Справа № 826/3329/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року м. Київ № 826/3329/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної ради України про стягнення одноразової допомоги

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Апарату Верховної ради України (надалі також - відповідач про стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги в розмірі 13 257,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при звільненні позивача з посади помічника - консультанта народного депутата України не виплачено суму одноразової грошової допомоги у розмірі тримісячної заробітної плати, що передбачена положеннями частини шостої ст. 34 Закону України "Про статус народного депутата України".

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі з огляду на те, що відповідач не має право брати на себе фінансові зобов'язання щодо помічників-консультантів народних депутатів України, які не передбачені Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Представник відповідача подав суду заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав. Судом відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання, враховуючи положення частини 2 статті 233 та статті 238 Кодексу законів про працю України .

На підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 20.04.2016 року суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала на посаді помічника-консультанта народного депутата України VII скликання ОСОБА_2 з поширенням дії Закону України "Про державну службу" з 21.08.2014 року по 27.11.2014 року.

Розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України "Про звільнення помічників-консультантів народних депутатів України VII скликання" №7212 від 26 листопада 2014 року, зокрема позивача 27 листопада 2014 року звільнено з посади помічника-консультанта народного депутата України, повноваження якого достроково припинено, у зв'язку з закінченням строку трудового договору (п. 2 ст. 36 КЗпП України) та проведено виплату компенсації за невикористані основні та додаткові відпустки в межах наявної економії фонду оплати праці народного депутата України.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, у листопаді 2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій просила виплатити суму одноразової грошової допомоги в розмірі тримісячної заробітної плати.

Як зазначено в адміністративному позові та не спростовується доказами, наявними в матеріалах справи, відповідачем на зазначену Заяву позивача відповіді не надано, відповідну суму одноразової грошової допомоги позивачу не виплачено, у зв'язку з чим вона звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини першої ст. 34 Закону України "Про статус народного депутата України" №2790-ХІІ від 17 листопада 1992 року, в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції (надалі - Закон №2790-ХІІ), народний депутат може мати до тридцяти одного помічника-консультанта, правовий статус і умови діяльності яких визначаються цим та іншими законами та прийнятим відповідно до них Положенням про помічника-консультанта народного депутата, яке затверджується Верховною Радою України.

Згідно з абз. третім частини третьої зазначеної вище статті, на чотирьох помічників-консультантів народного депутата поширюється дія Закону України «Про державну службу», їм присвоюється не вище ніж сьомий ранг державного службовця четвертої категорії, вони прикріплюються для кадрового та фінансового обслуговування до Апарату Верховної Ради України або до виконавчих апаратів органів місцевого самоврядування.

Так, Розпорядженням Керівника Апарату Верховної Ради України "Про зарахування ОСОБА_1 на посаду помічника-консультанта народного депутата України" №5690 від 19 грудня 2012 року, зокрема позивача зараховано з 13 грудня 2012 року на посаду помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 на час його депутатських повноважень з поширенням дії Закону України "Про державну службу" із збереженням раніше присвоєного сьомого рангу державного службовця порядком переведення, увільнивши від виконання обов'язків помічника-консультанта народного депутата України шостого скликання ОСОБА_2

Відповідно до частини шостої ст. 34 Закону №2790-ХІІ у випадку звільнення помічника-консультанта народного депутата на підставі дострокового припинення повноважень народного депутата відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону помічнику-консультанту народного депутата, який працює за строковим трудовим договором на постійній основі, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі його тримісячної заробітної плати за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Відповідачем факт звільнення позивача з посади помічника-консультанта народного депутата України саме у зв'язку з достроковим припиненням повноважень народного депутата ОСОБА_2 не заперечується.

Як вбачається з матеріалів справи, не заперечується відповідачем та узгоджується з положеннями абз. третього частини третьої ст. 34 Закону №2790-ХІІ позивача для кадрового та фінансового обслуговування було прикріплено до Апарату Верховної Ради України.

Як зазначено вище, положеннями частини шостої ст. 34 Закону №2790-ХІІ прямо передбачено право позивача на виплату їй одноразової грошової допомоги, яка здійснюється за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Згідно з п. 1 Положення про Апарат Верховної Ради України, затвердженого Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25 серпня 2011 року №769 (в редакції розпорядження Голови Верховної Ради України №734 від 20 листопада 2014 р.), (надалі - Положення), Апарат Верховної Ради України (далі - Апарат) є постійно діючим органом, який здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, експертно-аналітичне, фінансове і матеріально-технічне забезпечення діяльності Верховної Ради України, її органів та народних депутатів України.

Відповідно до пп.пп. 1 та 2 п. 10 Положення, у сфері фінансового та матеріально-технічного забезпечення діяльності Верховної Ради України Апарат (через Управління справами) забезпечує фінансування діяльності Верховної Ради України та її Апарату відповідно до видатків, передбачених кошторисом витрат на реалізацію повноважень Верховної Ради України; здійснює в межах наявних коштів матеріально-технічне забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у Апарату Верховної Ради України обов'язку щодо реалізації права позивача на отримання суми одноразової грошової допомоги при звільненні її з роботи у зв'язку з достроковим припиненням повноважень народного депутата.

Крім того, на відміну від заробітної плати, розмір якої визначається виходячи із меж загального фонду, який встановлюється постановою Верховної Ради України для оплати праці помічників-консультантів, одноразова грошова допомога виплачується у визначеному відповідним Законом України розмірі, який не може бути змінений у залежності від наявності чи відсутності бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Будь-які належні та допустимі докази щодо відсутності підстав для нарахування та виплати відповідачем суми одноразової грошової допомоги у розмірі тримісячної заробітної плати, передбаченої частиною шостою ст. 34 Закону №2790-ХІІ, позивачу, в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову у повному обсязі та необхідності стягнення з Апарата Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги у розмірі тримісячної заробітної плати, передбаченої частиною шостою ст. 34 Закону №2790-ХІІ.

Керуючись ст.ст. 69-72, 94, 122 160-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Апарата Верховної Ради України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 суму одноразової грошової допомоги у розмірі тримісячної заробітної плати, а саме: 13 257,30 (тринадцять двісті п'ятдесят сім) гривень 30 копійок.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур