Справа № 813/1480/16
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року Справа № 813/1480/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 (надалі ОСОБА_3, позивач) звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Львівської митниці ДФС (надалі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.07.13р. по 04.03.14р. в розмірі 23490,36 грн., у звязку з незаконним звільненням позивача із займаної посади.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом начальника Львівської митниці Міндоходів № 224-о від 15.07.13р. його було звільнено з посади старшого інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці Міндоходів. За результатами оскарження позивачем вказаного наказу, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.13р. у справі № 813/6446/13-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.03.14р., визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці Міндоходів № 224-о від 15.07.13р. та поновлено ОСОБА_3 на раніше займаній ним посаді з 16.07.13р. Постанову суду в частині поновлення позивача на посаді звернено до негайного виконання. Наказом начальника Львівської митниці Міндоходів № 301-о від 05.03.14р. позивача поновлено на займаній посаді. Вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 16.07.13р. по 04.03.14р. позивачем не заявлялась та судом не вирішувалась, у звязку з чим позивач звернувся до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення адміністративного позову заперечив. Вважає, що у випадку добровільного невиконання постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, таке судове рішення виконується примусово після отримання позивачем у суді виконавчого листа та його предявлення у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку для примусового виконання до органів державної виконавчої служби. Разом з тим, враховуючи конституційно закріплений принцип свободи вибору громадянами своєї трудової діяльності, з метою визначення свого бажання працювати після прийняття судового рішення про поновлення на посаді, повинна передувати ініціатива поновленої особи перед працедавцем з цього питання. Визнане судом право працівника на поновлення на роботі має приватний характер, тому не може бути реалізоване без волевиявлення цього працівника. З дати ухвалення судом рішення, а саме з 07.10.13 р., ОСОБА_3 не звертався до Львівської митниці Міндоходів з вимогою про його поновлення, як і не предявляв виконавчий лист. Лише 05.03.14 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення на роботі. Того ж дня його і було поновлено, підтвердженням чого є наказ Львівської митниці Міндоходів №301-о від 05.03.14р. З огляду на вищенаведене, вважає, що вини Львівської митниці ДФС у затримці виконання рішення суду (за період з 08.10.13р. по 05.03.14р.) про поновлення позивача на посаді немає, відтак, і підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.07.13р. по 07.10.13р., то вказав наступне. Оскільки під час розгляду справи №813/4688/14 про поновлення ОСОБА_3 на посаді вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем не заявлялась, а тому й підстав для задоволення такої в окремому позовному провадженні немає.

З огляду на викладене, вважає позов безпідставним та необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи суд встановив наступне.

15.07.13р. Львівською митницею Міндоходів винесено наказ №224-о, яким звільнено позивача із посади старшого інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці Міндоходів 15.07.2013р. за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. Підстава заява ОСОБА_3

Не погоджуючись з прийнятим наказом про звільнення позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.13р. у справі 813/6446/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.03.14р., позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці Міндоходів №224-о від 15.07.13р., поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці Міндоходів з 16.07.13р.

Вказана постанова суду в частині поновлення позивача на посаді звернена до негайного виконання. 07.10.13р. судом видано позивачу виконавчий лист № 813/6446/13-а про поновлення його на займаній посаді.

Судом встановлено, що фактичне виконання вказаної постанови суду відбулось 05.03.14р. Зокрема, наказом начальника Львівської митниці ОСОБА_4 № 301-о поновлено позивача на посаді з 16.07.13р.

За результатами проведеної реорганізації територіальних органів Міністерства доходів і зборів Львівська митниця Міндоходів реорганізована у Львівську митницю ДФС.

Відповідно до вимог ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судом встановлено, що при розгляді справи № 813/6446/13-а питання стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом не розглядалось та рішення з цього приводу прийняте не було.

Суд зазначає, що вимушеним прогулом є час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений змоги працювати.

Як встановлено судом та зазначено вище, постанова суду від 07.110.13р. в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді, яку він займав до звільнення, звернена до негайного виконання і з цього приводу 07.10.13р. судом було видано позивачу виконавчий лист. В подальшому вказана постанова залишена без змін судом апеляційної інстанції. Таким чином, вимушеним прогулом, в даному випадку, є період з моменту винесення протиправного наказу про звільнення та до винесення постанови про скасування такого наказу та поновлення ОСОБА_5 на роботі.

З урахуванням вказаних обставин та положень ст. 235 КЗпП України суд дійшов висновку, що середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача за період з 16.07.13р. по 07.10.13р. слід стягнути на його користь з Львівської митниці ДФС.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України Про оплату праці порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.95р. N 100 Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати. Даною постановою визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому, згідно з п.5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою від 01.04.16р. №13-70-05/13-135 (а.с.12) розмір заробітної плати позивача за травень 2013 року становив 3 291,09 грн., за червень 2013 року 2 836,83 грн. В травні та червні 2013 року було - 37 робочих дні. Таким чином, середньоденний заробіток позивача становив 165,62 грн. (3 291, 09 грн. +2 836, 83 грн. : 37). З урахуванням кількості робочих днів вимушеного прогулу за період з 16.07.13р. по 07.10.13р. розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає виплаті позивачу становить 10102 гривні 82 коп.

Щодо вимоги про стягнення на користь позивача середнього заробітку за період з 08.10.13р. по дату фактичного поновлення ОСОБА_3 на роботі суд зазначає, наступне.

Саттею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до ч. 9 ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

З урахуванням викладеного, суд роз'яснює позивачу, що період з дати поновлення позивача на посаді за рішенням суду до моменту фактичного виконання цього рішення (тобто з 07.10.13р. по 05.03.14р.) вважається часом затримки виконання рішення суду. Тому за стягненням середньомісячного заробітку за даний період позивачу слід звертатися до суду, який розглядав спір про поновлення ОСОБА_3, в порядку ст. 236 КЗпП України.

Таким чином суд зазначає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх прав, а тому у задоволенні вимоги про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08.10.13р. по 05.03.14р. слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 КАС України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Львівської митниці ДФС (79000, м.Львів, вул. Костюшка, 1, ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 10102 (десять тисяч сто дві) гривні 82 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.