Справа № 821/968/16
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/968/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Варняка С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини - польова пошта № НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач, звернувшись до суду, посилається на те, що 12.12.2014 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 генерал-майором ОСОБА_2 було укладено строковий контракт на проходження військової служби у лавах Збройних Сил України. У п.3 вказаного контракту зазначено - цей контракт строковий та укладений відповідно до строків, установлених законодавством, за угодою сторін - на особливий період, але не менше одного місяця - до оголошення демобілізації та етапів звільнення у ході демобілізації, визначених штабом ЗС України. Пунктом 9 контракту визначено, умови контракту можуть бути змінені або доповнені за згодою сторін у письмовій формі. Починаючи з 30.09.20115 року позивач через безпосереднього командира подавав рапорт про бажання розірвати контракт. 31.03.2016 року на адресу військової частини було направлено рапорт про розірвання контракту, яким було отримано відповідачем 07.04.2016 року. 09.06.2016 року позивачу було відмовлено у задоволенні вказаного рапорту.

З врахуванням заяви про зміну позовних вимог від 23.09.2016 року яким позивач відмовився від п. 4 позовної заяви та просить визнати бездіяльність військової частини № НОМЕР_1 щодо розірвання (припинення) контракту від 12.12.2014 року укладений між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 генерал-майором Танцюрою І.І..

Відповідач по суті позову заперечує, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Посилається на те, що позиція командування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 стосовно існування особливого періоду, співпадає з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у постанові від 16.02.2015 року, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

Сторони надали клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження, у їхню відсутність.

28.09.2016 року суд постановив ухвалу про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини.

12.12.2014 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 генералом-майором ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

31.03.2016 року ОСОБА_1 на адресу військової частини відправив рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України.

09.06.2016 року було розглянуто рапорт про звільнення та повідомлено про те, що на даний час в країні триває особливий період та не має законних підстав для звільнення позивача.

Вирішуючи спір, суд застосовує законодавство, яке було чинне на час спірних правовідносин, та виходить з такого.

Загальні засади проходження в Україні військової служби закріплені у Законі України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992р. № 2232-XII ( далі - Закон України №2232-XII).

Відповідно до п. б ч.2 ст.26 Закону України № 2232-XII звільнення зі служби проводиться військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Згідно з п. а ч. 6 ст.26 Закону України № 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Водночас, згідно п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону України № 2232-XII у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Поняття "особливий період" визначено в Законах України "Про оборону України" від 6.12.1991 р. № 1932-XII (далі по тексту - Закон №1932-XII) та "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-XII (далі по тексту - Закон N3543-XII).

Так, відповідно до абз.11 ст.1 Закону №1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 5 ст.1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014р. № 303/2014 у зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки, втручанням Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі та відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106, статті 112 Конституції України постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

Указ Президента України № 303/2014 затверджений ЗУ "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014р. №1126-VII та набрав чинності з дня його опублікування - 18.03.2014р.

Згідно абз. 4 ст.1 Закону № 3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Абзацом 6 ст.1 Закону № 3543-XII передбачено, що демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Аналізуючи приписи Законів України № 2232-XII, №1932-XII та № 3543-XII, суд дійшов висновку, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та триває до оголошення рішення Президента України про демобілізацію. Закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.

Аналогічна позиція викладена Вищим адміністративним судом України у постанові по справі №800/582/14 від 16.02.2015р.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 14, 70, 71, 72, 79, 86, 94, 128, 158 163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Варняк С.О.

кат. 3