Справа № 820/4164/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

820/4164/16

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"04" жовтня 2016 р. № 820/4164/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Спірідонова М.О., розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЦАР" про надання дозволу на погашення суми податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позову вказано, що Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЦАР" має заборгованість перед бюджетом з податку на прибуток на з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт , послуг) в сумі 422526,52 грн.

В судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідачів в судове засідання також не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Через канцелярію суду надали пояснення по справі, в яких, зокрема, просили про розгляд справи за їх відсутності. Також зазначив, що проти заявлених позивачами вимог та задоволення позову заперечень не має.

За таких підстав суд вважає за можливе розгляду позовну заяву на підставі положень ст. 128 КАС України в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи та враховуючи визнання представником відповідача позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогами заявленого позову є надання дозволу на погашення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов’язує можливість надання дозволу на погашення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту сплати податкового боргу у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, тощо.

При цьому, питання правомірності нарахування податкового зобов’язання та виникнення податкового боргу не може бути предметом доказування у межах даного позову.

У відповідності до ст. 67 Конституції України кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п. 16.1.4. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов’язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Положеннями п.п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України передбачено податковим обов'язком визнається обов'язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 49.1 статті 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Підпунктом 57.1. статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «МІЦАР» має податковий борг перед бюджетом, який виник в наслідок несплати самостійно нарахованих зобов'язань у розмірі 422526,52 грн., а саме: з податку на додану вартість із зароблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 253811,17 грн. та податку на прибуток у розмірі 168715,35 грн.

29.01.2015р. заступником начальника ОДПІ на підставі ст. 89 розділу II Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ зі змінами та доповненнями прийнято рішення про опис майна боржника у податкову заставу №528-25 на підставі якого 27.02.2015р. складено акт опису майна №9 на загальну суму 427972,66 грн., який було підписано представником ТОВ «МІЦАР».

Як встановлено судом, у строк, встановлений законодавством, вищезазначений акт перевірки а також податкове повідомлення-рішення відповідачем у адміністративному та судовому порядку оскаржені не були, а отже є узгодженими.

Загальна суму боргу ТОВ «МІЦАР» згідно розшифровки суми заборгованості та облікових карток платника податків складає 422526,52грн.

Таким чином, доказів здійснення платежу по сплаті податкових зобов’язань або доказів оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень у порядку, передбаченому законодавством України, сторонами до суду не надано, а судом самостійно при виконанні приписів ст.11 КАС України не встановлено.

Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України зазначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.87.2. ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з п.88.1. ст. 87 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Приписами пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України визначено, що право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень пункту 89.2 цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (п.89.2 статті 89 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Судом встановлено, що майно боржника перебуває у податковій заставі, про що свідчать копія Акту опису майна №528-29 від 29.01.2015 року .

Як вбачається з наданих позивачем до суду документів, у відповідача відсутні відкриті в банківських установах розрахункові рахунки, реєстратори розрахункових операцій за відповідачем також не обліковуються.

Згідно з положеннями п.95.1 ст. 95 Податкового кодексу України визначають, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а у разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно п.п.95.3, 95.4. ст.95 Податкового Кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом державної податкової служби. Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем було дотримано всі вимоги законодавства, а саме: винесення податкової вимоги та її вручення боржнику.

На момент розгляду справи відповідачем, сума податкового боргу із податку на прибуток та з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт , послуг) в сумі 422526,52 грн. не погашена, доказів самостійної сплати зазначеної заборгованості відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене вище та беручи до уваги той факт, що відповідачем в силу положень ст.71 КАС України не доведено факту сплати заборгованості та не надано доказів на підтвердження звільнення від обов'язку сплати податкового зобов'язання, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЦАР" про надання дозволу на погашення суми податкового боргу – задовольнити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб’єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Спірідонов М.О.