодексу України було завищено податковий кредит з податку на додану вартість на суму 199322,32 грн., у тому числі за лютий 2011 року в сумі 17847,93 грн., за квітень 2011 року в сумі 54515,08 грн., за травень 2011 року в сумі 126959,31 грн.

На підтвердження реальності виконання договірних відносин позивач надав копію договору №04/01/11-8 від 04.01.2011, за умовами якого ТОВ «Укрліспром 2010» зобов'язалось передати у власність позивача товар, а позивач - прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем надано копії: видаткових та податкових накладних (т. 1 а.с. 36-45), договору про переведення боргу №01/11/11-14 від 01.11.2011 (т. 1 а.с. 46-47) з додатковою угодою до нього (т. 1 а.с. 157-158), замовлень на постачання товару (т. 2 а.с. 87-91), дорожніх листів (т. 2 а.с. 92-104), довіреностей (т. 2 а.с. 105-109) та сертифікатів відповідності (т. 2 а.с. 116-132).

Також позивачем надано копії договорів поставки, укладених позивачем з метою реалізації придбаного у ТОВ «Укрліспром 2010» товару з видатковими та податковими накладними (т. 1 а.с. 82-154).

На спростування тверджень відповідача про фіктивність господарської діяльності контрагента ТОВ «Укрліспром 2010», позивачем надано постанову Київського окружного адміністративного суду від 03.09.2012, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2013, у справі №2а-2004/12/1070 за позовом ТОВ «Укрліспром 2010» до ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС про визнання протиправними дій (т. 2 а.с. 72-84).

Зі змісту зазначених судових рішень вбачається, що дії податкового органу, що виразились у проведення зустрічної звірки ТОВ «Укрліспром 2010», результати якої оформлено актом №117/2202/36844288 від 07.03.2012, визнані протиправними.

Крім того, за результатами розгляду зазначеної справи судами встановлено, що постанова про порушення кримінальної справи, об'єднання кримінальних справ та прийняття до свого провадження від 02.03.2012 скасована постановою старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства прокуратури м. Києва від 20.03.2012.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.

Підпунктом 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України) закріплено, що податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу пункту 198.2. названої статті датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Відповідні висновки судів узгоджуються з позицією Верховного суду України, викладеною в постановах від 22 вересня 2015 року у справах №810/5645/14 та №2а-2717/11/2670. Зокрема, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України було зазначено, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача, є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції.

Однак, надані позивачем докази здійснення його контрагентом поставки товарів, є не повними, а тому недостатніми для висновку, щодо реальності господарських операцій по вище зазначеному договору.

Так, на підтвердження реального виконання спірного договору, укладеного з ТОВ «Укрліспром 2010», позивачем надано подорожні листи на підтвердження здійснення перевезення придбаних товарів.

Однак, зі змісту видаткових накладних, складених контрагентом позивача вбачається, що останній придбав плити ПАН-14, обмежувач перенапруги, трубу жерстяну, гильзи кабельні та інше. Тим часом в подорожніх листах зазначено про транспортування тільки доски обрізної.

Відповідно до пункту 7.3 договору №04/01/11-8 передання - приймання товару за цим договором за кількістю і якістю здійснюється у присутності уповноважених представників сторін на території будівельних об'єктів або складі покупця, узгоджених у відповідних замовленнях.

Однак, у наданих позивачем копіях замовлень відсутня інформації про будівельні об'єкти або склад, куди мав бути доставлений товар.

Відповідно до пункту 7.4 договору товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем за кількістю і якістю згідно з підписаними сторонами видатковими накладними та належним чином оформленими довіреностями.

На підтвердження отримання товару позивачем надано копії довіреностей, які складені на водія - ОСОБА_1

Однак підпис зазначеної особи у довіреностях відсутній. Крім того, інформація про особу, яка отримала товар у видаткових накладних також відсутня.

Надані позивачем копії сертифікатів відповідності суд до уваги відхиляє, оскільки зазначені документи неможливо пов'язати з придбаним у ТОВ «Укрліспром 2010» товаром.

Також на вимогу суду позивачем не надано документів оприбуткування придбаних товарів та відображення їх у бухгалтерському обліку.

Суд оцінюючи значимість наданих позивачем первинних документів на обґрунтування реальності господарських операцій з його контрагентами, в контексті вищезгаданих положень законодавства з питань бухгалтерського обліку, звертає увагу на наступну правову позицію Вищого адміністративного суду України. Так, Вищий адміністративний суд України у постанові від 07.07.2011 (№ К-25801/08; номер рішення в ЄДРСР 18257561) зазначив, що, згідно з частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Правило належності доказів, як зазначає Вищий адміністративний суд України, не підміняє вимоги щодо достовірності та достатності доказів.

Суд також звертає увагу, що позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог не надано суду всіх достатніх доказів на підтвердження реального надання вказаних послуг, незважаючи на те, що суд витребовував ці докази.

Враховуючи відсутність доведеної позивачем наявності ділової мети та економічної доцільності здійснених правочинів, відсутність обґрунтування можливості здійснити поставку товару, руху активів в процесі здійснення господарських взаємовідносин, суд погоджується із доводами контролюючого органу та вважає їх доведеними щодо створення позивачем уявності господарських операцій з метою штучного формування валових витрат, а відтак порушення фіскальних інтересів держави.

Посилання відповідача на постанову про порушення кримінальної справи, об'єднання кримінальних справ та прийняття до свого провадження від 02.03.2012 суд відхиляє.

Як встановлено постановою Київського окружного адміністративного суду від 03.09.2012, яка набрала законної сили, зазначена постанова скасована постановою старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства прокуратури м. Києва від 20.03.2012.

Будь-якої інформації про стан розгляду даної кримінальної справи, на вимогу суду відповідачем не надано.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 29.05.2012 № є правомірним та скасуванню не підлягає.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Меганом Україна» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 29.05.2012 № відмовити

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський