Справа № 265/4427/16-а
Суддя: Міхєєва І. М.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/4427/16-а
Провадження №2-а/265/152/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Міхєєва І.М., за участю секретаря судового засідання - Розсоха І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В обгрунтування позову зазначила, що 18 березня 2016 року інспекторами інспекції міської ради з благоустрою м.Маріуполя відносно неї було складено протокол №000342 про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП за порушення п.6.4.25 Правил благоустрою території м.Маріуполя, на підставі якого 06 квітня 2016 року Адміністративною комісією виконавчого комітету Маріупольської міської Ради було винесено постанову №392 про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. Позивач зазначає, що на засідання адміністративної комісії не була, постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності не отримувала, у зв'язку з чим не мала змоги її оскаржити у встановленому порядку. 22 липня 2016 року позивач отримала постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеної постанови адміністративної комісії. Вважає постанову № 392 від 06.04.2016 року незаконно, оскільки вона не була проінформована про необхідність укладання договору на утримання в належному стані об'єкту благоустрою, жодних пропозицій від Орджонікідзевської районної адміністрації щодо укладання такого договору їй не надходило та вона не ухилялася від його укладання. Повноважень представляти інтереси Орджонікідзевської райадміністрації ані інспекція міської ради з благоустрою міста Маріуполя, ані Адміністративна комісія виконавчого комітету Маріупольської міської ради не мають. Порядок вирішення переддоговірних спорів визначено цивільним законом, який не передбачає можливості накладати на одну із сторін адміністративну відповідальність. Тим більше, учасники цивільного обороту мають право вільно, виходячи з власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати і відповідно не можуть бути притягнуті до будь-якої відповідальності за відмову від вступу у ці відносини. Оскільки законом не встановлено для підприємств, установ, організацій та підприємців обов'язку укладання з органами державної влади та/або органами місцевого самоврядування договорі у сфері благоустрою населених пунктів, вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Посилаючись, зокрема на ст.ст.7, 152, 288 КУпАП, ст.ст.2, 19 КАС України, просила суд: визнати поважною причину пропуску нею строку оскарження та поновити строк на оскарження постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності; скасувати постанову Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради №392 від 06 квітня 2016 року про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, провадження по справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгяд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила адміністративний позов задовольнити.

Представник Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради Базаря О.І., що діє на підставі довіреності у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника виконкому міської ради та заперечення проти позову. В обґрунтування заперечення зазначила, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими. Маріупольська міська рада відповідно до чинного законодавства своїм рішенням від 21.06.011 року № 6/8-616 затвердила Правила благоустрою території міста Маріуполя, які на даний час діють зі змінами та доповненнями, які обов'язковими для виконання. Правилами у п.п.6.4.25 п.6.4 розділу 6 встановлено, що підприємства, установи та організації, громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності благоустрою міста Маріуполя зобов'язані укласти з районною адміністрацією Маріупольської міської ради договір на утримання у належному стані об'єкту благоустрою території міста Маріуполя. 18.03.2016 року на ОСОБА_1 був складений протокол № 000342про адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП, оскільки останньою не було укладено договір з районною адміністрацією Маріупольської міської ради на утримання у належному стані об'єкту благоустрою території м.Маріуполя, що є порушення п.п.6.4.25 п.6.4 розділу 6 Правил благоустрою території міста Маріуполя. З протоколом позивач ознайомилася та дала письмові пояснення. 06.04.2016 року на засідання адміністративної комісії ОСОБА_1, будучи повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, не з'явилася, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. 06.04.2016 року адміністративна комісія постановою № 392 визнала винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та наклала адміністративне стягнення у вигляді850 гривень, що є мінімальним. 07.04.2016 року постанову № 392 було направлено позивачу рекомендованим листом на адресу її проживання. Вважає постанову адміністративної комісії законною та обґрунтованою та просила суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18 березня 2016 року інспекторами інспекції міської ради з благоустрою міста Маріуполя відносно ОСОБА_1 було складено протокол №000342 про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП за порушення п.п.6.4.25 Правил благоустрою території м. Маріуполя.

06 квітня 2016 року Адміністративною комісією виконавчого комітету Маріупольської міської Ради на підставі вказаного протоколу було винесено постанову №392 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850 гривень. Зазначеною постановою було встановлено, що ОСОБА_1 уклала з районною адміністрацією Маріупольської міської ради договір на утримання в належному стані об'єкту благоустрою території міста Маріуполя - крамниця «ткани» по пр.Перемоги, 51/32, що є порушенням ст.152 КУпАП та п.п.6.4.25 п.6.4 розділу 6 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради № 6/8-616 від 21.06.2011 року.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до ч.3 ст.179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені у Законі України «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: 1) утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію; 2) утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об'єкти благоустрою (їх частини); 3) усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) за власний рахунок та в установлені строки пошкодження інженерних мереж або наслідки аварій, що сталися з їх вини; 4) усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) наслідки надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру в установленому порядку; 5) проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об'єктів благоустрою (їх частин), що здійснюються у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 6) у процесі утримання об'єктів благоустрою (їх частин) дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту, регулярно здійснювати заходи щодо запобігання передчасному зносу об'єктів, забезпечення умов функціонування та утримання їх у чистоті й належному стані; 7) відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України; 8) допускати на об'єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частина 3 ст.34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлює, що Правила благоустрою території населеного пункту не можуть передбачати обов'язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Отже, положення ч.2 ст.18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», не передбачають для підприємств, установ та організації обов'язку укладання з органами державної влади та/або органами місцевого самоврядування договорів у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оскільки законом не встановлено обов'язку для підприємств, установ та організації обов'язку укладання з органами державної влади та/або органами місцевого самоврядування договорів у сфері благоустрою населених пунктів, то суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Задовольняючи позов, суд також враховує, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями.

Відповідно до преамбули Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" Кабінет Міністрів прийняв Розпорядження № 1275р в редакції від 02.12.2015 року, яким затвердив Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно п.20 ч.1 Додатку до Розпорядження КМУ № 1275р в редакції від 02.12.2015 року, місто Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Стаття 3 зазначеного Закону, ведено мораторій на проведення перевірок органами і посадовими особами, уповноваженими законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, та органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово заборонено проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Проте відповідачем, всупереч вимогам цього Закону було здійснено перевірку господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 та складено протокол про адміністративне правопорушення з подальшим винесенням постанови, про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Розглядаючи питання поновлення строків на звернення до суду суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.289 КУпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою) правомочним розглядати справу.

У відповідності до ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений.

З письмових пояснень на позов та наданих документів представника відповідача вбачається, що на засідання адміністративної комісії відповідачка не з'явилася, про що свідчить відсутність відмітки про отримання постанови. Відомості про відправлення позивачці постанови поштою відсутні. Позивачка зазначила, що про наявність постанови їй стало відомо лише на стадії її виконання.

Судом встановлено, що 12.07.20106 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови № 392 від 06.04.2016 року, яка була направлена сторонам виконавчого провадження, що підтверджено копією поштового конверту.

Враховуючи викладені позивачкою обставини на підтвердження поважності пропуску строку для звернення до суду з даним позовом, а саме отримання нею оскаржуваної постанови тільки на стадії виконання тобто через Орджонікідзевському ВДВС ММУЮ, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.288 ч.4КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Отже, позивач, який оскаржив постанову у справі про адміністративне правопорушення звільняється від сплати судового збору.

Згідно зі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8-11, 17, 18, 69, 71, 72, 99, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 392 від 06 квітня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.152 КУпАП - закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.М. Міхєєва