Справа № 808/1986/16
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року Справа № 808/1986/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., при секретарі Резніченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

За позовом ОСОБА_1

до: Мелітопольської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС в Запорізькій області

про: визнання протиправною та скасування вимоги №ф-6-1304 від 25.05.2016 недоїмки, -

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 (довіреність № 3369 від 23.06.2016)

ОСОБА_3 (довіреність № 1448 від 18.09.2015)

від відповідача - ОСОБА_4 (довіреність №6884/08-32-10 від 04.05.2016)

ОСОБА_5 (довіреність № 1058/10-012 від 26.01.2016)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мелітопольської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги від 25.05.2016 №ф-6-1304 у сумі 109277,24 грн. недоїмки зі сплати по єдиному внеску.

В засіданні 03.08.2016 представники позивача підтримали позовні вимоги та надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Зазначили, що витрати підтверджені позивачем документально, а саме прихідними накладними, касовими чеками, товарними чеками, актами виконаних робіт, авансовими звітами, відомостями про нарахування і виплату заробітної плати, банківськими виписками по поточному і валютному рахунках та договорами. Проте, з акту перевірки взагалі не вбачається, які саме витрати податковий орган вважає не підтвердженими, чому, по яких саме господарських операціях, з якими контрагентами, чи які саме документи є недостатніми для підтвердження витрат в розумінні Податкового кодексу України з наданих підтверджуючих документів та які саме надані до перевірки первинні документи містять недоліки.

Крім того, акт перевірки немає будь-яких додатків в яких у встановленому порядку була б відображена різниця з неправомірними витратами.

Представник також зазначив, що акт не є доказом того, що на момент формування спірної вимоги за позивачем рахувалася недоїмка, а тому жодних законних підстав для формування та направлення вимоги на суму 109277,24 грн. у відповідача не було.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечили, зазначивши, що ОСОБА_1 занижено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску за 2014р. на 153024,96 грн. та за 2015р. на 161895,00 грн.

Враховуючи наведене, внаслідок заниження суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, ОСОБА_1 занижено належний до сплати в бюджет єдиний внесок з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, у розмірі - 109277,24 грн., у тому числі за 2014р. у сумі 53099,67 грн., за 2015р. у сумі 56177,57 грн.

Тож, вимога винесена у відповідності та на виконання приписів чинного законодавства . а. відтак підстав для її скасування немає.

У засіданні 03.08.2016, судом, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, в ході судового розгляду здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Камертон".

Розглянувши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку та їх скасування є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним (його скасування) є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, Мелітопольською ОДПІ на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 77 Податкового кодексу України № 2755 - VI від 02.12.2010 року, пункту 1 статті 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідно до наказу Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 11.04.2016 року № 176 та плану - графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на II квартал 2016 року, проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності самозайнятої особи ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1О.) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р. (акт № 999/08-32-13-04/НОМЕР_1 від 25.05.2016 року).

За результатами перевірки встановлено порушення :

- частини 1 статті 7, частини 2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI, внаслідок не вірного визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в результаті чого занижено належного до сплати в бюджет єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, , у розмірі - 109277,24 грн., у т.ч. по періодах: за 2014 р. на суму - 53099,67 грн., за 2015р. на суму - 56177,57 грн.

В подальшому, на підставі зазначеного акту перевірки № 999/08-32-13-04/НОМЕР_1 від 25.05.2016 Мелітопольською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області винесено:

Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 6 -1304 від 25.05.2016 року, на підставі до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", з встановленням порушення частини 1 статті 7, частини 2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування " від 08.07.2010 № 2464-УІ, внаслідок не вірного визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в результаті чого занижено належний до сплати в бюджет єдиний внесок з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, у розмірі - 109277,24 грн., у тому числі за 2014р. у сумі 53099,67 грн., за 2015р. у сумі 56177,57 грн.

Скориставшись правом, наданим ст. 86 ПКУ, ОСОБА_1 було надано заперечення від року № 23 (вх. № 6546/ФОП від 15.06.2016 р.) до акту перевірки № 999/08-32-13- 04/НОМЕР_1 від 25.05.2016 року.

В запереченні від 15.06.2016 року № 23 (вх. № 6546/ФОП від 15.06.2016 р.) ОСОБА_1 зазначив про бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки. Відповідно ст. 42 розділу II Податкового кодексу України № 2755 - VI від 02.12.2010 року, ОСОБА_1 21.06.2016р. на юридичну адресу було направлено повідомлення № 105/10/08-32-13-04 про запрошення СО ОСОБА_1 23.06.2016р. на 17:00 годин до Мелітопольської ОДПІ. Відповідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, повідомлення № 105/10/08-32-13-04 про запрошення СО ОСОБА_1 до Мелітопольської ОДПІ було вручено за довіреністю уповноваженій особі ОСОБА_3 23.06.2016р.

Розглянувши заперечення від 15.06.2016 року № 23 (вх. № 6546/ФОП від 15.06.2016 р.) ОСОБА_1 Мелітопольською ОДПІ було надано відповідь від 23.06.2016р. № 9403/08-32-13- 04/НОМЕР_1, яка була вручено за довіреністю уповноваженій особі ОСОБА_3 23.06.2016р., що підтверджується особистим підписом довіреної особи ОСОБА_3

Не погоджуючись з винесеною вимогою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 177 Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями, до складу витрат відносяться витрати, безпосередньо пов'язанні з одержанням доходу, до яких належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності, згідно з розділом III Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями.

Перевірка правильності визначення витрат, відображених у деклараціях про майновий стан і доходи, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу та документально підтверджених за 2014 р. - 2015 р. проводилась на підставі наступних документів: видаткові накладні на отримання товарів (послуг), акти виконаних робіт (отриманих послуг), товарно - транспортні накладні, банківські документи, документи підтверджуючі факт оплати за товар (послуги) готівковими коштами, відомості нарахування та сплати заробітної плати, книги обліку доходів та витрат.

Згідно пункту 177.4 статті 177 Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями, до складу витрат відносяться витрати, безпосередньо пов'язанні з одержанням доходу, до яких належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) згідно з розділом 111 Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 розділу III ПКУ витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п. 138.4, п. 138.6 - 138.9, пп. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 ст. 138 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 177.2 статті 177 ПКУ, об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, отриманих від провадження господарської діяльності, є чистий оподатковуваний дохід тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця, та пункту 178.3 статті 178 ПКУ, згідно з яким оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Пунктом 177.10 статті 177 та пунктом 178.6 статті 178 ПКУ визначено, що фізичні особи - підприємці, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які забезпечують себе роботою самостійно зобов'язані вести Книгу обліку доходів та витрат, форма та порядок заповнення якої затверджена наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481, на підставі якої здійснюється заповнення облікових даних Податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої наказом Міндоходів від 11.12.2013 № 793 (далі - Податкова декларація).

Форма Книги обліку доходів та витрат передбачає заповнення платником, зокрема, графи 1 "Період обліку (день, місяць, квартал, рік)" та графи 9 "Сума чистого оподатковуваного доходу ".

Відповідно до пункту 177.5 статті 177 та пункту 178.4 статті 178 ПКУ фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені ПКУ для річного звітного податкового періоду.

Разом з тим приватні підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, в обов'язковому порядку разом з Податковою декларацією подають додаток 5 до розділу III Податкової декларації.

Відповідно до підпункт 1 пункту 5 розділу Інструкції Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 449 платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 1 розділу II цієї Інструкції, здійснюють розрахунок єдиного внеску за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При визначені доходу (прибутку), з якого сплачується єдиний внесок, враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

У рядку 01 розділу II додатку 5 до Податкової декларації вказується розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу, який розраховується як отриманий загальний річний оподатковуваний дохід, зменшений на суму документально підтверджених річних витрат та поділений на кількість календарних місяців, протягом яких отримано такий дохід (прибуток) (абзац третій пункт 177.2 статті 177 ПКУ).

Отже, у графі 2 таблиць 1 та 3 додатка 5 до Звіту з єдиного внеску сума чистого доходу (прибутку), в рядках календарних місяців зазначається як середньомісячний річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом ділення річного чистого доходу (прибутку) на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий. При цьому в місяцях, в яких дохід не отримувався, (на підставі даних Книги обліку доходів і витрат) у таких графах проставляється прочерк.

Матеріалами справи встановлено, що згідно додатку 5 до розділу III податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний період 2014р, наданого ОСОБА_1 до Мелітопольської ОДПІ 09.02.2015р.:

сума чистого оподатковуваного доходу складає 187129,0 грн.,

кількість календарних місяців, протягом яких одержано такі доходи - 12,

розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу - 15594,08 грн.

Таким чином, в гр.. 2 таблиці 1 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами -підприємцями" сума доходу, заявлена в податковій декларації, та, відповідно, і сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску (гр. З таблиці 1) не відповідають доходам, фактично отриманим протягом 12 місяців 2014 р.

Враховуючи вищенаведене, в порушення пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування " № 2464-УІ від 08.07.2010 р., для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

ОСОБА_1 занижено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску за 2014р. на 153024,96 грн..

Наказом Міністерства Фінансів України №449 від 20.04.2015р. затверджена Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція №449), яка визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-УІ від 08.07.2010 р.

Згідно пункту 5 розділу IV Інструкції №449 обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок господарської діяльності таких осіб, що призвела до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується відповідна ставка, зазначена в пункті 3 розділу III цієї Інструкції.

Як свідчать матеріали справи, згідно додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний період 2015р, наданого СО ОСОБА_1 до Мелітопольської ОДПІ 08.02.2016р.:

сума чистого оподатковуваного доходу складає 185321,0 грн.,

кількість календарних місяців, протягом яких одержано такі доходи - 12,

розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу - 15443,42 грн.

Таким чином, в гр.. 2 таблиці 1 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями" сума чистого доходу (прибутку), заявлена в податковій декларації особи-підприємця, та, відповідно, і сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску (гр. З таблиці 1) не відповідають доходам, фактично отриманим протягом 12 місяців 2015 р.

Враховуючи вищенаведене, в порушення пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-УІ від 08.07.2010 р. ОСОБА_1 занижено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску за 2015р. на 161895,00 грн.

Враховуючи наведене, внаслідок заниження суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, ОСОБА_1 занижено належний до сплати в бюджет єдиний внесок з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, у розмірі - 109277,24 грн., у тому числі за 2014р. у сумі 53099,67 грн., за 2015р. у сумі 56177,57 грн.

Частиною 1 статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, контролюючий орган має доводити недобросовісність платника податків.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 6 -1304 від 25.05.2016 року винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовій збір, сплачений позивачем, до відшкодування не присуджується.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вимоги Мелітопольської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС в Запорізькій області №ф-6-1304 від 25.05.2016 відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Нечипуренко