Справа № 738/956/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 738/956/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Сова Т.Г. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 5 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області, Сільськогосподарського кооперативу «Нива» про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області, Сільськогосподарського кооперативу «Нива», у якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив: визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах; зобов'язати пенсійний орган призначити йому пенсію згідно із п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 06.11.2015; визнати неправомірною відмову СК «Нива» у видачі довідки за роботу в вихододні в колгоспі «Комуніст» з 1976 по 2000 роки, довідки про заробітну плату за 5 років помісячно до 01.07.2000, довідки про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення як трактористу-машиністу; зобов'язати СК «Нива» надати зазначені довідки.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що з 1976 року по 2012 рік працював трактористом машиністом в колгоспі «Коммуніст» (у подальшому СК «Нива»). Маючи необхідний стаж, звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте відповідач відмовив у її призначенні з огляду на ненадання довідок про вихододні за 1976-2000 та уточнюючої довідки підприємства. На думку позивача, відмова у призначенні йому пільгової пенсії є протиправною, зважаючи на наявність у нього передбачених законом умов для її призначення.

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 5 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане судове рішення позивачем подано апеляційну скаргу, у якій скаржник просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 1976 року по 2012 рік ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) працював трактористом в колгоспі «Комуніст» (з 08.07.1992 КСП «Нива», з 20.02.2000 СК «Нива»).

У листопаді 2015 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв'язку із цим управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області звернулося до Сільськогосподарського кооперативу «Нива» з листом від 12.01.2016 №42/03, згідно із яким просило надати документи стосовно ОСОБА_2: довідку про вихододні за роботу в колгоспі «Комуніст»з 1976 по 2000 роки; довідку про реорганізацію колгоспу; довідку про заробітну плату за останні 5 років; довідку про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення; витяг із наказу про звільнення ОСОБА_2

СК «Нива» листом від 27.01.2016 № 30 повідомив пенсійний орган про неможливість надання пільгової довідки через те, що первинні документи щодо підтвердження виконання позивачем робіт на посаді тракториста у період з 1976 по 2000 роки та його повну трудову зайнятість на виробництві сільгосппродукції не збереглися у зв'язку із закінченням строку зберігання. Також вказано про те, що позивач, працюючи у СК «Нива» неодноразово допускав порушення трудової дисципліни. Поряд із цим, зазначено, що наказу про звільнення ОСОБА_2 не приймалося, оскільки з відповідною заявою він не звертався.

05.02.2016 управлінням Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області прийнято рішення, оформлене протоколом № 1134, відповідно до якого позивачеві відмовлено у призначенні пенсії. Стаж, який було зараховано позивачеві згідно із цим протоколом, становить 9 років, 9 місяців і 28 днів.

Листом від 05.02.2016 №272/03 пенсійний орган повідомив ОСОБА_2 про відмову у призначенні йому пенсії, передбаченої п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку із непідтвердженням стажу тракториста, водночас наявний трудовий стаж позивача не дає йому права на призначення такого виду пенсії.

Вважаючи вказане рішення пенсійного органу незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами його стажу роботи трактористом у колгоспі «Комуніст», а відтак і наявності правових підстав для призначення йому пенсії у порядку п. «в» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Відповідно до п. «в» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах за пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7, згідно якого до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Відповідно до п. 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 «Про трудові книжки колгоспників» (була чинна на час внесення записів до трудової книжки позивача до 1991 року) установлено, що трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно з пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 (далі за текстом - Постанова КМУ № 637) за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За правилами пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться відомості, зокрема, стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Тобто, визначальною обставиною для встановлення пільгового характеру спірного стажу є не тільки встановлення роботи позивача трактористом, а й встановлення безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції.

Згідно із трудовою книжкою колгоспника (а.с. 8-10), ОСОБА_2, у період з 1976 року по 1978 рік та з 1981 року по 2012 рік, працював трактористом у колгоспі «Комуніст», який у 1992 році було реорганізовано у КСП «Нива», а у 2000 році - у СК «Нива», поряд із цим, наявні відомості про відпрацьовані позивачем людино-дні та нараховану йому заробітну плату за кожний рік.

Також позивачем надано копію довідки КСП «Нива» від 03.07.1997 № 48 про заробітну плату, виплачену ОСОБА_2 у період з 1987 року по 1996 рік, копії витягів із протоколів засідань правління колгоспу «Комуніст»: від 18.10.1986 № 17, відповідно до якого ОСОБА_2 було премійовано за якісне проведення пуско-налагоджувальних робіт, від 09.06.1981 №11, згідно із яким вирішено прийняти ОСОБА_2 членом колгоспу на роботу тракториста-машиніста, від 08.02.1985 № 1, згідно із яким позивачеві надано відпустку за 1984 рік, від 29.01.1985 № 15, у якому вказано про нарахування трактористам-машиністам за стаж за 1984 рік, від 22.12.1987 №15, згідно із яким вирішено здійснити виплату за стаж трактористам-машиністам, зокрема, ОСОБА_2 за 1987 рік.

Поряд із цим, у наведених документах, а також записах трудової книжки позивача відсутня інформація щодо безпосередньої постійної його зайнятості на зазначених роботах протягом повного сезону у виробництві сільськогосподарської продукції, що є обов'язковою умовою при призначенні пенсії.

Також, СК «НИВА» апеляційному суду надано виписки з особових рахунків ОСОБА_2 за 1976-1999 роки по колективному сільськогосподарському підприємству «НИВА» с. Данилівка Менського району Чернігівської області, з яких вбачається, що позивач не відробляв повний польовий сезон.

За правилами частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Тобто на позивача теж покладається обов'язок у доведенні обставин, на яких ґрунтуються його вимоги чи заперечення, тому суд першої інстанції правомірно зазначив, що тягар доказування обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а не правомірність рішення суб'єкта владних повноважень (відповідача), покладається й на позивача.

З приводу посилання на показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5, допитаних судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що показаннями свідків може бути підтверджено лише періоди роботи, а не пільговий характер роботи.

Під час вирішення спору вказані обставини не знайшли свого підтвердження, позивачем не доведено обставин безпосередньої постійної його зайнятості на зазначених роботах протягом повного сезону у виробництві сільськогосподарської продукції, що є обов'язковою умовою при призначенні пенсії за п. «в» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача до управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області є правильним, а прийняте ним рішення - законним і обґрунтованим.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 до СК «Нива» про визнання неправомірною відмови у видачі довідок та зобов'язання їх надати, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень " відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 цього ж Кодексу означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із змісту позовних вимог ОСОБА_2 до СК «Нива» про визнання неправомірною відмови у видачі довідок та зобов'язання їх надати, вбачається, що пред'явлений позов в цій частині не є адміністративним, оскільки заявлені ним вимоги не стосуються захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, так як відповідач 2 по справі - СК «Нива» не має встановлених нормами КАС України ознак суб'єкта владних повноважень.

Вимоги позивача пов'язані з захистом суб'єктивного права на отримання відповідних довідок від ПАТ СК «Нива».

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що дана справа в частині вимог позивача про зобов'язання СК «Нива» надати відповідні довідки для призначення йому пенсії на пільгових умовах не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, тобто компетенція адміністративних судів, встановлена ч. 1 ст. 17 КАС України, на цей спір не поширюється.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про те, що даний спір у частині вимог позивача до СК «Нива» не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у справі у цій частині підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції приймаючи рішення у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області, правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, водночас, у частині вимог позивача до СК «Нива» рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 160, 195, 196, 198, 200, 202, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 5 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області, Сільськогосподарського кооперативу «Нива» про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Постанову Менського районного суду Чернігівської області від 5 липня 2016 року скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Сільськогосподарського кооперативу «Нива».

Закрити провадження в адміністративній справі у цій частині.

В іншій частині постанову Менського районного суду Чернігівської області від 5 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 03 жовтня 2016 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.