Справа № П/811/1139/16
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року справа №П/811/1139/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового засідання Осипової Н.В.,

за участі представників відповідача ОСОБА_1

і третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кропивницький адміністративний позов ОСОБА_3 до апеляційного суду Кіровоградської області (третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державна судова адміністрація України (далі Адміністрація)) про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з заявою до відповідача про визнання неправомірним рішення щодо відмови у виплаті вихідної допомоги судді у зв'язку з виходом у відставку.

Водночас, просила суд зобов'язати відповідача виплатити вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

У позовній заяві ОСОБА_3 зазначає, що право на відставку та отримання згаданої допомоги виникло ще задовго до прийняття закону, яким скасовано таку виплату.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову.

Пояснив, що стаття 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон), яка передбачала виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги, втратила чинність ще до подання позивачем заяви про вихід у відставку.

Стверджував, що при звільненні у ОСОБА_3 не існувало права на отримання вихідної допомоги.

Окрім того, зазначав, що такі витрати не передбаченні і кошторисом відповідача.

Представник Адміністрації теж заперечила щодо задоволення позову з цих же підстав, що і представник відповідача.

Разом з тим, звертала увагу суду, що відповідно до рішення Конституційного Суду України законодавець наділений правом встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Суд, вислухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, 24 лютого 1993 року ОСОБА_3 обрана народним суддею Маловисківського районного народного суду Кіровоградської області (а.с.11).

02 серпня 1999 року позивача переведено на посаду судді в Кіровоградський обласний суд (а.с.11).

24 лютого 2013 року стаж на посаді судді судді апеляційного суду Кіровоградської області Петрової І.М. досягнув 20 років (а.с.53-56).

26 січня 2016 року позивач звернулась із заявою про вихід у відставку до Вищої ради юстиції (а.с.41-45).

05 липня 2016 року Верховна рада України прийняла постанову про звільнення судді Петрової І.М. у зв'язку з виходом у відставку (а.с.41-45).

Наказом голови апеляційного суду Кіровоградської області від 12 липня 2015 року №7-К позивача відраховано зі штату суду (а.с.41-45).

Після звільнення ОСОБА_3 звернулась з заявою до відповідача про виплату вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку.

10 серпня 2016 року відповідач прийняв рішення, яким відмовив позивачу у здійсненні виплати (а.с.14).

Відмова мотивована тим, що станом на день звільнення Закон не містив норми, яка б встановлювала право на одержання вихідної допомоги.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, вирішуючи спір, у суду виник обов'язок проаналізувати хронологію внесення змін до Закону.

Суд аналізуватиме Закон в редакції до 01 квітня 2014 року і після.

Так, частиною 1 статті 109 Закону (стаття не зазнала змін у згаданий період) встановлено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Отже, право на відставку виникає з часу, з якого стаж роботи на посаді судді досяг 20 років.

Ця обставина є єдиною умовою набуття такого права.

А тому, право на відставку позивач набула ще 24 лютого 2013 року.

Факт подання заяви про звільнення (вихід у відставку) є лише доказом реалізації права і залежить виключно від волі судді.

Частиною 1 статті 136 Закону (в редакції до 01 квітня 2014 року) встановлювалось, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Аналізуючи цю норму права, суд робить такі висновки: вихідна допомога виплачується судді, котрий набув право на відставку; її виплата проводиться після реалізації такого права (права на відставку).

Суд звертає увагу і на наступне.

Розмір вихідної допомоги залежить від розміру заробітної плати за останньою посадою.

Оскільки розмір суддівської винагороди залежить і від кількості років вислуги (збільшується з кожним роком), то пов'язаність розміру вихідної допомоги з сумою останньої заробітною платою обумовлена прагненням законодавця надати грошову компенсацію суддям, у яких між виникненням та реалізацією права на отримання цієї допомоги існує певний проміжок часу.

Таким чином, приписи частини 1 статті 136 Закону є похідними від положень частини 1 статті 109 Закону.

Отже, право на одержання вихідної допомоги позивач набула одночасно з набуттям права на відставку.

Пунктом 28 Розділу 2 Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року виключено статтю 136 Закону.

Ці зміни набрали чинності з 01 квітня 2014 року.

А тому, з цієї дати стаття 136 Закону втратила чинність.

Саме на ці зміни у Законі посилався відповідач, відмовляючи ОСОБА_3 у здійсненні виплати.

Однак, таке рішення відповідача є помилковим, незважаючи на те, що позивача звільнили з посади судді на підставі постанови Верховної ОСОБА_4 України від 05 липня 2016 року (після втрати чинності статтею 136 Закону), з таких підстав.

Так, частиною 3 статті 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На думку суду, поняття "існуючі" права треба розуміти як права, які особа вже набула (реальне право, а не право, котре може виникнути в майбутньому у зв'язку з наявністю певних обставин).

Щоб зрозуміти, чи набула станом на 31 березня 2014 року ОСОБА_3 право на отримання вихідної допомоги, треба дати відповідь на запитання, чи отримала б вона її, коли була б звільнена у зв'язку з виходом у відставку до згаданої дати.

Відповідь на це питання очевидна.

Якщо б позивач подала заяву про звільнення до 31 березня 2014 року, то отримала б вихідну допомогу.

Таким чином, втрата чинності статтею 136 Закону не може скасовувати право судді Петрової І.М. на одержання вихідної допомоги, яке виникло з 24 лютого 2013 року.

Такі зміни могли стосуватися лише щодо суддів, у яких на час набрання ними чинності не виникло право на відставку.

Суд не ставить під сумнів конституційність змін до Закону, але лише роз'яснює, до якого кола осіб вони застосовуються, керуючись виключно приписами Конституції України.

Водночас, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Приймаючи оскаржене рішення, відповідач порушив цей припис, оскільки застосував норму права, яка набрала чинності з 01 квітня 2014 року, вважаючи її такою, що позбавляє права особи, котре виникло з 24 лютого 2013 року.

Протиправність ж оскарженого рішення полягає у тому, що відповідач зробив помилковий висновок про відсутність у ОСОБА_3 права на отримання вихідної допомоги.

Відсутність у відповідача бюджетних асигнувань на виплату такої допомоги також не є підставою щодо відмови у задоволенні позову.

А тому, позов належить задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2016 року, яким ОСОБА_3 відмовлено у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги при виході судді у відставку.

Зобовязати апеляційний суд Кіровоградської області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 вихідну допомогу при виході судді у відставку у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Повний текст постанови виготовлено 05 жовтня 2016 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_4