Справа № 826/12117/16
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Сорочка Є.О., Шелест С.Б.,

секретаря Строяновської О.В.,

за участю:

представників позивача: Прусова В.М., Ткачова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Тараса Володимировича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітел», Товариство з обмеженою відповідальністю «Продінвест» про скасування постанови, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року,

У с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернулося у суд із позовом до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Т.В., за участю третіх осіб: Товариств з обмеженою відповідальністю «Вітел» і «Продінвест», в якому просило скасувати постанову відповідача про арешт майна боржників - третіх осіб та оголошення заборони на його відчуження від 22 квітня 2014 року у виконавчому провадженні №39508148.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з таких підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір не підлягає розгляду адміністративним судом.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Як убачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, оскаржувана постанова прийнята у виконавчому провадженні, яке відкрите на підставі наказу Господарського суду Донецької області №1/73 від 14 вересня 2012 року про солідарне стягнення із третіх осіб на користь позивача грошової заборгованості.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно пункту 7 вказаної правової норми суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною другою статті 4 цього Кодексу передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно частини першої статті 17 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною першою статті 181 Кодексу передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, в адміністративних судах не підлягають розгляду спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, якщо процесуальним законодавством передбачено інший порядок їх судового оскарження.

Статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Такі скарги розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Отже, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій та рішень органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30 червня 2015 року у справі № 825/2566/14.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Зважаючи на викладене, відносно даного спору адміністративний суд не може вважатись «судом, установленим законом», у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства та необхідність відмови у відкритті провадження, позаяк цей спір підвідомчий господарському суду.

Посилання апелянта на те, що оскаржувана постанова державного виконавця порушує його права не як стягувача у відповідному виконавчому провадженні, а як власника нерухомого майна, на яке нею накладено арешт та встановлено заборону відчуження, відхиляються колегією суддів. Позаяк, дані обставини жодним чином не відносять існуючий спір до юрисдикції адміністративного суду.

Оскільки доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли би призвести до неправильного вирішення відповідного питання, на підставі ст. ст. 199 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя Є.О. Сорочко
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст ухвали складений 30 вересня 2016 року.)

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Сорочко Є.О.

Шелест С.Б.