Справа № 2а-45/10/1270
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2010-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2010 рокуСєвєродонецькСправа № 2а-45/10/1270

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

судді: Пляшкової К.О.,

при секретарі: Любімовій Г.Ю.,

за участю

позивач: не зявився,

представник 1 відповідача: ОСОБА_1 (довіреність від 11.01.2010 № 88),

представник 2 відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємця ОСОБА_2 до начальника територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області ОСОБА_3, В.о. начальника територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області ОСОБА_4 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування постанови про застосування фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області ОСОБА_5, в.о. начальника територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області ОСОБА_4 про визнання протиправними дій по застосуванню фінансових санкцій, визнання незаконними та скасування постанов № 098055 від 25.09.2009 та № 062995 від 03.09.2009.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою № 062995 в.о. начальника територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області від 03.09.2009 відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про внесення змін до Закону «Про автомобільний транспорт» на нього було накладено фінансові санкції в сумі 1 700 грн. Згідно цієї постанови порушення сталося 26 серпня 2009 року у м. Сєвєродонецьку (транспортним засобом, автобусом «Рута» д.н.з ВВ 26-91 АА, керував його водій). Також постановою № 098055 начальника територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області від 25.09.2009 відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про автомобільний транспорт» на нього було накладено фінансові санкції в сумі 1 700 грн. Згідно цієї постанови порушення сталося у Донецькій області 26 липня 2009 року, коли він керував транспортним засобом, автобусом «MERCEDES-BENZ 308 DПЕ», Д.Н.З. НОМЕР_1.

Позивач вважає дії вищезазначених посадових осіб по садових осіб по застосуванню фінансових санкцій протиправними, а самі постанови такими, що підлягають скасуванню, оскільки по-перше: фінансові санкції були накладені з формулюванням «надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік, яких визначений статтями 39 та 48 Закону», проте абз.3 ч.1 ст.60 Закону передбачена відповідальність за експлуатацію нелегкого автомобіля,обладнаного, як таксі, але він такою діяльністю не займався, по друге 26 липня 2009 року він дійсно був зупинений працівниками територіального управління Головдержінспекції Донецької області, які предявили завдання на перевірку, в якому на його думку, він міг бути зазначений у якості субєкта підприємницької діяльності, що перевіряється, бо зареєстрований у такій якості і мешкає у Луганській області, виконував разовий рейс з перевезення пасажирів, відповідно не міг бути включеним до щотижневого графіку перевірок, при цьому начальник територіального управління не перевірив законність проведення відносно нього перевірки і виніс оскаржуване рішення на підставі належного доказу. Аналогічні порушення були допущені і під час перевірки 26 серпня 2009 року.

Крім цього позивач зазначає, що були допущенні порушення вимог ОСОБА_6 здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ № 1567 від 08.11.2006.

У судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу без його участі.

Представник 1-го відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав заперечення (а.с.33-36).

Представник 2-го відповідача у судове засідання не зявився, про час, місце та дат судового засідання повідомлявся належним чином, причини не явки суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не прибули у судове засідання, на підставі наявних матеріалів, які містять достатньо даних про права та обовязки сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд прийшов до наступного.

У відповідності з Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Позивач ОСОБА_2 зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності фізична особа у виконавчому комітеті Сєвєродонецької міської ради Луганської області 18.01.2000, і.н. (а.с.10), здійснює діяльність на підставі ліцензії № 350860, серія АВ від 13.07.2007, у тому числі щодо надання послуг перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування, дозволений вид робіт внутрішні перевезення пасажирів у період з 14 липня 2007 року до 13.07.2012 (строк дії ліцензії)(а.с.8-9).

Головна державна інспекція на автомобільному транспорті є урядовим органом державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті, діє на підставі Положення, затвердженого постановою КМУ від 8 березня 2004 року № 1190 (із наступними змінами), Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті (надалі територіальні органи), затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 14 грудня 2005 року № 888 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2005 року за № 1573/11856).

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III.

Відповідно до п.4 ОСОБА_6 здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567 (далі ОСОБА_6 № 1567) державний контроль на автомобільному транспорті (далі держаний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі посадові особи) шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.

Пункт 15 ОСОБА_6 № 1567 передбачає, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється: наявність визначених статтями 37 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюється перевезення автомобільним транспортом; додержанням вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону № 2344; наявність у документах водія відмітки про проходження ним медичного огляду та проведення перевірки технічного стану транспортного засобу перед виїздом на маршрут; відповідальність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду відповідного посвідчення; додержанням водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів; виконання водієм інших вимог правил надання пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів транспортом в України.

За надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються санкції, а саме штраф у розмірі ста неподаткових мінімумів доходів громадян (абз.2ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Стаття 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344 визначає документи, на підставі яких виконується пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:

для автомобільного перевізника ліцензія, договір із замовником послуг, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи ,передбачені законодавством України.

Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:

для автомобільного перевізника ліцензія, договір із замовником послуг, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія легкового автомобіля посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, дорожній лист, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для автомобільного самозайнятого перевізника: ліцензія, ліцензійна картка, посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сервісна книжка, медична довідка.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:

для автомобільного перевізника ліцензія, договір із замовником послуг, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія легкового автомобіля посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, копія договору із замовником послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Для пасажира-квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду посвідчення особи встановленого зразка).

Відповідно до ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії пасажири повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

У судовому засіданні встановлено, що 26.07.2009 о 15-10 год. в ході проведення рейдової перевірки на 25 км автодорозі Маріуполь Запоріжжя у смт. Володарське, державними інспекторами територіального управління в Донецькій області був перевірений транспортний засіб «MERCEDES-BENZ 308 DПЕ» державний номер НОМЕР_2, що здійснював нерегулярні перевезення, під керуванням позивача.

Рейдова перевірка здійснювалася на підставі завдання на перевірку від 24.07.2009, де зазначено, що перевірка здійснюватиметься: Маріупольський напрямок, 25 км по автодорозі №Маріуполь Запоріжжя», перелік питань згідно ОСОБА_6 здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567.

Позивач в даному адміністративному позові не оспорює факт предявлення йому при перевірці завдання, проте в вобґрунтування позовних вимог зазначає, що він не міг бути зазначений в ньому в якості субєкта підприємницької діяльності, що перевіряється, бо зареєстрований у такій якості у Луганській області.

Суд критично оцінює вищезазначене обґрунтування позивача, оскільки завданням рейдової перевірки було виявлення порушників вимог ОСОБА_6 здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567 на конкретній ділянці, рейдова перевірка не обмежувалася конкретними транспортними засобами.

За результатами перевірки складено акт 120270 (а.с.37), де зазначено, що під час перевірки виявлені порушення, а саме: при перевезенні пасажирів у водія був відсутній договір із замовником перевезень, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, договір обовязкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті, неналежно оформлений дорожній лист (відсутні відмітки перед рейсового медичного огляду, відмітка механіка). З актом позивач був ознайомлений, надавати пояснення відмовився.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений з ВАТ «Сєвєродонецьке АТП 10920» 23.07.2009 (а.с.39).

З листа голови правління ВАТ «Сєвєродонецьке АТП 10920» (а.с.38) вбачається, що 26.07.2009 ОСОБА_2 без належним чином оформленої дорожньої документації скористався ліцензійною карткою на автомобіль НОМЕР_3, що перебував у договірних відносинах з підприємством (договір оренди на даний автомобіль був розірваний 24.07.2009 і водій звільнений згідно наказу № 20/1 від 23.07.2009 (а.с.40). У звязку з неправильним оформленням обхідного листа та відсутністю в місті ОСОБА_2 ліцензійна картка залишилася у нього та була здана в ліцензійний відділ територіального управління Головавтотрансінспекції в Луганській області тільки 30.07.2009.

Про необхідність зявитися 25.009.2009 в управління інспекції в Луганській області Головавтотрансінспекції позивач був повідомлений, про що свідчить підпис на корінці повідомлення (а.с.37-зворот).

29 вересня 2009 року начальником територіального управління Головавтотрансінспекції в Луганській області старшим державним інспектором на автомобільному транспорті ОСОБА_5 було розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт та винесено постанову № 098055 про застосування до позивача фінансової санкції у розмірі 1700 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена в абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено ст..39 та ст..48 цього Закону(а.с. 12).

З долучених до матеріалів справи відповідачем плану роботи по здійсненню державного контролю на автотранспортні з 25.08.2009 по 28.08.2009 (а.с.43) та завдання на перевірку (а.с.42) вбачається, що у період з 25-27 серпня 2009 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проводилася перевірка автобусів по маршруту «Сєвєродонецьк-Рубіжне», перевірка по м/з ПП ОСОБА_9

26 серпня 2009 року о 10-30 в ході проведення рейдової перевірки в м. Сєвєродонецьк, державними інспекторами територіального управління в Луганській області був перевірений транспортний засіб СПВ 20 Рута СПР державний номер НОМЕР_4, який належить ОСОБА_2 , що здійснював перевезення пасажирів по маршруту АС Сєвєродонецьк АС Рубіжне під керуванням водія ОСОБА_10

За результатами перевірки складено акт 128446 (а.с41), де зазначено, що під час перевірки виявлені порушення, а саме: при перевезенні пасажирів у восьми з них були відсутні квитки, у водія відсутнє свідоцтво про навчання експлуатація автомобілів з ГБО. При цьому водій ОСОБА_10, про причини порушення пояснив, що не всім пасажирам встиг надати квитки, а свідоцтво забув дома.

Про необхідність зявитися 03.09.2009 в управління інспекції в Луганській області Головавтотрансінспекції позивач був повідомлений, про що свідчить підпис на корінці повідомлення (а.с.41 зворот).

03 вересня 2009 року в.о начальника територіального управління Головавтотрансінспекції в Луганській області старшим державним інспектором на автомобільному транспорті ОСОБА_4 було розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт та винесено постанову № 062995 про застосування до позивача фінансової санкції у сумі 1700 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено ст..39 та ст..48 цього Закону (а.с.50).

Постанову направлено позивачу 07.09.2009 згідно супровідного листа (а.с.17), та отримано ним 09.09.2009 (а.с.49).

Позивач в даному адміністративному позову не оспорює факт виявлення державними інспекторами територіального управління в Донецькій області та Луганській області порушень ним та його водієм вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», що зокрема підтверджується поясненнями водія позивача в акті перевірки (а.а. 41) та листом ВАТ «Сєвєродонецьке АТП 10920» (а.с.38). Проте, ОСОБА_2 вбачає порушення з боку відповідачів ОСОБА_6 здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567, що призвело до прийняття відносно нього незаконних рішень.

Вирішуючи обґрунтованість доводів позивача щодо допущення порушень з боку відповідачів ОСОБА_6 здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567, суд враховує таке.

Відповідно п.16 вищезазначеного порядку рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб у кількості не менш як дві особи відповідно до завдання на перевірку. Під час проведення такої перевірки можливе застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис «Головавтотрансінспекція».

З актів перевірки (а.с.41, 37). Які є належними доказами по справі, вбачається, що вимоги п.16 ОСОБА_6 дотриманні, зазначене підтверджується підписами двох посадових осіб, що провели перевірку.

Відповідно до п.14 ОСОБА_6 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний кордон за погодженням з начальником охорони державного кордону.

Оглядом завдань на проведення перевірок від 24.07.2009 та 25.08.2009 встановлено, що у цих завданнях зазначено про проведення рейдових перевірок, визначено маршрут на якому буде проведено рейдову перевірку та визначено ділянку дороги.

Отже, враховуюче викладене, суд робить висновок, що завдання на проведення рейдових перевірок було складено у відповідності з вимогами ОСОБА_6, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач потрапив під рейдову перевірку в різних областях, на різних напрямках, які здійснювалися на підставі різних завдань на перевірку, у звязку з чим суд прийшов до висновку про недоречність посилання на те, що після перевірки в Донецькій області пройшов усього місяць.

Крім того, при виявленні порушень Закону України «Про автомобільний транспорт», в силу покладених на них обовязків, посадові особи органу державного контролю зобовязані вжити заходи передбачені чинним законодавством.

Помилкове посилання відповідача на абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт замість абз.2, при правильному зазначенні правопорушення: «надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів ,перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону», на думку суду, не є підставою для скасування постанови про застосування фінансових санкцій.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та регулятивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

Керуючись ст.ст.17, 87, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову приватного підприємця ОСОБА_2 до начальника територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області ОСОБА_3, В.о. начальника територіального управління головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Луганській області ОСОБА_4 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування постанови про застосування фінансових санкцій відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складання в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 01 березня 2010 року.

Суддя ОСОБА_11