Справа № 146/1220/16-а
Суддя: Скаковська І. В.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/1220/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого-cyдді Скаковської І.В.,

з участю секретаря Слободянюк Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Томашполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Вінниця Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Бабчука Дмитра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Вінниця Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Бабчука Д.В. про визнання протиправною та скасування постанови, посилаючись на те, що постановою інспектора серії АР № 048093 від 09 вересня 2016 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн., за те, що 09 вересня 2016 року о 13 год 20 хв, керуючи автомобілем марки «Ауді А6», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Пирогова в м. Вінниця, здійснив рух прямо проігнорувавши вимоги дорожнього знаку 5.16.

Викладені в постанові відомості позивач називає такими, що не відповідають дійсності, пояснюючи тим, що 09 вересня 2016 року по вул. Пирогова в м. Вінниця він дійсно був зупинений інспектором патрульної поліції, який пояснив причину зупинки автомобіля тим, що він начебто не виконав вимогу дорожнього знаку напрямку руху по смугах 5.16, чим порушив ч. 1 ст. 122 КУпАП. На запитання позивача де саме він порушив правила дорожнього руху, патрульний відповів, що декілька перехресть назад, однак чітко не роз'яснивши де саме відбулося начебто вказане правопорушення. На пояснення, що він не порушував правил дорожнього руху працівник патрульної поліції не зважав та виніс оскаржувану постанову. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, як незаконну.

Також в позовній заяві позивач ОСОБА_2 вказує, що при винесенні постанови невраховані положення ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з"ясування всіх обставин справи, вирішенні її в точній відповідності із законом. До того ж, працівником патрульної поліції, як передбачено ст. 251 КУпАП, не зібрано і не наведено жодного доказу, який би підтверджував вчинення ним адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, однак в позовній заяві просить розгляд справи провести у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень суду не надав, хоча про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено завчасно та належним чином.

Відповідно до ст. 128 КАС України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та прийняти постанову на підставі наявних у cправі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 09 вересня 2016 року інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Бабчуком Д.В., винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 048093 відносно ОСОБА_2, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255 грн. Дані обставини підтверджуються постановою (а.с. 5).

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністативного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Проте, відповідачем, не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху. А тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова про накладення адміністративного стягнення не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача. Проте, такі докази відсутні. Відповідачем не було вжито таких заходів, хоча об'єктивно останнній мав таку можливість з урахуванням місця та часу даної події.

Крім того, частиною першою ст. 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову в справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи із вказаної норми, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також, частиною першою статті 87, частиною першою статті 94 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороноюу справі, або якщо стороноюу справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області у якості відшкодування судових витрат, грошові кошти у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 122 ч. 1, 251, 254, 258, 283, 255, 289, 247, 284 КУпАП, ст.ст. 2, 6-10, 17, 71, 104, ч. 4 ст.128, 158-163, 171-2 КАС України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Вінниця Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Бабчука Дмитра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Постанову серії АР № 048093 від 09 вересня 2016 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Вінниця Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Бабчуком Дмитром Володимировичем у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн - скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

За рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн (п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 коп).

Постанова є остаточною таоскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Скаковська