Справа № 826/8423/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

03 жовтня 2016 року № 826/8423/16

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій просив визнати незаконною відмовою відповідача, оформлену листом від 16.02.2016 р. №1674, у наданні статусу інваліда війни, а також зобов`язати відповідача встановити позивачу статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у наданні статусу інваліда війни та запропоновано звернутись до медико-соціальної експертної комісії для визначення причини інвалідності.

Під час судового засідання представники позивача позовні вимоги підтримали з викладених у позовній заяві підстав, представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог до суду не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отож, беручи до уваги наведені обставини, згідно до ч. 6 ст. 128 КАС України суд ухвалив розгляд даної адміністративної справи продовжити в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши наявні у справі документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) згідно наявної у справі копії витягу із наказу керівника Антитерористичного центру при СБ України від 13.01.2016 р. №1/дск відповідно до статей 4,6,7,12 і 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» з 01.01.2015 р. по 22.02.2015 р. вважається залученим до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в Донецькій та Луганській областях.

Листом від 12.02.2016 р. військового комісара Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у м. Києві військового комісаріату позивача направлено позивача, котрий брав участь у бойових діях у зоні АТО в складі 5-го Окремого Батальйону Добровольчого Українського Корпусу «Правий сектор» з 25.01.2015 р. по 22.02.2015 р. для проходження МСЕК і встановлення групи інвалідності згідно постанови КМУ від 25.12.2013 р. №975.

Окрім цього, у справі наявна копія довідки від 28.01.2015 р. №116 т.в.о. голови Київського міського осередку ГО «Правий сектор», якою підтверджено, що позивач з 15.12.2014 р. по дату довідки проходив військову підготовку у в/ч НОМЕР_1 , 169 Учбового Центру Збройних сил України для подальшої відправки в зону проведення АТО на Сході України у складі Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор».

Також до суду надано копію довідки від 11.04.2015 р. №1062 5-го Окремого батальйону ДУК «Правий Сектор» стосовно того, що позивач з 25.01.2015 р. по 22.02.2015 р. брав участь у бойових дія у зоні АТО в складі цього батальйону та 22.02.2015 р., виконуючи бойове завдання у с. Піски, Ясинуватського р-ну Донецької обл., отримав ряд поранень (міновзривних травм).

Так, у справі наявна копія довідки №374 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу ОВС, військовослужбовця внутрішніх військ МВС, видана позивачу КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» у підтвердження цого перебування на лікуванні на стаціонарі з 23.02.2015 р. по 03.03.2015 р. з діагнозом «мінно-вибухова політравма».

28.09.2015 р. Київською обласною центральною лікарсько-консультативною комісією КЗ «Київська обласна клінічна лікарня» видано направлення №62 на проходження позивачем МСЕК.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0441165, виданої ОСОБА_1 , з 01.11.2016 р. позивачу з 12.10.2015 р. встановлено 2 групу інвалідності на строк до 01.11.2016 р., при цьому датою чергового переогляду призначено на 05.10.2016 р., в графі «причина інвалідності» зазначено «з враженням опорно-рухового апарату, загальне захворювання».

У справі наявна копія пенсійного посвідчення позивача від 24.11.2015 р. № (серія НОМЕР_2 ) про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 2 групи загального захворювання терміном дії до 31.10.2016 р.

В той же час, як йдеться у позовній заяві та не заперечувалось відповідачем, 12.02.2016 р. на його адресу надійшла письмова заява щодо встановлення ОСОБА_1 статус інваліда війни, а також видачі відповідного посвідчення, в додатках до якої надано ряд документів на підтвердження його участі в АТО та отримання травми.

Між тим у справі наявна копія клопотання командира ДУК «Правий Сектор» щодо надання позивачу статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом від 16.02.2016 р. вих. №1674 Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації з посиланням серед іншого на норму п. 4 Порядку надання статусу інваліда війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2015 р. №685 (в чинній редакції) (далі Порядок №685) для вирішення спірного питання запропоновано позивачу звернутись до медико-соціальної експертної комісії для визначення причини інвалідності.

Враховуючи зазначені вище обставини, вважаючи рішення відповідача щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій протиправними, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів у судовому порядку до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України від 22.10.1993 р. №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в чинній редакції) (далі Закон №3551) ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Відповідно до ст. 7 Закону №3551 до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Підставою для надання особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, статусу інваліда війни є (але не виключно):

а) клопотання про надання статусу інваліда війни керівника добровольчого формування, до складу якого входила така особа. До клопотання додаються документи, що підтверджують участь особи в антитерористичній операції, або письмові свідчення не менш як двох свідків з числа осіб, які спільно з такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій, або інваліда війни, або учасника війни відповідно до цього Закону;

б) довідка керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

в) довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності (п. 13 ч. 2 ст. 7 Закону №3551).

Відповідно до п. 2 Порядку №685 статус інваліда війни надається особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районі її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної гвардії та інших утворених відповідно до закону військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами (абз. 5).

Згідно до п. 4 Порядку №685 підставою для надання особам статусу інваліда війни для осіб, зазначених в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку є:

- довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності;

- клопотання про надання статусу інваліда війни керівника добровольчого формування, до складу якого входила така особа, або командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної гвардії або іншого утвореного відповідно до закону військового формування чи правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа виконувала завдання антитерористичної операції. До клопотання додаються документи, що підтверджують участь особи в антитерористичній операції, або письмові свідчення не менш як двох свідків з числа осіб, які разом з такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій, інваліда війни або учасника війни;

- довідка керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Разом з тим, нормою п. 5 Порядку №685 визначено, що для надання статусу інваліда війни особою або її представником подаються письмова заява та документи, зазначені у пункті 4 цього Порядку, до органів соціального захисту населення, за винятком зазначених в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку осіб, стосовно яких подається відповідне клопотання керівника добровольчого формування.

Рішення про надання статусу інваліда війни приймається органами соціального захисту населення у місячний строк з дня подання документів (п. 7 Порядку №685).

Пунктом 9 Порядку №685 передбачено, що посвідчення інваліда війни з написом "Посвідчення інваліда війни - інвалід" та нагрудний знак "Ветеран війни - інвалід" видається відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. N 302 (ЗП України, 1994 р., N 9, ст. 218) (в чинній редакції) (далі Положення №302).

Пунктом 2 Положення №302 передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно до абз. 3 п. 3 цього Положення інвалідам війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення інваліда війни - інвалід".

"Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина (абз. 2 п. 7 Положення №302).

Як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи фактично у наданні ОСОБА_1 статусу інваліда війни, у оскаржуваному рішенні відповідачем в якості підстави такої відмови визначено відсутність довідки МСЕК про групу та причину інвалідності, з огляду на що і запропоновано звернутись до МСЕК для визначення причини інвалідності.

Однак, як уже встановлено судом, згідно наявної у матеріалах справи копії довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0441165, виданої ОСОБА_1 , з 01.11.2016 р. позивачу з 12.10.2015 р. встановлено 2 групу інвалідності на строк до 01.11.2016 р., при цьому датою чергового переогляду призначено на 05.10.2016 р., разом з тим в графі «причина інвалідності» зазначено «з враженням опорно-рухового апарату, загальне захворювання».

При цьому під час судового розгляду справи, відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого положеннями КАС України покладено обов`язок доказування у даній справі, будь яких доводів щодо неприйнятності згаданої довідки наведено не було, а судом такого не встановлено.

А відтак, проаналізувавши наведені вище положення законодавства, що регулює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, дослідивши наявні у справі документи, враховуючи проведення в Україні антитерористичної операції, а також виникнення необхідності надання як основних, так і додаткових соціальних гарантій учасникам АТО та членам їх сімей, пораненим військовослужбовцям, а також сім`ям, члени яких загинули (померли) з огляду проведення АТО, підтримання їх морально психологічного стану, поліпшення фінансово матеріального стану зазначених категорій осіб, а також вшанування пам`яті героїв АТО, суд вважає цілком обґрунтованими доводи позивача щодо існування у нього права на отримання статусу інваліда війни та отримання відповідного посвідчення.

Враховуючи наведене у сукупності, а також виходячи з наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, у зв`язку із чим приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Між тим, суд зауважує, що згідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. Тобто, як слідує зі змісту даної норми, визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень передує його скасуванню.

В той же час у даному позові заявлено позовну вимогу лише про визнання незаконним (протиправним) оскаржуваного рішення. Однак, враховуючи встановлення під час судового розгляду справи невідповідності оскаржуваного рішення вимогам законодавства та його протиправність, суд вважає, що задля належного та повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, керуючись положеннями ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, доцільно вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в частині відмови у наданні статусу учасника інваліда війни та відповідного посвідчення, оформлене листом від 16.02.2016 р. №1674.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

В той же час позивач є звільненим від сплати судового збору у справі як інвалід 2 групи, з огляду на що стягнення судового збору на його користь судом не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати оформлене листом від 16.02.2016 р. №1674 рішення Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в частині відмови у наданні ОСОБА_1 статусу інваліда війни та посвідчення інваліда війни.

3. Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська