Справа № 2а-0870/1206/11
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-0870/1206/11

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ПОСТАНОВА

20 вересня 2016 року

(14 год. 30 хв.)

Справа № 2а-0870/1206/11

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудивуса О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заболотньої Н.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «В-Хортиця-1»

до: Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області,

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Запорізький міський відділ Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», Запорізька міська рада,

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги таким.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2011 після повернення матеріалів справи з Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2012 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Запорізької області по справі № 5009/789/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «В-Хортиця-1» до Запорізької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Держкомзему у м. Запоріжжі Запорізької області, про визнання недійсними договорів від 08.04.2008, 24.03.2009, 03.02.2010 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 15.10.2002.

28.03.2016 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов лист Господарського суду Запорізької області від 25.03.2016 № 5009/789/12 (вх. № 9989 від 28.03.2016), в якому повідомлялось, що рішення Господарського суду Запорізької області від 08.05.2012 по справі № 5009/789/12 набрало законної сили.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.03.2016 поновлено провадження у справі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.04.2016 було допущено заміну Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя правонаступником – Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі – відповідач).

20.09.2016 судом було отримано клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі до терміну, встановленого судом, обґрунтоване необхідністю отримання від відповідача копії акту перевірки від 08.08.2014 № 886/08-28-22-11, а також неможливістю прибуття представника позивача у судове засідання. Представник позивача у судове засідання не прибув.

20.09.2016 судом було отримано клопотання представника відповідача про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову представник відповідача заперечив з підстав, викладених у запереченнях проти позову та поясненнях на обґрунтування цих заперечень. У судове засідання представник відповідача не прибув.

Третя особа 1 та третя особа 2, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причини неприбуття.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.09.2016 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача проти зупинення провадження у справі.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд на підставі ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши матеріали і з’ясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 515275 позивача зареєстровано як юридичну особу 02.08.2001 (т. 1, а.с. 55). Згідно зі Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідача зареєстровано як юридичну особу – орган державної влади, 20.11.2014 (т. 2, а.с. 88).

До видів економічної діяльності позивача за КВЕД належать: здавання в оренду власного нерухомого майна (70.20.0); виробництво м’ясних продуктів (15.13.0); виробництво продуктів борошномельно-круп’яної промисловості (15.61.0); оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин (51.21.0); неспеціалізована оптова торгівля харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (51.39.0); роздрібна торгівля з лотків та на ринках (52.62.0) (т. 1, а.с. 56).

30.09.2009 відповідачем було проведено перевірку з питання дотримання позивачем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання по орендній платі за землю та ринковому збору, за результатами якої складено Акт від 30.09.2009 № 3428 (т. 1, а.с. 34).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України від 21.12.2000 № 2181-Ш «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме: порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов’язання (29 462,74 грн. – орендна плата за землю з юридичних осіб, 914,27 грн. – ринковий збір).

Крім того, 17.09.2010 відповідачем було проведено перевірку з питання дотримання позивачем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання по орендній платі за землю, за результатами якої складено Акт від 17.09.2010 № 2501 (т. 1, а.с. 41).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України від 21.12.2000 № 2181-Ш «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме: порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов’язання (24 153,49 грн. – орендна плата за землю з юридичних осіб).

Позивачем на адресу прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя була направлена скарга про протиправність нарахування відповідачем позивачу штрафних санкцій, притягнення до відповідальності особи, винної у тяганині з укладанням додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 15.10.2002 та з інших питань.

Листом від 25.10.2010 № 623-р прокуратура Орджонікідзевського району м. Запоріжжя поінформувала позивача, що, як було встановлено у ході перевірки, затягування державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 15.10.2002 сталось не з вини позивача, однак внесення документу прокурорського реагування відносно винної посадової особи не є доцільним, оскільки строки притягнення до дисциплінарної відповідальності сплинули. Щодо правомірності нарахування позивачу відповідачем штрафних санкцій прокуратура Орджонікідзевського району м. Запоріжжя зауважила, що вказані відносини є цивільно-правовими і підлягають вирішенню в судовому порядку (т. 1, а.с. 45).

Оцінюючи правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить із такого.

Згідно з п.п. 3.1-3.4 Договору від 15.10.2002 № б/н плата встановлена за 1 календарний рік у розмірі 973,61 грн. за загальну площу земельної ділянки і вноситься Орендарем щомісячно в розмірі 1/12 частини від загальної річної орендної плати щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Індексація суми орендної плати проводиться відповідно до індексації грошової оцінки земель в установленому порядку. Пунктом 2.1 Договору від 15.10.2002 № б/н визначено, що договір укладено на термін до 03.09.2027.

Договір від 15.10.2002 № б/н зареєстровано у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, про що вчинено запис від 25.10.2002 за № 1763 (т. 1, а.с. 25).

08.04.2008 між сторонами було укладено договір про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 25.10.2002 № 1763 в частині орендної плати за землю та її індексування. Так, п.п. 3.1-3.5 Договору від 15.10.2002 № б/н було викладено у такій редакції:

«3.1. Загальна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 52 954,87 грн. за календарний рік в цінах 2008 року.

3.2. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством України, за затвердженими КМУ формами, що заповнюється під час укладення або зміни умов договору чи продовження його дії.

3.3. Орендна плата вноситься щомісячно, рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

3.4. Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; прийняття орендодавцем рішення про збільшення або зменшення орендної плати; в інших випадках, передбачених законом.

3.5. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення.» (т. 1, а.с. 92).

19.11.2008 Запорізькою міською радою було прийнято рішення № 6 «Про часткове звільнення від сплати орендної плати за земельні ділянки на 2009-2014 роки», якою частково звільнено орендарів земельних ділянок, наданих Запорізькою міською радою та її Виконавчим комітетом, від сплати орендної плати за рахунок коштів, що зараховуються до бюджету міста, зменшивши її: на 2009 рік – на 65% від суми орендної плати; на 2010 рік – на 55% від суми орендної плати; на 2011 рік – на 45% суми орендної плати; на 2012 рік – на 35% від суми орендної плати; на 2013 рік – на 25% від суми орендної плати; на 2014 рік – на 15% від суми орендної плати (т. 1, а.с. 29).

Пунктами 2, 3 рішення від 19.11.2008 № 6 «Про часткове звільнення від сплати орендної плати за земельні ділянки на 2009-2014 роки» визначено, що часткове звільнення від сплати орендної плати розповсюджується на орендарів, що не мають земельних ділянок у постійному користуванні та здійснюють сплату орендної плати відповідно до договорів оренди земельних ділянок і додаткових угод до них. Часткове звільнення від сплати орендної плати застосовується у разі закріплення такого звільнення у додаткових угодах до договорів оренди земельних ділянок на відповідний рік (т. 1, а.с. 29).

17.12.2008 позивач направив Запорізькому міському голові лист № 403, в якому просив переглянути орендну плату на 2009 рік, про що укласти відповідну додаткову угоду до договору від 15.10.2002 № б/н (т. 1, а.с. 30).

24.03.2009 між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 25.10.2002 № 1763 в частині орендної плати за землю та її індексування. Зокрема, п. 3.1 Договору від 15.10.2002 № б/н було викладено у такій редакції: «3.1. Загальна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 19 185,76 грн., що складає 3% від нормативної грошової оцінки за календарний рік в цінах 2009 року із врахуванням часткового звільнення Орендаря від сплати орендної плати на 2009 рік, згідно з рішеннями сесій Запорізької міської ради від 19.11.2008 № 6 та Запорізької обласної ради від 27.11.2008 № 7». Інші умови договору оренди земельної ділянки були залишені незмінними і сторони підтвердили по ним свої зобов’язання (т. 1, а.с. 27).

За результатами здійснення фінансово-господарської діяльності позивачем за 2009 рік було самостійно визначено собі податкове зобов’язання з орендної плати за землю з юридичних осіб у розмірі 19 185,76 грн. шляхом подачі уточнюючої податкової декларації від 17.06.2009 (т. 1, а.с. 161-162), згідно з якою розмір щомісячної орендної плати складає 1 598,81 грн.

Позивач в період з березня по вересень 2009 року сплатив орендну плату за землю у розмірі 29 462,74 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 24.03.2009 № 1028, від 31.03.2009 № 1032, від 06.04.2009 № 1039, від 30.04.2009 № 1051, від 06.05.2009 № 1058, від 13.05.2009 № 1067, від 29.05.2009 № 1068, від 24.06.2009 № 1090, від 30.07.2009 № 1109, від 10.08.2009 № 1123, від 11.09.2009 № 1143, від 05.10.2009, від 11.11.2009 № 1143 (т. 1, а.с. 234-250, т. 2, а.с. 1-22).

Крім того, в період з липня 2008 року по вересень 2009 року позивач сплатив ринковий збір у розмірі 914,27 грн. (т. 1, а.с. 215-218).

За результатами здійснення фінансово-господарської діяльності позивачем за 2010 рік було самостійно визначено собі податкове зобов’язання з орендної плати за землю з юридичних осіб у розмірі 20 317,72 грн. шляхом подачі звітної податкової декларації від 25.01.2010 (т. 1, а.с. 159-160), згідно з якою розмір щомісячної орендної плати складає 1 693,14 грн.

Позивач в період з вересня 2009 по вересень 2010 року сплатив орендну плату за землю у розмірі 24 153,49 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 25.01.2010 № 19, від 04.03.2010 № 43, від 29.04.2010 № 88, від 13.04.2010 № 81, від 05.05.2010 № 102, від 31.05.2010 № 108, від 15.06.2010 № 126, від 30.06.2010 № 129, від 09.07.2010 № 146, від 30.07.2010 № 150, від 06.08.2010 № 166, від 31.08.2010 № 171, від 08.09.2010 № 187, від 29.09.2010 № 190, від 05.10.2010 № 205, від 28.10.2010 № 210, від 19.11.2010 № 228, від 29.11.2010 № 230, від 07.12.2010 № 246, від 30.12.2010 № 249 від 17.01.2011 № 14, від 31.01.2011 № 18 (т. 1, а.с. 220-232).

Оцінюючи правомірність обчислення, повноту та вчасність сплати позивачем орендної плати за землю з юридичних осіб і ринкового збору, суд виходить із такого.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

На момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон України від 21.12.2000 № 2181-III «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі – Закон України від 21.12.2000 № 2181-III), який установлював порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і

зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до п. 17.1 ст. 17 Закону України від 21.12.2000 № 2181-III штрафні санкції за порушення податкового законодавства накладаються на платника податків у розмірах, визначених цією статтею, крім штрафних санкцій за порушення валютного законодавства, що встановлюються окремим законодавством.

Згідно з п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України від 21.12.2000 № 2181-III у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний

сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання,

– у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання,

– у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що між Запорізькою міською радою та позивачем було укладено Договір від 15.10.2002 № б/н (т. 1, а.с. 25-26), за умовами якого орендна плата встановлена за 1 календарний рік у розмірі 973,61 грн. за загальну площу земельної ділянки і вноситься Орендарем щомісячно в розмірі 1/12 частини від загальної річної орендної плати щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. 08.04.2008 сторони уклали договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 25.10.2002 № 1763 в частині орендної плати за землю та її індексування, а саме, визначили, що загальна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 52 954,87 грн. за календарний рік в цінах 2008 року (т. 1, а.с. 92).

У зв’язку з прийняттям Запорізькою міською радою рішення від 19.11.2008 № 6 «Про часткове звільнення від сплати орендної плати за земельні ділянки на 2009-2014 роки» 24.03.2009 сторони внесли зміни до договору оренди земельної ділянки від 25.10.2002 № 1763 в частині орендної плати за землю та її індексування. Зокрема, було визначено, що загальна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 19 185,76 грн., що складає 3% від нормативної грошової оцінки за календарний рік в цінах 2009 року із врахуванням часткового звільнення Орендаря від сплати орендної плати на 2009 рік. Однак, Договір про внесення змін було зареєстровано тільки 29.05.2009.

Таким чином, вбачається, що у спірний період позивач не сплачував податкові зобов’язання по орендній платі за землю і ринковому збору та, відповідно, порушив граничні строки їх сплати.

У зв’язку з тим, що розмір орендної плати за землю безпосередньо залежить від розміру нормативної грошової оцінки землі, позивач у березні 2012 року звернувся до Господарського суду Запорізької області з відповідним позовом про визнання недійсними договорів від 08.04.2008, від 24.03.2009, від 03.02.2010 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 15.10.2002 від початку їх укладення.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.05.2012 по справі № 5009/789/12 (головуючий – суддя Гандюкова Л.П., т. 2, а.с. 69-74), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.07.2012 (т. 2, а.с. 75-77), було відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «В-Хортиця-1» до Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління Держкомзему у м. Запоріжжі Запорізької області, про визнання недійсними договорів.

Зокрема, суд у мотивувальній частині рішення від 08.05.2012 по справі № 5009/789/12 встановив, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладення договорів від 08.04.2008, 24.03.2009 була проведена для всіх земель м. Запоріжжя, затверджена відповідним рішенням Запорізької міської ради та проіндексована на час укладення договору від 03.02.2010, що зазначено в підписаних сторонами розрахунках, доданих до спірних договорів про внесення змін. Запорізькою міською радою у встановленому порядку були прийняті рішення від 18.01.2008 № 9 «Про внесення змін до рішення Запорізької міської ради від 27.12.06 № 14 «Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м. Запоріжжя» та від 03.03.2008 № 79 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя» (т. 1, а.с. 29).

Крім того суд дійшов висновку, що на час укладення спірних договорів рішення Запорізької міської ради від 18.01.2008 № 9 та від 03.03.2008 № 79, на підставі яких між сторонами укладалися зазначені договори, були чинними, а відтак, підстави для задоволенні позову відсутні (т. 2, а.с. 73).

За приписами ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надані позивачем докази, на переконання суду, не спростовують доводи відповідача щодо порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з орендної плати за землю з юридичних осіб та ринкового збору. При цьому, суд вважає, що надані відповідачем докази у їх сукупності підтверджують факт порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з орендної плати за землю з юридичних осіб та ринкового збору, а, отже, відповідач довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, адміністративний позов – необґрунтованим, а, відтак, у його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 – 12, 14, 86, 158 – 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «В-Хортиця-1» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Запорізький міський відділ Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», Запорізька міська рада, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Прудивус