Справа № 826/2469/16
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2469/16 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівВівдиченко Т.Р.,
Ісаєнко Ю.А.,
За участю секретаряГуменюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред'явив позов до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за участю третьої особи - Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Департаменті соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оформлене протоколом №1 від 19.01.2016 року та рішення Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Департаменті соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оформлене протоколом №7 від 06.08.2014 року, щодо відмови у визначенні ОСОБА_5 статусу особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1; зобов'язати Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) статус особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та видати посвідчення серії А та вкладку до посвідчення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 липня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно посвідчення серії НОМЕР_2 виданого Київською міською державною адміністрацією 23 червня 1998 р., позивачу було встановлено статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи за критерієм опромінення щитовидної залози на підставі п. 5 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії КИЕ - 1 № 515051 (дата огляду - 22.05.2000 р.) при первинному огляді позивача встановлено третю групу інвалідності з дитинства безстроково.

В зв'язку з наявністю онкологічного захворювання позивач звернувся до Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України з метою встановлення причинного зв'язку між хворобою та аварією на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС № 6672 від 17.07.2014 р. позивачу встановлено основний діагноз: Саркома Юінга (рак костей) та зроблене висновок про те, що захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0092473 (дата огляду - 28.07.2014 р.) при повторному огляді позивача встановлено довічно третю групу інвалідності з дитинства по опорно - руховому апарату та підтверджено зв'язок захворювання з впливом аварії на ЧАЕС.

Як повідомив позивач, враховуючи причину захворювання, яке призвело де інвалідності, є вплив аварії на ЧАЕС, він заявою від 27 листопада 2015 р. звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації та просив направити подані документи на розгляд Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щодо встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії та видач; посвідчення серії А.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що до зазначеної заяви був доданий наступний перелік документів: копія паспорту та ідентифікаційного коду позивача; 2 (дві) фотокартки 3*4; копія посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, серії НОМЕР_3; копія довідка медико - соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи №515051; копія довідки медико - соціальної експертної комісії серії АВ №0092473 про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної наслідками Чорнобильської катастрофи; копія експертного висновку Центральної міжвідомчої експертно: комісії МОЗ та МНС України віл 17.07.2014 р. № 6672 про встановленні причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії н| Чорнобильській АЕС.

Листом від 10.12.2015 р. №12572/35-03/19 «Про встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи» Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної державної адміністрації повідомило позивача, що відсутні законні підстави для встановлення йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення категорії 1 серії А, оскільки позивачу було встановлено зв'язок захворювання внаслідок впливу аварії на Чорнобильській АЕС у дорослому віці.

Крім того, в позовній заяві зазначається, що одночасно з наданням такого висновку заява позивача від 27.11.2015 року з переліком документів передана на чергове засідання Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, листом від 27.01.2016 року №998/35-03/15 «Про рішення Комісії» повідомлено, що рішенням Комісії, оформленим протоколом від 19.01.2016 року №1, позивачу відмовлено у визначенні статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 1, оскільки надані документи не відповідають вимогам ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зазначивши при цьому, що підстав для зміни рішення попередньої Комісії, оформленого протоколом від 06.08.2014 року №7, немає.

До вказаного листа в додаток надано витяг із протоколу засідання Комісії від 06.08.2014 року №7, з якого вбачається, що надані документи не відповідають вимогам ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Водночас, з листа Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради №051/ОП/О-2331-009 від 13.08.2014 року, наданого у відповідь на заяву позивача від 28.07.2014 року, вбачається, що причиною відмови у видачі посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та вкладки до нього слугувало встановлення причинного зв'язку між захворюванням та інвалідністю ІІІ групи після досягнення повноліття.

Зазначені відмови позивач вважає протиправними та такими, що порушує його права та законні інтереси, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII.(надалі - Закон №796-ХІІ) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Порядок визначення осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи врегульовано ст. 11 Закону №796-ХІІ.

До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

Відповідно до ст. 12 Закону №796-ХІІ причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Неповнолітнім дітям, зазначеним у статті 27 цього Закону, в разі захворювання причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи встановлюється відповідно до частини першої цієї статті.

На встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа: зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону; - народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір'ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих; хворих на рак щитовидної залози (ч.3 ст. 12 Закону №796-ХІІ).

При встановленні причинного зв'язку хвороб з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників у населення, яке постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (далі - причинний зв'язок хвороб), уповноваженими медичними комісіями при експертизі медичних справ та під час стаціонарного обстеження осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників у населення, яке постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС застосовуються Перелік хвороб, при яких може бути встановлено причинний зв'язок з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників у дорослого населення, яке постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затверджений наказом МОЗ України від 17 травня 1997 року N 150, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 26 вересня 1997 року за N 448/2252 (у редакції наказу МОЗ України від 14 червня 2012 року N 441) (далі - Перелік хвороб), та Перелік хвороб і патологічних станів, ризик виникнення яких підвищується в результаті впливу на організм дитини іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затверджений наказом МОЗ України від 17 травня 1997 року N 150, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 26 вересня 1997 року за N 448/2252 (у редакції наказу МОЗ України від 14 червня 2012 року N 441) (далі - Перелік хвороб і патологічних станів).

Відповідно до п. 3.7 Інструкції №150 особам, які мали статус дітей, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, до 18 років, та особам, що народилися від батьків, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи (категорії 1 - 3), і не отримали статусу дитини-інваліда внаслідок Чорнобильської катастрофи до досягнення 18 років, при виявленні захворювань онкологічної та онкогематологічної патології після досягнення 18 років причинний зв'язок встановлюється за наявності посвідчення серії "Д" відповідно до статті 27 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що віднесення осіб до категорії 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи потрібно встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи.

У відповідності до норми п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-ХІІ, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

З аналізу норм права вбачається, що обов'язковою умовою для встановлення причинного зв'язку є підтвердження його під час стаціонарного обстеження медичною комісією визначеного рівня.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 17.07.2014 року №6672 підтверджено, що захворювання ОСОБА_5 пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

Колегія суддів звертає увагу, що інших захворювань, ніж рак костей (Саркома Юінга), які б могли вплинути на інвалідність позивача при проведенні експертиз встановлено не було, а отже саме зазначене захворювання було підставою для встановлення ОСОБА_5 інвалідності III групи.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №009273 при повторному огляді позивача встановлено довічно третю групу інвалідності з дитинства по опорно-руховому апарату та підтверджено зв'язок захворювання з впливом аварії на ЧАЕС.

З аналізу зазначених вище норм чинного законодавства, для віднесення осіб після досягнення повноліття до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 необхідним є встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи, а п. 3.7 вищевказаної Інструкції підтверджує можливість встановлення причинного зв'язку після 18 років за наявності онкологічної патології та посвідчення серії Д, тобто виданого особі як дитині, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що позивач визнаний дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується виданим йому посвідченням серії Д, наявність онкологічного захворювання встановлена експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 17.07.2014 року №6672 та підтверджено зв'язок цього захворювання з впливом аварії на ЧАЕС, що повністю узгоджується з приписами як Інструкції №150, так і Закону № 796-ХІІ.

З огляду на назначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність відмови у визначенні позивачу статусу особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, а відтак, наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Положеннями пунктів 2 та 10 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 (надалі - Порядок №51), який регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено наступне.

У відповідності до п. 2 Порядку №51 Посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно абзац. 5 п. 10 Порядку №51, видача посвідчень провадиться інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач позбавив позивача певного кола прав, свобод та соціальних гарантій, якими останній був наділений, у зв'язку з наданням державою певного правового статусу - особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегією суддів не беруться до уваги посилання третьої особи на те, що після досягнення повноліття позивач втратила статус дитини, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи в дитячому віці, а відповідно їй не було встановлено причинного зв'язку інвалідності із наслідками Чорнобильської катастрофи, оскільки такий причинний зв'язок інвалідності із наслідками Чорнобильської катастрофи був встановлений позивачу саме не як дитині, а як повнолітній особі.

Колегія суддів також звертає увагу, що саме експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 17.07.2014 року р. №6672, встановлено причинний зв'язок між захворюванням та випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, повнолітній статус особи не впливає та не може впливати на обов'язок відповідного органу владних повноважень встановлювати певній особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення встановленого зразку постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи за наявності передбаченого чинним законодавством експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Що стосується посилань відповідача на дискреційні повноваження, колегія суддів зазначає наступне.

Принцип розподілу влади дійсно заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням є - здійснення правосуддя.

Проте, суд аналізуючи позицію сторін у справі не вважає визначену позивачем вимогу про «зобов`язання надати статус» формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та таким, що можуть вийти за межі завдань адміністративного судочинства.

Саме по собі зобов`язання відповідача розглянути лише питання про надання статусу особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи позивачеві не призведе до очікуваного позивачем результату від здійснення правосуддя і не забезпечить захист його прав і свобод, оскільки представник відповідача категорично стверджує про те, що підстав для надання статусу немає.

Таким чином, формулювання резолютивної частини рішення «зобов`язати відповідача вирішити/розглянути питання щодо надання статусу особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи» може мати наслідком повернення позивача до суду за спливом нетривалого проміжку часу знову для пошуку захисту свого порушеного права за аналогічно викладеним вище обставинам.

Так, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003№3 рп/2003)

Ст.13 Конвенції по захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом необхідно розуміти таке, що призводить до потрібних результатів, наслідків, що дають найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, при цьому права громадян не можуть бути скасовані.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 липня 2016 року залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Ісаєнко Ю.А.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Ісаєнко Ю.А.