Справа № 822/793/16
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/793/16 Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

22 вересня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю: секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Карповича Василя Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області, Державної фіскальної служби України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області (далі ГУ ДФС України у Хмельницькій області, Відповідач 1), Державної фіскальної служби України (далі ДФС України, Відповідач 2) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі оскаржили його в апеляційному порядку.

В судовому засіданні представник відповідачів підтримав апеляційні скарги і просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується слідуюче:

ОСОБА_4 проходив службу в органах податкової міліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління ДФС.

Наказом №296-о від 03.11.2015 року ОСОБА_4 звільнено з органів податкової міліції ГУ ДФС у Хмельницькій області за станом здоров'я на підставі свідоцтва про хворобу №340 від 05.10.2015 року, виданого військово-лікарською комісією УМВС України в Хмельницькій області.

04 листопада 2015 року згідно висновку Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії позивачу встановлено III групу інвалідності, причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

Після отримання вищевказаного висновку, ОСОБА_4 подав до Відповідача 1 заяву про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності.

02 грудня 2015 року ГУ ДФС у Хмельницькій області надало позивачу довідку про грошове забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги.

04 грудня 2015 року Відповідачем 1 розглянуто заяву ОСОБА_4, та призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 20290 грн. 50 коп. на підставі порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року №707 та направлено на затвердження до ДФС України.

30 грудня 2016 року ДФС України повернула матеріали для виплати одноразової грошової допомоги ГУ ДФС у Хмельницькій області, в зв'язку з тим що Закон України "Про міліцію", втратив свою чинність, а тому законні підстави для виплати грошової допомоги відсутні.

Не погоджуючись з рішенням ГУ ДФС у Хмельницькій області про призначення грошової допомоги в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року №707 та з рішенням ДФС України про відмову в виплаті одноразової грошової допомоги, в зв'язку з тим що Закон України "Про міліцію", втратив свою чинність, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що при нарахуванні одноразової грошової допомоги позивачу, відповідачі мали б застосовувати законодавство, яке діяло на момент виникнення у позивача права на отримання грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно статті 4 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Згідно статті 23 цього ж Закону (в редакції чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,-у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,-у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,-у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

21 жовтня 2015 року вступила в дію Постанова Кабінету Міністрів України № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Частиною 2 даної Постанови визначено, що: особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. N208-VІІІ "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. N707.

Відповідно до пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого вищевказаною постановою, днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності-дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно підпункту 2 пункту 3, цього Порядку, грошова допомога призначається і виплачується у разі: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі:

250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи;

200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи;

150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки до акта огляду медико-соціальної експертоної комісії Серія АВ № 0570753, ОСОБА_4 встановлено III групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, 04.11.2015 року, а отже право на отримання спірної грошової допомоги у нього виникло саме з цієї дати.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню Закон України "Про міліцію", в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 13.02.2015 року "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" та Постанова Кабінету Міністрів України № 850, яким встановлено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції ІІІ групи інвалідності, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Також на думку суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції обгрунтовано не взято до уваги твердженння відповідачів про неможливість виплатити позивачу одноразову грошову допомогу позивачу в розмірі, встановленому статтею 23 Закон України «Про міліцію» в редакції від 13 лютого 2015 року, в зв'язку з тим, що на момент звернення ним за виплатою одноразової грошової допомоги, цей закон втратив чинність, з огляду на наступне:

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 надано офіційне тлумачення принципу дії закону в часі.

Так, в даному рішенні зкорема зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, зважаючи на те, що датою виникнення у позивача права на отримання грошової допомоги є довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, а не дата розгляду Відповідачем 2, заяви про призначення цієї виплати, то у останнього не було правових підстав для повернення матеріалів для виплати одноразової грошової допомоги Віповідачу 1, в зв'язку з тим що Закон України "Про міліцію", втратив свою чинність.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов'язання відповідачів нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи суд апеляційної інстанції вважає, що доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини, а тому не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 198, статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області, Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 вересня 2016 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.