Справа № 804/2125/16
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року о/об 14 год. 19 хв.Справа № 804/2125/16 ЗП/808/22/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у місті Запоріжжі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1.Державної судової адміністрації України, 2.Дніпропетровського окружного адміністративного суду

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду з Дніпропетровського окружного адміністративного суду за підсудністю надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) до Державної судової адміністрації України (надалі - Відповідач-1 або ДСА України), Дніпропетровського окружного адміністративного суду (надалі - Відповідач-2 або ДОАС), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не здійснення дій з перерахування коштів, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу, на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 включно відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 29.03.2015 року); 2) зобов'язати Державну судову адміністрацію України здійснити дії з перерахування коштів, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу, на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус судців» (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 включно відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 29.03.2015); 3) визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського окружного адміністративного суду в частині не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 включно відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус судців» (в редакції у відповідно до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»); 4) зобов'язати Дніпропетровський окружний адміністративний суд здійснити позивачу перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 включно відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (щомісячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, доплата за ведення військового обліку, доплата за таємність, тощо); 5) зобов'язати Дніпропетровський окружний адміністративний суд здійснити позивачу виплати по перерахунку заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 включно відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (щомісячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, доплата за ведення військового обліку, доплата за таємність, тощо).

У позовній заяві (а.с.3-13) позивачем зазначено, що ОСОБА_1 з 19.06.2012 працює в апараті Дніпропетровського окружного адміністративного суду, а на посаді головного спеціаліста з режимно-секретної роботи - з 13.12.2013. 14.10.2014 був прийнятий Закон України «Про прокуратуру», пунктом 5 Прикінцевих положень якого внесено зміни до ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та доповнено її новим абзацом другим, відповідно до якого розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Зазначені зміни набрали чинності 26.10.2014. Отже, з 26.10.2014 працівникам апаратів судів були встановлені посадові оклади у нових (підвищених) розмірах. З 29.03.2015 набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд», яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції. Позивач вважає неправомірною бездіяльність Відповідачів-1,2 в частині виплати йому заробітної плати не в повному обсязі, без урахування збільшення з 26.10.2014 розміру посадового окладу працівника апарату суду.

Позивач у позові, та у поданому клопотанні (а.с.70-71) просить суд розглянути справу без його участі, у порядку письмового провадження.

Не погоджуючись з позовними вимогами Відповідач-1 подав до суду письмові заперечення (а.с.38-41, 87-93), в яких зазначено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих та апеляційних судів здійснює Державна судова адміністрація України. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо місцевих та апеляційних судів. Зазначені видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку. Згідно ч.1, ч.2 ст.23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному цим Кодексом. Бюджетним кодексом України передбачено, що головні розпорядники бюджетних коштів організовують розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України, яке за результатами аналізу приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету, готує проект Закону про Державний бюджет України. Отже, фінансування ДСА України здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, передбаченими Державним бюджетом України на 2015 рік. На теперішній час зміни до Державного бюджету України не внесені та видатки на утримання судів не збільшені. Державна судова адміністрація України є державним органом і у своїй діяльності керується Конституцією та законами України та не може порушувати чинне законодавство. Згідно ст.13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату судів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». Враховуючи зазначене, з метою врегулювання питання встановлення працівникам апаратів судів загальною юрисдикції посадових окладів відповідно до статті 147 Закону, Державна судова адміністрація України неодноразово зверталася з листами до Міністерства юстиції України (від 29.04.2015 №10-8902/15, від 03.07.2015 №10-12116/15) та Міністерства соціальної політики України (від 25.03.2015 №11-5597/15, від 05.06.2015 №10-10610/15, від 18.06.2015 №10-11504/15). Листом від 25.03.2015 №11-5597/15 на розгляд Міністерству соціальної політики України було надіслано проект змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268, проте за результатами розгляду зазначений проект не знайшов підтримки Мінсоцполітики. Також, листом від 29.04.2015 №10-8902/15 ДСА України направила на адресу Міністерства юстиції України погоджений проект постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» із зауваженнями. 03.07.2015 ДСА України направила листа №10-12116/15 до Міністерства юстиції України щодо пришвидшення подання на розгляд Уряду зазначеного проекту постанови Кабінету Міністрів України. Відтак Відповідач-1 вважає, що вжив всіх необхідних заходів, в межах своїх повноважень, для врегулювання питання встановлення працівникам апаратів судів загальної юрисдикції посадових окладів відповідно до статті 147 Закону. Звертає увагу суду, що позивач не перебуває у трудових відносинах з ДСА України. Відносини між позивачем і ДСА України в частині оплати праці - не виникають, оскільки згідно діючого законодавства заробітна плата виплачується працівникові за виконану ним роботу власником або уповноваженим ним органом. У даному випадку голова Дніпропетровського окружного адміністративного суду видає відповідний наказ на підставі акта про призначення на посаду та визначає розміри заробітної плати з дотриманням норм і гарантій в оплаті праці відповідно до приписів чинного законодавства. Отже, позивачеві заробітна плата нараховується та виплачується Дніпропетровським окружним адміністративним судом. Таким чином, з позовних вимог не зрозуміло, яку саме бездіяльність ДСА України оскаржує у суді позивач.

Не погоджуючись з позовними вимогами Відповідач-2 подав до суду письмові заперечення (а.с.45-49, 78-81), в яких зазначено, що оскільки обов'язок привести свої нормативно-правові акти у відповідність із законом, а також забезпечити в межах своїх повноважень перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому закону, був покладений законодавцем на Кабінет Міністрів України, то належним відповідачем по справі повинен бути саме Кабінет Міністрів України, і при розгляді відповідного позову необхідно встановлювати чи було приведено у відповідність із законом нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими вимушений керуватися в тому числі і Дніпропетровський окружний адміністративний суд. Також зазначає, що головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих та апеляційних судів є Державна судова адміністрація України. Дніпропетровський окружний адміністративний суд є розпорядником коштів нижчого рівня по відношенню до Державної судової адміністрації України і повністю їй підпорядкований в питаннях затвердження штатного розкладу, розмірів посадових окладів тощо. З огляду на вищевикладене, Дніпропетровський окружний адміністративний суд заперечує наявність факту своєї бездіяльності в частині не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за вказаний період часу, оскільки діяв в порядку і межах своїх повноважень, наданих йому законом. Відповідач-2 просить відмовити в задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_1, які стосуються Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

У запереченні Відповідач-2 просить розгляд справи проводити без участі його представника (а.с.49).

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 19.06.2012 працює в апараті Дніпропетровського окружного адміністративного суду, а на посаді головного спеціаліста з режимно-секретної роботи - з 13.12.2013, присвоєно 11 ранг державного службовця, а 13.12.2015 - 10 ранг державного службовця (а.с.17-22).

З урахуванням відповідного рангу державного службовця позивачу нараховувалась заробітна плата, однією зі складових якої є оклад. Судом досліджені нарахування заробітної плати позивача (а.с.24).

05.04.2016 позивач звернувся до Відповідача-2 з заявою щодо проведення перерахунку та виплати заробітної плати відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і Листом (вих.№2303/05/16 від 07.04.2016) Відповідач-2 відмовив позивачу у такому перерахунку (а.с.25-27).

Відповідно до ч.6 ст.96 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) посадові оклади службовцям установлює власник або уповноважений ним орган відповідно до посади і кваліфікації працівника. За результатами атестації власник або уповноважений ним орган має право змінювати посадові оклади службовцям у межах затверджених у встановленому порядку мінімальних і максимальних розмірів окладів на відповідній посаді.

Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів (ст.98 КЗпП України).

Відтак, основною складовою заробітної плати позивача є оклад.

Досліджуючи нарахування заробітної плати позивачу і надаючи правову оцінку діям Відповідачів-1,2 у цій частині суд виходить з наступного.

У ст.43 Конституції України, як Закону прямої дії, зокрема, зазначено: «Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується … Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом … Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом».

Умови розміру оплати праці суддів та державних службовців визначаються законом (ч.3 ст.8 Закону України «Про оплату праці»).

Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань (ч.1 ст.13 Закону України «Про оплату праці»).

Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (ч.2 ст.13 Закону України «Про оплату праці»).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (у редакції Закону від 07.07.2010), розмір заробітної плати працівників апаратів судів їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Відповідно до ч.5 ст.149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону від 07.07.2010) і ч.6 ст.152 цього Закону (у редакції Закону від 12.02.2015) правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу». Умови оплати праці, матеріально-побутового, медичного, санаторно-курортного і транспортного забезпечення працівників апарату суду визначаються на засадах, що встановлені для відповідної категорії працівників апаратів центральних та місцевих органів виконавчої влади.

Згідно з ч.7 ст.33 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведених правових положень Кабінет Міністрів України затвердив Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату вищих спеціалізованих судів, Схему посадових окладів працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів, Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих спеціалізованих судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додатки 44-47 до Постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006).

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету» №482 від 20.05.2009 встановлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати (у 2014 році і з 01.01.2015 - 1218 грн. 00 коп.).

Підпунктом 59 пункту 5 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 частину першу статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено абзацом другим такого змісту: «При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців».

Абзацом 2 пп.1 і пп.2 п.13 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк - внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до п.1 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» пункт 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділ XIII цього Закону, набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII офіційно опублікований в газеті «Голос України» 25.10.2014.

Абзац 2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про прокуратуру» був прийнятий після прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

З 01.01.2015 набрали чинності Закон України від 28.12.2014 №79-VIII, яким внесено зміни до Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VI і Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 №80-VIII, якими встановлено, що норми і положення частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Проте делеговане Кабінету Міністрів України з 01.01.2015 повноваження щодо визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів Уряд виконав лише у вересні 2015 року, прийнявши Постанову «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 02.09.2015 №644 (набрала чинності з 09.09.2015), якою внесено зміни у Постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 шляхом затвердження нової схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів залежно від місячного посадового окладу (коефіцієнту від місячного посадового окладу) судді місцевого суду.

З 29.03.2015 набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII, яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції.

В абз.2 ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII закріплено аналогічну норму про те, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 п.13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити в межах своїх повноважень перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

02.03.2015, тобто після прийняття Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» №217-VIII. Підпунктом 12 пункту 1 Закону №217-VIII з абз.3 п.9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» було виключено посилання на ч.3 ст.69, ст.129, ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», при цьому було збережене загальне посилання на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Здійснивши такі зміни, законодавець фактично повторно прийняв абз.3 п.9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», яким Кабінету Міністрів України делеговано право визначати розмір посадових окладів працівників апаратів судів.

Абзац 2 ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виключено на підставі Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, який набрав чинності з 1 травня 2016 року.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року розмір посадових окладів працівників апаратів судів визначався відповідно до абз.2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 30 квітня 2016 року - відповідно до абз.2 ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд».

При цьому, Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» не передбачали видатки на виконання приписів абз.2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про прокуратуру») та абз.2 ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»).

Згідно з абз.1 ч.1 ст.48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобов'язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Відповідно до ч.4 ст.48 Бюджетного кодексу України зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються. Вимоги фізичних і юридичних осіб щодо відшкодування збитків та/або шкоди за зобов'язаннями, взятими розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), стягуються з осіб, винних у взятті таких зобов'язань, у судовому порядку.

Бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень (ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України).

Таким чином, суд вважає належним виконання Відповідачами-1,2 своїх обов'язків при нарахуванні і сплаті позивачу заробітної плати.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище викладеного.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою (ч.1 ст.98 КАС України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.87 КАС України).

Позивач звільнений від сплати судового збору в силу вимог ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», інших документально підтверджених судових витрат у справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 11, 71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 28.09.2016.

Суддя О.О. Прасов