Справа № 216/1290/16-а
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 28.09.2016 Справа № 216/1290/16-а
У Х В А Л А

28 вересня 2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

Головуючого - судді Микитенка В.М.,

при секретарі Різник А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

08.09.2016 року дана справа надійшла з ОСОБА_3 окружного адміністративного суду до Октябрського районного суду м. Полтави та розподілена одноособовому складу суду.

Із матеріалів справи вбачається, що 12.08.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся саме до ОСОБА_3 окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, у якій просить визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про повернення без розгляду на доопрацювання документів щодо призначення йому одноразової грошової допомоги як інваліду війни 2 групи та зобовязати відповідача розглянути питання призначення і виплати позивачеві вказаної одноразової грошової допомоги.

15 серпня 2016 року ухвалою ОСОБА_3 окружного адміністративного суду відкрито провадження у даній справі.

31 серпня 2016 року колегією суддів Полтавського окружного адміністративного суду вказану справу за підсудністю направлено до Октябрського районного суду м. Полтави для розгляду по суті, мотивуючи, що справа предметно не підсудна ОСОБА_3 окружного адміністративному суду, виходячи з положень ст.ст.18,19,22 КАС України.

Однак із таким висновком колегії судів погодитися не можна з таких підстав.

Закон № 2453-VI визначає правові засади організації судової влади і здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст. 8 Конституції України.

Відповідно до статей 1, 2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та у межах наданих повноважень.

Стаття 7 Закону № 2453-VI гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обовязків передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції та ст. 5 КАС.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах від 20 липня 2006 р. «Сокуренко і Стригун проти України» та від 7 листопада 2002 р. «Лавентс проти Латвії»).

Відповідно до ст. 24 КАС України, адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

Враховуючи, що відповідно позову, оскаржуються рішення та дії Міністерства оборони України, указана справа на підставі ст.24 КАС України підлягає розгляду та вирішенню за предметом позову (виходячи із субєктного складу відповідачів) виключно в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів, незважаючи на те, що позовні вимоги передбачають перерахунок одноразової грошової допомоги.

Оскільки в КАС немає правової норми, яка б надавала місцевому загальному суду як адміністративному суду повноваження діяти всупереч ч.1 ст.24 КАС України, розгляд даної справи буде виходити за межі процесуальних повноважень указаного суду, тобто проводитись не «судом, встановленим законом».

Водночас, практика Вищого адміністративного суду України, відповідно ухвали від 09.06.2016 року, на яку посилається ОСОБА_3 окружний адміністративний суд, не завжди є взірцем правильності застосування правових норм.

При цьому суд виходить також із того, що, відповідно до частини другої статті 6 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Тому порушення встановленого статтею 22 цього Кодексу порядку передачі справи з одного суду до іншого є неприпустимим та таким, що порушує право особи на незалежний та неупереджений суд.

Крім того, у разі недотримання правил щодо предметної підсудності та колегіального розгляду адміністративної справи, судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст.8 Конституції України, ст. ст. 24, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Передати адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення та зобовязання вчинити дії до ОСОБА_3 окружного адміністративного суду для розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.М.Микитенко