Справа № 806/1503/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м.Житомир справа № 806/1503/16

категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Чернюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Овруцької ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області щодо нарахування йому заборгованості зі сплати єдиного внеску;

- зобов"язати Овруцьку ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області повернути помилково подані ним звіти ЄСВ за 2013 рік на суму 4800,76 та за 2014 рік на суму 5071,80 грн., а інформацію стосовно суми нарахованого ЄСВ вилучити з системи, як зайво нараховану.

В обґрунтування позову зазначив, що ним було помилково подані звіти з ЄСВ за 2013,2014 роки. Зазначає, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 03.03.2016 у справі №806/264/16 скасовано вимогу Овруцької ОДПІ про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 6216,55 грн. Незважаючи на рішення суду, позивачу продовжують нараховуватися борг зі сплати єдиного внеску. Вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки судовим рішенням встановлено, що позивач звільнений від сплати єдиного внеску та просить зобов"язати відповідача повернути помилково подані звіти.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зокрема зазначив, що позивачем добровільно подавалися звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за періоди 2013-2014 роки. Відповідно, суми єдиного внеску за дані періоди добровільно підтверджено самим позивачем, шляхом самостійного подання звітів. Тобто, своїми діями позивач підтвердив намір сплатити суми єдиного внеску. Отже, Овруцька ОДПІ не має законних підстав для скасування самостійно поданих платником звітів, які призвели до наявності боргу у позивача. Тому позов задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 та пенсіонером за віком (а.с.6-7)

Позивачем, як фізичною особою-підприємцем до Овруцької ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області помилково подані звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік на суму 4800,76 грн. та за 2014 рік на суму 5071,80 грн. (а.с.15-16).

04.11.2015 Овруцькою ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області прийнято вимогу про сплату боргу №Ф-121-17, якою від позивача зобов"язано сплатити суму недоїмки по єдиному внеску в сумі 6216,55 грн. за період 2013-2014 рр.

Постановою Житомирського кружного адміністративного суду від 03.03.2016 у справі №806/264/16, яка набрала законної сили 10.05.2016, зазначену вимогу Овруцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області №Ф-121-17 від 04.11.2015 скасовано (а.с.10-11).

Разом з тим, в судовому засіданні представник позивача пояснив, що Овруцька ОДПІ за вказаною вимогою продовжувала вчиняти дії щодо стягнення з ОСОБА_3 коштів на сплату ЄСВ.

У зв"язку з чим, 17.06.2016 ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повернути помилково подані ним звіти за 2013 рік на суму 4800,76 грн . та за 2014 рік на суму 5071,80 грн., а інформацію стосовно суми нарахованого єдиного внеску, відносно нього, вилучити з системи, як зайво нараховану. (а.с.8)

За результатами розгляду заяви ОСОБА_3, в.о. першого заступника начальника Овруцької ОДПІ М.І.Левківський листом від 15.07.2016 №2193/10/13-00, повідомив позивача, що Овруцька ОДПІ немає законних підстав для скасування поданих ним звітів, які призвели до наявності боргу з єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування.(а.с.9).

Оскільки позивачу продовжує нараховуватись заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску, він звернувся до суду для захисту порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, позивач звернувся до суду.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 статті 4 Закону № 2464-VI передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Стаття 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає визначення поняття "пенсіонер" - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 даного Закону визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Отже, оскільки позивач є пенсіонером за віком, отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, він звільнений від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою Житомирського кружного адміністративного суду від 03.03.2016 у справі №806/264/16 скасовано вимогу Овруцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області №Ф-121-17 від 04.11.2015 про сплату боргу, якою від позивача вимагалося сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 6216,55 грн.(а.с.10-11).

У вказаній постанові суд дійшов висновку, що оскільки позивач є пенсіонером, отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування не приймав, він, у відповідності ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", звільняється від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні представником відповідача не заперечувалося, що дана постанова на даний час є невиконаною.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач і у подальшому продовжує проводити стягнення з позивача нарахованої заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску за 2013-2014 рр. та на час розгляду справи за позивачем рахується заборгованість по ЄСВ в сумі 4997,88 грн., що підтверджується обліковою карткою. (а.с. 34-35).

Дані обставини в ході розгляду справи представником відповідача не заперечувалися. Однак, він пояснив, що оскільки позивачем добровільно було подано звіти ЄСВ за 2013-2014 р.р., він вважається платником єдиного соціального внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування, тому й проводяться відповідні нарахування.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, з огляду на таке.

Як вже зазначалося, за приписами ч.4 ст.4 Закону №2464-VI фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Дана норма кореспондується п.3.3. Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 № 454 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), згідно якої ФО - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Звіт зазначеними особами не подається.

Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.3.5 Порядку (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) особи, які досягли 16-річного віку та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 2 - 14 частини першої статті 4 Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та уклали договір на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, а також члени фермерського господарства, особистого селянського господарства - на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, і пенсійне страхування та уклали договір на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, формують та подають самі за себе звіт протягом 30 календарних днів після закінчення строків дії договору.

Звітним періодом є тривалість дії договору, а якщо договором про добровільну участь передбачено одноразову сплату особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню (у тому числі з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року), - період, за який одноразово сплачено єдиний внесок за попередні періоди.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що добровільна участь особи, яка виявили бажання бути платниками єдиного внеску, передбачає собою укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В матеріалах справи договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування не міститься.

Протилежного відповідачем суду не доведено.

Отже, помилкова подача позивачем звітів за 2013, 2014 р. не свідчить про його добровільну участь у системі страхування.

Крім того, відповідно п.6 Розділу VI "Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 499 від 20.04.2015 (далі - Інструкція № 499), вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом (господарським судом).

Таким чином, дії Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області щодо нарахування та стягнення з ОСОБА_3 єдиного соціального внеску за 2013-2014 рр. є неправомірними.

Водночас, суд зазначає, що ні Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", ні "Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 р. за №460/26905), ні Інструкцією № 499 які є чинними на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено повернення помилково поданих звітів.

Зокрема, п. 9 Розділу VI Інструкції органам доходів і зборів надано право лише списати борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску у разі:

повної ліквідації юридичної особи - платника єдиного внеску, коли борги (недоїмка) зі сплати єдиного внеску залишилися непогашеними у зв'язку з недостатністю майна такого платника або майна засновників чи учасників, якщо вони несуть повну чи додаткову відповідальність за зобов'язаннями платника;

смерті фізичної особи, оголошення померлою, визнання її у судовому порядку безвісно відсутньою або недієздатною за умови відсутності осіб, які відповідно до Закону несуть зобов'язання зі сплати єдиного внеску, та засвідчення цього факту відділом державної реєстрації актів цивільного стану чи постановленням судового рішення.

Списанню підлягають суми нарахованого єдиного внеску, недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені, що обліковуються за даними інформаційної системи органу доходів і зборів єдиного внеску.

Суд вважає, що позивачем при зверненні до суду з вимогою про зобов"язання Овруцьку ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області повернути помилково подані ним звіти ЄСВ за 2013 рік на суму 4800,76 та за 2014 рік на суму 5071,80 грн., а інформацію стосовно суми нарахованого ЄСВ вилучити з системи, як зайво нараховану, не вірно обрано спосіб захисту порушеного права.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими. При цьому під ефективним засобом (способом) захисту слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, право на судовий захист передбачає конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

За приписами ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Частиною 2 ст. 11 КАС визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст. 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно п.3 ч.2 ст.162 КАСУ у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов"язання відповідача утриматися від вчинення певних дій.

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

На підставі викладеного, з огляду на встановлену судом неправомірність дій Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області щодо нарахування ОСОБА_3 єдиного соціального внеску за 2013-2014 рр., з метою досягнення мети правосуддя - забезпечення ефективного поновлення та захисту порушеного права, - суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов"язати Овруцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області утриматися від вчинення дій по стягненню з ОСОБА_3 єдиного соціального внеску за 2013-2014 рр.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочиснтва України ,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області щодо нарахування ОСОБА_3 заборгованості по єдиному соціальному внеску за 2013-2014 рр.

Зобов"язати Овруцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області утриматися від вчинення дій по стягненню з ОСОБА_3 єдиного соціального внеску за 2013-2014 рр.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 26 вересня 2016 р.