Справа № 808/9484/13-а
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року о/об 16 год. 24 хв.Справа № 808/9484/13-а СН/808/57/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Державної організації «Комбінат «Зірка» до Державної фінансової інспекції в Запорізькій області про часткове скасування обовязкових вимог щодо усунення порушень фінансової дисципліни,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1

(діє на підставі довіреності № 216 від 16.05.2016 року)

від відповідача - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності № 13/13/02-Д від 11.01.2016 року)

ВСТАНОВИВ:

Державна організація «Комбінат «Зірка» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Запорізькій області в якому просить суд скасувати обовязкові вимоги відповідача, щодо усунення порушень фінансової дисципліни від 11 жовтня 2013 року за №08-07-14-14/8715, в частині пункту 2 та пункту 15 обовязкових вимог.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що в частині пункту 2 обовязкових вимог зазначають, що згідно штатних розписів на 2012-2013 років затверджених Держрезервом України в ДО «Комбінат «Зірка» не існує розподілу на структурні підрозділи, а отже такий структурний підрозділ як «Бухгалтерія» не існує, а бухгалтерські посади в тому числі посада заступника головного бухгалтера є штатною одиницею у складі адміністративного персоналу з покладеними на неї функціями згідно посадової інструкції. Таким чином головний бухгалтер не є керівником структурного підрозділу, а заступник головного бухгалтера ОСОБА_3 не відноситься до заступника керівника структурного підрозділу, не є заступником бухгалтерської служби та має право отримувати доплату за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Що стосується обґрунтування в частині пункту 15 обовязкових вимог, зазначили, що з боку підприємства не було порушень вимог Бюджетного кодексу України, а саме виплата заробітної плати, премії, доплати за шкідливість за рахунок загального фонду, оскільки зазначені посади першочергово зайняті основною діяльністю комбінату збереження матеріальних цінностей державного резерву. Також зазначають, що видатки КЕКВ 2111 (заробітна плата) та за КЕКВ 2120 (нарахування на оплату праці) на загальну суму 170 472,10 грн. було здійснено за КПКВ 1203020 «Обслуговування державного матеріального резерву» за основною діяльністю організації - приймання, зберігання, освіження, заміна та відпуск матеріальних цінностей державного резерву, в межах фонду оплати праці, затвердженого кошторисом на 2013 року розпорядником вищого рівня Державного агентства резерву України та згідно із законодавством.

В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили із підстав, викладених у письмових запереченнях та просили в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування заперечення зазначають, що під час ревізії були виявлені порушення позивачем вимог пункту 5.9 розділу V Колективного договору на 2011-2013 роки, абзац 5 підпункту З «а» пункту З Постанови Кабінету міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», підпункту 2.1.4. пункту 2 Наказу міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 03 січня 2012 року № 4 «Про умови оплати праці працівників державних організацій системи державного матеріального резерву» та пункту 4,пункту 8 статті 13 Бюджетного кодексу України, пункту 19, пункту 20, пункту 23 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, пункту 4.2 Порядку надання платних послуг організаціями, що входять до єдиної системи державного резерву. А тому вважають, що позивачу необхідно усунути виявлені під час ревізії зазначені порушення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Відповідно до статті 160 КАС України 27 липня 2016 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозвязку, встановив такі обставини.

Відповідно до пункту 2.18 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України на IIІ квартал 2013 року на підставі направлень виданих начальником Держфінінспекції в Запорізькій області ОСОБА_4, ревізійною групою проведено ревізію фінансово-господарської діяльності в Державній організації «Комбінат «Зірка» за період з 01 червня 2012 року по 30 червня 2013 року.

Ревізію проведено з 15 липня 2013 року по 02 вересня 2013 року у відповідності до питань програми ревізії та робочого плану, а також складено акт від 02 вересня 2013 року №07-21/11, в якому викладені порушення законодавства з фінансових питань (а.с.19-30 т.1).

За результатами ревізії позивачу, на підставі п.7 ст.10 Закону №2939 і п.46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року №550 (далі - Порядок №550), пред'явлена вимога від 11 жовтня 2013 року №08-07-14-14/8715 про обовязкові для виконання вимоги по усуненню порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності Державної організації «Комбінат «Зірка» (а.с.31-38 т.1).

Відповідно до пункту 2 вищезазначених вимог, ревізією встановлено, що в порушення пункту 5.9. розділу V Колективного договору на 2011-2013 роки, абзацу 5 підпункту З «а» пункту З Постанови Кабінету міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», підпункту 2.1.4. пункту 2 Наказу міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 03 січня 2012 року № 4 «Про умови оплати праці працівників державних організацій системи державного матеріального резерву» ДО «Комбінат «Зірка» за період з 01 червня 2010 року по 30 червня 2013 року безпідставно виплачено заступнику головного бухгалтера доплату за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника на загальну суму 11 796,35 грн., в т.ч. за період з 30 червня 2012 року по 31 грудня 2012 року на суму 6 569,47 грн. та за І півріччя 2013 року на суму 5 226,88 грн., що призвело також до зайвого перерахування до Пенсійного фонду єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 4 282,07 грн., в т.ч. за період з 30 червня 2012 року по 31 грудня 2012 року на суму 2384,71 грн. та за І півріччя 2013 року на суму 1 897,35 грн.

Крім того, внаслідок вказаного вище порушення, заступнику головного бухгалтера за період з 01 червня 2012 року по 30 червня 2013 року зайво нарахована заробітна плата за час відпустки та перебуванні у відрядженні у загальній сумі 1 273,72 грн., в т.ч. за час відпустки у грудні 2012 року, березні-квітні 2013 року на суму 1 176,56 грн., за час відрядження у січні 2013 року на суму 97,16 грн. та відповідно зайво перераховано до Пенсійного фонду єдиного соціального внеску на загальну суму 462,36 грн., у зв'язку з чим, Відповідач вимагає від Позивача здійснити наступні дії:

- в повному обсязі відшкодувати безпідставно виплачену доплату за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника у загальній сумі 11 796,35 грн. та зайво нараховану заробітну плату за час відпустки та перебуванні у відрядженні, у загальній сумі 1 273,72 грн. шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок ДО «Комбінат «Зірка», у тому числі шляхом стягнення з винних осіб;

- кошти, що надійдуть на відновлення касових видатків загального фонду у сумі 6 827,22 грн., проведених у минулому бюджетному періоді, відповідно до пункту 3.2 Інструкції з обліку коштів, розрахунків та інших активів бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 26 грудня 2003 року №242 перерахувати до доходу державного бюджету;

- провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум єдиного соціального внеску відповідно до Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року №450, повернути зайво сплачені кошти у сумі 4 282,07 грн. та зменшити асигнування по КЕКВ 2120 «нарахування на заробітну плату».

Відповідно до п.15 вищезазначених вимог, ревізією встановлено, що в порушення пункту 4, пункту 8 статті 13 Бюджетного кодексу України, пункту 19, пункту 20, пункту 23 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, п. 4.2 Порядку надання платних послуг організаціями, що входять до єдиної системи державного резерву, ДО «Комбінат «Зірка» проведено покриття видатків, пов'язаних з наданням платних послуг, за рахунок коштів загального фонду державного бюджету за І півріччя 2013 року в загальній сумі 170 472,10 грн., в т.ч. за КЕКВ 2110 «заробітна плата» на загальну суму 125 193,41 грн., та як наслідок, відповідного покриття видатків за КЕКВ 2120 «нарахування на заробітну плату» на загальну суму 45 278,69 грн., у зв'язку з чим, відповідач вимагає від позивача:

- провести відновлення касових видатків за КЕКВ 2110, 2120 загального фонду кошторису на 2013 рік у сумі 170 472,10 грн. за рахунок коштів спеціального фонду.

Не погоджуючись з пунктом 2 та пунктом 15 обовязкових вимог, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Що стосується пункту 15 обовязкових вимог, судом встановлено наступне.

Перевіряючими під час ревізії встановлені порушення використання позивачем замість спеціального фонду загального, а саме позивачем проведено покриття видатків, повязаних з наданням платних послуг, за рахунок коштів загального фонду державного бюджету при нарахуванні та виплаті заробітної плати зазначеним у додатку до ревізії працівникам, що є на думку відповідача порушенням пункту 19, 20, 23 Порядку №228 (Порядок складання розгляду затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2002 року №228) та пунктами 4,8 статті 13 БК України.

Після затвердження 17 жовтня 2003 року Порядку надання платних послуг організаціями, що входять до системи державного резерву № 237 організації Держрезерву України стали мати можливість надавати платні послуги стороннім організаціям, надходження від яких класифікуються згідно пункту 4 статті 13 Бюджетного кодексу України. Власні надходження бюджетних установ отримуються додатково до коштів загального фонду бюджету і включаються до спеціального фонду бюджету. Власні надходження бюджетних установ поділяються на такі групи:

перша група - надходження від плати за послуги, що надаються бюджетними

установами згідно із законодавством;

друга група - інші джерела власних надходжень бюджетних установ.

У складі першої групи виділяються такі підгрупи:

підгрупа 1 - плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю;

підгрупа 2 - надходження бюджетних установ від додаткової (господарської)

діяльності;

підгрупа 3 - плата за оренду майна бюджетних установ;

підгрупа 4 - надходження бюджетних установ від реалізації в установленому порядку майна (крім нерухомого майна).

У складі другої групи виділяються такі підгрупи:

підгрупа 1 - благодійні внески, гранти та дарунки;

підгрупа 2 - кошти, що отримують бюджетні установи від підприємств, організацій, фізичних осіб та від інших бюджетних установ для виконання цільових заходів, у тому числі заходів з відчуження для суспільних потреб земельних ділянок та розміщених на них інших об'єктів нерухомого майна, що перебувають у приватній власності фізичних або юридичних осіб;

підгрупа 3 - кошти, що отримують вищі та професійно-технічні навчальні заклади від розміщення на депозитах тимчасово вільних бюджетних коштів, отриманих за надання платних послуг, якщо таким закладам законом надано відповідне право.

Власні надходження бюджетних установ використовуються на:

покриття витрат, пов'язаних з організацією та наданням послуг, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю (за рахунок надходжень підгрупи 1 першої групи);

організацію додаткової (господарської) діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 2 першої групи);

утримання, облаштування, ремонт та придбання майна бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 3 першої групи);

ремонт, модернізацію чи придбання нових необоротних активів та матеріальних цінностей, покриття витрат, пов'язаних з організацією збирання і транспортування відходів і брухту на приймальні пункти (за рахунок надходжень підгрупи 4 першої групи);

господарські потреби бюджетних установ, включаючи оплату комунальних послуг і енергоносіїв (за рахунок надходжень підгруп 2 і 4 першої групи);

організацію основної діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгруп 1 і З другої групи);

виконання відповідних цільових заходів (за рахунок надходжень підгрупи 2 другої

групи).

Згідно пункту 8 статті 13 Бюджетного кодексу України, платежі за рахунок спеціального фонду бюджету здійснюються в межах коштів, що фактично надійшли до цього фонду на відповідну мету, якщо цим Кодексом та/або законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) не встановлено інше.

З наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача, Державна організація «Комбінат «Зірка» має власні надходження по спеціальному фонду, які відносяться до підгрупи 2 першої групи «25010200 Надходження бюджетних установ від додаткової (господарської) діяльності», які як зазначено вище пункту 4 статті 13 БК України використовуються на організацію додаткової (господарської) діяльності бюджетних установ, як у випадку позивача, надання платних послуг стороннім організаціям згідно затвердженого Головою Держрезерву України кошторису на 2013 рік та господарські потреби бюджетних установ, включаючи оплату комунальних послуг і енергоносіїв.

Також, слід зазначити, що згідно пункту 4.2 Порядку надання платних послуг організаціями, що входять до системи державного резерву № 237 від 17 жовтня 2003 року, вказані кошти використовуються згідно із кошторисом Держкомрезерву України за спеціальним фондом державного бюджету на господарські видатки організації та покриття витрат, пов'язаних з організацією і наданням платних послуг. Підтвердженням цього є затверджений розпорядником вищого рівня - Головою Державного агентства резерву України 28 січня 2013 року кошторис на 2013 року з детальними розрахунками та економічними обґрунтуваннями у розрізі кодів доходів та видатків.

Відповідно до пункту 19 Порядку №228, спеціальний фонд проекту кошторису передбачає зведення показників за всіма джерелами надходження коштів до цього фонду та відповідними напрямами їх використання. Розподіл видатків бюджету та надання кредитів з бюджету спеціального фонду проекту кошторису проводиться виключно в межах і за рахунок відповідних надходжень, запланованих на цю мету в зазначеному фонді. Відповідальність за виникнення заборгованості, що склалася за видатками спеціального фонду, несе виключно розпорядник, з вини якого вона утворилась.

Пунктом 20 Порядку №228 зазначено, що під час визначення обсягів видатків бюджету та/або надання кредитів з бюджету розпорядників нижчого рівня головні розпорядники повинні враховувати об'єктивну потребу в коштах кожної установи, виходячи з її основних виробничих показників і контингентів, які встановлюються для установ, обсягу виконуваної роботи, штатної чисельності, необхідності погашення дебіторської і кредиторської заборгованості та реалізації окремих програм і намічених заходів щодо скорочення витрат у плановому періоді. Обов'язковим є виконання вимоги щодо першочергового забезпечення бюджетними коштами видатків на оплату праці з нарахуваннями, виплату стипендії, а також на господарське утримання установ. Під час визначення видатків у проектах кошторисів установи повинен забезпечуватися суворий режим економії коштів і матеріальних цінностей. До кошторисів можуть включатися тільки видатки, передбачені законодавством, необхідність яких обумовлена характером діяльності установи. Видатки на придбання обладнання, капітальний ремонт приміщень тощо, які не є першочерговими, можуть передбачатися лише за умови забезпечення коштами невідкладних витрат та відсутності заборгованості. При цьому видатки на заробітну плату з коштів спеціального фонду обчислюються залежно від обсягу діяльності, що провадиться за рахунок цих коштів, із застосуванням встановлених законодавством норм, які використовуються установами аналогічного профілю.

Згідно пункту 23 Порядку №228, видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються у такій послідовності: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов'язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов'язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені , або частково забезпечені) видатками загального фонду.

Таким чином, враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що зазначена вимога відповідача не стосується відшкодування виявлених збитків, то суд дійшов висновку щодо необґрунтованості пункту 15 оскаржуваних вимог, а отже його скасуванню.

Що стосується скасування пункту 2 обовязкових вимог, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з Положенням Державна фінансова інспекція України (далі Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право предявляти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обовязковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги.

Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обовязки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція предявила вимогу від 11 жовтня 2013 року за №08-07-14-14/8715 про усунення порушень, виявлених під час ревізії Державної організації «Комбінат «Зірка».

При цьому оскаржувана вимога Інспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що в цій частині позовних вимог адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суд України від 15 квітня 2014 року по справі №21-40а14, від 21 квітня 2015 року по справі № 21-69а15.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 3 статті 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасувати пункт 15 вимоги Державної фінансової інспекції в Запорізькій області №08-07-14-14/8715 від 11 жовтня 2013 року.

Відповідно до частини 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 15 вимоги Державної фінансової інспекції в Запорізькій області №08-07-14-14/8715 від 11 жовтня 2013 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Державної організації «Комбінат «Зірка» з бюджетних асигнувань Державної фінансової інспекції в Запорізькій області судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 86,25 (вісімдесят шість гривень 25 копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов