Справа № 754/3672/16-а
Суддя: Петріщева І. В.
Дата ухвалення: 2016-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/212/16
Справа №754/3672/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом у порядку адміністративного судочинства, в якому просить суд: 1. Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо щодо утримання з 01 лютого 2015 року суми податку на доходи з фізичних осіб із розміру призначеної відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та нарахованої йому пенсії; 2. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва видати розпорядження про перерахунок йому пенсії без утримання суми податку на доходи з фізичних осіб з 01 вересня 2015 року та сплатити недоотримані кошти пенсійних виплат у розмірі 4508,35 грн., зазначивши, що є громадянином, якого віднесено до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 01.02.2015 року пенсійним органом встановлено ставку податку на доходи фізичних осіб на розмір пенсії, яку отримує позивач в розмірі 15%, оскільки пенсія, яку він отримує перевищує суму 3654,00 грн. Оскільки, він не погоджується з оподаткуванням його пенсії, а відповідач у перерахунку пенсії без утримання суми податку на доходи фізичних осіб відмовив, він був змушений звернутися до суду.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, не з'явилися.

У судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, надавши письмові пояснення та заявивши про заміну Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва його правонаступником - Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, зазначивши, що з 1 січня 2015 року податок на доходи фізичних осіб справляють з суми пенсій (включаючи суму індексації, нараховану згідно законодавства), або щомісячного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (в розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення. Відповідно до положень ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» з 1 січня 2015 року об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Податкового Кодексу України, до яких належать суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану згідно законодавства) або щомісячного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (в розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення. Базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує 3654,00 грн. на місяць. У 2016 році базою оподаткування у 2016 році є суми пенсій або щомісячного грошового утримання, якщо їх розмір перевищує 4134,00 грн на місяць. Платниками ПДФО і військового збору згідно Податкового кодексу України є: фізична особа-резидент, фізична особа - нерезидент, податковий агент. Тобто, починаючи з 01.01.2015 року податкові агенти, яким у даному випадку є Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3654 грн., зобов'язані утримати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Не підлягають оподаткуванню пенсії, призначені учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни. Також зазначивши, що відповідно до приписів податкового та бюджетного законодавства оподаткуванню підлягає виключно сума перевищення, а не сума пенсії. Позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії складає 7557, 36 грн. Із пенсії позивача ПДФО і військовий збір утримується із різниці пенсії і суми трьох мінімальних заробітних плат за місяць.

Перевіривши матеріали справи, пояснення та заперечення сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, підтверджені доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І), як учасник ліквідації насідків аварії на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 7557,36 грн., що не заперечувалось сторонами, та підтверджується копіями відповідних посвідчень та довідки (а.с. 4, 7).

Відповідно до п. 18 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам віднесеним до категорії 1 надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги - зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету, відповідно до податкового та митного законодавства.

Згідно ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії не підлягають оподаткуванню.

Однак, Законом України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» внесено ряд змін до норм Податкового кодексу України, та Законом України від 28.12.2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» внесено зміни до Бюджетного кодексу України, що набули чинності з 01.01.2015 року.

Статтею 1 Податкового кодексу України передбачено, що кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 8 Податкового кодексу України передбачено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До загальнодержавних податків (стаття 9 ПКУ) належить податок на доходи фізичних осіб.

Зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Статтею 18 ПК України передбачено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податковим кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено осіб, з яких утримується податок на доходи фізичних осіб, що визначені пунктом 162.1 статті 162 ПКУ, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи, що визначені пунктом 162.1 статі 163 ПКУ, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

З 01.01.2015 року відповідно до п. п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються зокрема суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, зокрема, нарахованих (виплачених, наданих) у вигляді пенсій, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування (сума пенсії), в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

З 01.01.2015 року відповідно до ст. 8 Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-УПІ «Про державний бюджет на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмірі 1 218,00 грн. на місяць. Тобто, починаючи з 01.01.2015 року, податкові агенти при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3654,00 грн., зобов'язані утримати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків. Якщо сума нарахування більше 12180,00 грн., ставка податку становитиме 15 та 20 відсотків.

Обов'язки нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету відповідно до п. п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПКУ покладено на податкового агента, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку та зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу, що підлягає зарахуванню до бюджету згідно з нормами Бюджетного кодексу України.

Відповідно до ст. 64 Бюджетного кодексу України (із змінами та доповненнями) податок на доходи фізичних осіб, який сплачується податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного місцевого бюджету за її місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що сплачуються фізичній особі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з 01.01.2015 року органи Пенсійного фонду України визначені податковими агентами при нарахуванні та виплаті пенсії. Положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, та не визнані такими, що не відповідають Конституції України.

З матеріалів справи встановлено, що розмір пенсії позивача перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, та становить 7557,36 грн.

Оскільки, пенсія позивачу призначена та виплачується на підставі ст. ст. 50, 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи», саме податковим законодавством встановлюються пільги зі сплати податків, зборів. Пенсія позивача не є відшкодуванням шкоди.

Законом № 1621 підрозділ 10 розділу ХХ Перехідних положень Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями доповнено пунктом 161, яким тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлено військовий збір.

Водночас Законом України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015, оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України (пункт 161 підрозділ 10 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ).

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього ПКУ (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 ПКУ), а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 ПКУ (підпункт 1.2 пункт 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ).

Для резидента - це загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено підпунктами 164.2.1 - 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПКУ.

Отже, об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, перелік яких визначений пунктом 164.2 статті 164 ПКУ. Ставка збору складає 1,5% об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту (підпункт 1.3 пункт 161 підрозділу 10 розділу XX ПКУ).

Відповідно до підпункту 1.4 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 ПКУ, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Зокрема, підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПКУ передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника, зобов'язаний утримувати збір із суми такого доходу за його рахунок.

Порядок сплати (перерахування) збору до бюджету визначено пунктом 168.4 статті 168 ПКУ, відповідно до підпункту 168.4.1 якого збір, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно із БКУ.

Враховуючи те, що Податковим кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VІІІ від 28.12.2014 року, які не визнані неконституційними, не передбачено пільг по сплаті податків та зборів для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, тобто, Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві є податковим агентом, який нараховує та виплачує пенсію позивачу, то відповідач правомірно утримував податок на доходи фізичних осіб зі ставкою податку 15% бази оподаткування та військовий збір.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14 червня 2016 року (справа № К/800/8158/16).

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 17 Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а саме на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Системний аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що фізична чи юридична особа може оскаржити до адміністративного суду будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, шляхом подання адміністративного позову з вимогами, перелік яких міститься у частині четвертій статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскільки такий перелік не є вичерпним, особа може обрати й інші вимоги на захист своїх прав, свобод чи інтересів у сфері публічно - правових відносин, але, виходячи із закону, яким визначається порядок реалізації прав та свобод у сфері публічно-правових відносин, враховуючи компетенцію адміністративних судів (ст. 17 Кодексу), а також повноваження суду при вирішенні справи (ст. 162 Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до чинного закону, а саме чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду та вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у доведення обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, зміст адміністративного позову, ті способи захисту прав й інші вимоги, що містить адміністративний позов, які випливають із законів, які визначають порядок реалізації відповідних прав чи свобод, тобто містять норми матеріального права, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши ці докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини, на які посилається позивач, як на підстави своїх вимог, не доведені з його боку, не підтверджені певними засобами доказування, будь-яких доказів незаконності дій відповідача, позивач не надав, в одночас, відповідач доказав правомірність своїх дії, а відтак, позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною, необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1-16, 8-11, 16, 41, 69-71, 86, 94, 99, 158-163, 186 КАС України, на підставі ст.ст. 8, 13, 14, 19 Конституції України, ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII, ЗУ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року № 79-VIII, Податковим кодексом України, ст.ст. 20, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя Петріщева І.В.